Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Марківського районного суду Луганської області від 22.12.2011 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 27 жовтня 2011 року і до досягнення ними повноліття. На момент розгляду справи відповідач постійного місця роботи не мав. Будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач не надає. Станом на 16.07.2020 заборгованість по аліментам становить 20400 грн. Участі у вихованні дітей відповідач не приймає. На даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки знаходиться на службі у Збройних силах України за контрактом. В зв`язку з цим, вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.36). Заяв, клопотань до суду не надходило. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, з`ясувавши обставини, приходить до наступного. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 22.12.2011 у цивільній справі № 2-390/11, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - в розмірі 350 гривень , щомісяця на кожну дитину ,починаючи з 27 жовтня 2011 року і до досягнення ними повноліття (а.с.10). 24 лютого 2012 року у справі № 2-390/11 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі - в розмірі 350 гривень, щомісяця на кожну дитину починаючи з 27 жовтня 2011 року і до досягнення ними повноліття (а.с.12). Позивач зазначає, що на сьогоднішній день відповідач фактично сплачує аліменти у розмірі 350 грн. на кожну дитину, що на її думку є недостатнім для гармонійного розвитку дитини та є меншим за мінімальний розмір аліментів встановлений статтею 182 СК України. Так, згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. У частині першій статті 192СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога про зміну способу стягнення аліментів може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у зміні способу стягнення та розміру аліментів. З огляду на вищезазначені положення законодавства, виходячи з характеру спору, з урахуванням всіх обставин справи, а також того, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, згідно вимог ст. 12 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, що з 01 липня 2020 року складає 2318 грн., а також обов`язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, а саме змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Марківського районного суду Луганської області від 22 грудня 2011 року на 1/3 частину заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину. На підставі ст. 180, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved