Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» - 55 782 грн. 99 коп. витрачених на ремонтні роботи та запасні частини, необхідні для відновлюваного ремонту належного автомобіля та 742 грн. 10 коп. витрачених на лікування та стягнути з [PERSON] -500 грн. франшизи, та 60000 грн. моральної шкоди, судового збору в сумі 1920 грн., витрат за сплату виготовлення звіту в сумі 1260 грн. та витрат за правову допомогу в розмірі 3500 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування позову зазначив, що 15.10.2016 приблизно о 23 год. 30 хв. на перехресті вул. С. Кравчинського та вул. Тургенєва м. Кропивницький, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] та перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не впорався з керуванням, допустив виїзд за межі проїжджої частини з подальшим виїздом на вул. Тургенєва, де допустив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], який належить позивачеві і в результаті чого, обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. На місці ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №380126 та АП2 №380127 від 18.11.2016 за порушення ним вимог п.п. 2.9, 1.5, 2.3 (б,д), 12.1 ПДР України за що передбачена відповідальність ст.124 та ч.1ст.130КУпАП. Постановою Кіровського районного суду м. Кропивницького від 14.03.2017 [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення передбачення ст. 124, ч.1.ст.130КУпАП. Цивільна-правова відповідальність відповідача - [PERSON] застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ8107550 від 03.05.2016р. В результаті вказаного зіткнення, була нанесена матеріальна шкода. 02.12.2016 позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності ПП [PERSON] Відповідно до звіту №М16-096 від 02.12.2016 ринкова вартість колісного т/з Geely MR7151А» р.н. [NUMBER] складає 71 523 грн. 20 коп., а вартість відновлюваного ремонту - 55 782 грн. 99 коп. За виготовлення звіту оцінювачем - сплачено 1260 грн. Вказаний випадок, є страховим , страхове відшкодування не виплачено. Оскільки ніяких повідомлень від відповідача ПАТ « УПСК» з дня виникнення ДТП, аж до сьогоднішнього дня не надходило, а будь-які ї спроби з'ясувати результат розгляду вказаного страхового випадку ігнорувалися, щодо виплати залишку страхового відшкодування. З цих підстав надіслав заяву на ім'я генерального директора ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Але відповіді з даної установи до теперішнього також не отримав. Транспортний засіб знаходиться у після аварійному стані, відповідачем ПАТ « УПСК» злісно допущено порушення вимог ст. 20 Закону України «Про страхування», відповідно до якої страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасність страхової виплати (страхового відшкодування). В зв'язку з цим, було укладено Угоду №57-23/10/17 про надання юридичної допомоги в справі від 23.10.17р. Відповідно до умов Угоди плата з надання юридичної допомоги становить 3500 грн. 00 коп. При цьому, за подання позовної заяви про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-гранспортної пригоди, було сплачено судовий збір у сумі 1 600грн. та 320грн., які просить стягнути. Крім того, незаконними діями [PERSON] порушено звичний спосіб життя. З моменту вчинення ДТП стан здоров'я значно погіршився і в результаті цього змушений був лікуватися та взяти лікарняний у період з 17.10.2016р. по 04.11.2016р. Сума коштів витрачених коштів на лікування становить 742 грн.10 коп., якуу просить стягнути зі страхової компанії і оцінює в розмірі втраченого заробітку внаслідок неможливості використання транспортного засобу, яка складається в наступному: середній заробіток 5 000 х 12 місяців = 60 000 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково лише в частині 500грн. франшизи та надав заперечення проти позову з посиланням, що згідно ст. 13 ЦК України, «цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах». Вимога Позивача про відшкодування з майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача. Обставини, за яких сталася ДТП встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення (від 14.03.2017 р. справа № 404/7551/16-п, провадження № 3/404/35/17), що набрала законної сили, а відтак, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. [PERSON], посилається на звіт № 16 -069 від 02.12.2016 року про оцінку колісного транспортного засобу, є лише акт № 121 прийому- передачі виконаних робот від 02.12.2016 р. ФОП [PERSON], сплаченого позивачем, а тому не може в повній мірі обґрунтувати свої доводи стосовно завданих матеріальних збитків позивачу. Стверджує, що не був присутній при огляді автомобіля позивача, а тому експертна оцінка викликає сумніви, експертну оцінку мала проводити ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія», а тому і з сумою 1260,00 грн. за сплату експертної оцінки не згоден. Крім того, ФОП [PERSON] не є суб»єктом оціночної діяльності з 2010 року. Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. (надалі - Закон) «обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». Тобто виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи». Між ним та страховою компанією ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» укладено поліс № АЕ/8107550 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно -правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (те саме вказано й в ст. 6 Закону). Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль Мітцубісі лансер, [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 (сто тисяч) грн. та за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 200 000,00 (двісті тисяч) грн. Таким чином, в ході розгляду справи позивачем не пред'явлено доказів про його звернення до ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» після постанови суду у справі про адміністративне правопорушення (від 14.03.2017 р. справа № 404/7551/16-п, провадження № 3/404/35/17), що набрала законної сили, про відшкодування майнової шкоди, а тому вважає, що позовні вимоги про відшкодування з нього матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті ДТП, задоволенню не підлягають. Вказаний висновок, також ґрунтується на підставі ст. 1194 ЦК України, в якій зазначено, що «Особа,.яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)», а тому просить відмовити в задоволенні позову . До судового засідання представником відповідача ПАТ «Українська пожежно- страхова компанія» надано заперечення проти позову з посиланням, що правовідносини між позивачем та Страховиком за своєю правовою природою не є деліктними, а випливають із полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/8107550 від 03.05.2016 р., тобто регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість характер правовідносин між позивачем та відповідачем [PERSON] є деліктний, оскільки він є заподіювач шкоди. Згідно п. 1 ч. 2. ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків для відповідача ПрАТ "УПСК" є договори та інші правочини. 03 травня 2016 року між ПрАТ "УПСК" та [PERSON] укладено поліс № АЕ/8107550 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Отже, Страховик взяв на себе майнову відповідальність у межах визначеної страхової суми перед третіми (невідомими) особами здійснити страхове відшкодування на умовах положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно із п. 36.7. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Позивач передчасно звернувся до суду із майновими вимогами до ПрАТ "УПСК", оскільки Страховик не прийняв рішення ні щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, засобів" у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування подані з пропущенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття., рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. [PERSON] подав до ПрАТ "УПСК". повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду 20 жовтня 2016 року (вх. № 429/52), а заяву про страхове відшкодування 03 квітня 2017 року. Заява про страхове відшкодування мала б бути подана потерпілим не пізніше 18 листопада 2016 року (20 жовтня 2016 року + 30 днів), а фактично подана із запізненням на 165 днів. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виплати страхового відшкодування складає не більше 90 днів. Отже, в даному випадку строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування спливає 14 грудня 2017 року, тобто через 8 місяців та 11 днів. Згідно положення п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, з 24 квітня 2017 року перебіг строку для прийняття рішення щодо виплати "страхового відшкодування припинився, оскільки Кіровським районним судом м. Кіровограда відкрито провадження у цивільній справі №404/2379/17. Згідно із п. 34.2. ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. ПрАТ "УПСК" отримало від потерпілого повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 20 жовтня 2016 року. На виконання Страховиком п. 34.2. ст. 34 Закону, направлено експерта автотоварознавця [PERSON] для визначення розміру збитків. У протоколі технічного огляду транспортного засобу від 21.10.2016 р. зазначено перелік встановлених пошкоджень із якими погодився [PERSON] про що свідчить його підпис. При цьому, експерт зазначив, що більш детальне дослідження транспортного засобу можливе в умовах станції технічного обслуговування під час розбирання автомобіля. Потерпілий не інформував ПрАТ "УПСК" про дату та місце здійснення додаткового огляду в умовах станції технічного обслуговування, через що додатковий огляд не здійснювався. Як вбачається зі змісту додатків до позовної заяви, позивач замовив інше товарознавче дослідження Звіт № 16-096 від 02.12.2016 р., копія якого відповідачу - ПрАТ "УПСК" не надана. ПрАТ "УПСК" звертає увагу, що потерпілий не набув законного права самостійно обирати та замовляти автотоварознавче дослідження у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки Страховик не порушив п. 34.2. ст. 34 зазначеного вище Закону та протягом одного робочого дня направив експерта для визначення розміру збитку. Потерпілий набув би законне право для проведення автотоварознавчого дослідження яке закріплено п. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за умови, що Страховик порушив би п. 34.2. ст. 34 Закону та не направив протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення експерта для визначення розміру збитку. Відповідно до Аварійного сертифікату (оцінювач [PERSON]) утилізаційна вартість (вартість після ДТП) пошкодженого автомобіля складає: 35 750,00 грн. Розмір страхового відшкодування розраховується наступним чином: 63 481,45 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 35 750,00 грн. (вартість автомобіля після ДТП) - 500,00 грн. (франшиза) = 27 231,45 грн. Страхове відшкодування в розмірі 27 231,45 грн. мало б бути сплачено у межах страхового ліміту із урахуванням розрахунку страхового відшкодування згідно положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] є власником автомобілю [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с.9 ). 15.10.2016 року о 23 годині 30 хвилин на перехресті вул. С. Кравчинського та вул. Тургенєва м. Кропивницький, [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння керував автомобілем [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності, не вірно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху в даних дорожніх умовах, не впорався з керуванням, допустив виїзд за межі проїжджої частини з подальшим виїздомна вул. Тургенєва, де допустив наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON]. Внаслідок зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Працівниками поліції на водія [PERSON] були складені адміністративні протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 380126 та АГО № 380127 від 18.11.2016 року за порушення ним вимог п.п. 2.9 а,1.5, 2.3. (б, д), 12.1 ПДР України за, що передбачена відповідальність ст..124 та ч.І ст. 130 КУпАП. 14.03.2017 року Кіровським районним судом м. Кропивницький розглянута адміністративна справа № 404/7551/16-п відносно [PERSON], [INFO]. Під час розгляду справи правопорушник визнав свою вину повністю,. Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 14.03.2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] визнано винним за ст. 124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв»язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень Відповідно до приписів ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 03 травня 2016 року між ПрАТ "УПСК" та [PERSON] укладено поліс № АЕ/8107550 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає, як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 500грн. франшизи з урахуванням факту визнання позову відповідачем в цій частині, оскільки дане визнання не суперечить інтересам сторін та чинному законодавству , страховий поліс передбачає розмір франшизи В іншій частинв позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідач [PERSON] застрахував свою відповідальність відповідно до чинного законодавства, а страховик взяв на себе майнову відповідальність у межах визначеної страхової суми перед третіми (невідомими) особами здійснити страхове відшкодування на умовах положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно із п. 36.7. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Позивач передчасно звернувся до суду із майновими вимогами до ПрАТ "УПСК", оскільки Страховик не прийняв рішення ні щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно із п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, засобів" у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування подані з пропущенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. [PERSON] подав до ПрАТ "УПСК". повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду 20 жовтня 2016 року (вх. № 429/52)', а заяву про страхове відшкодування 03 квітня 2017 року. Заява про страхове відшкодування мала б бути подана потерпілим не пізніше 18 листопада 2016 року (20 жовтня 2016 року + 30 днів), а фактично подана із запізненням на 165 днів. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виплати страхового відшкодування складає не більше 90 днів. Отже, в даному випадку строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування спливає 14 грудня 2017 року. Згідно положення п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, з 24 квітня 2017 року перебіг строку для прийняття рішення щодо виплати "страхового відшкодування припинився, оскільки Кіровським районним судом м. Кіровограда відкрито провадження у цивільній справі №404/2379/17. Згідно із п. 34.2. ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Як було зазначено вище, ПрАТ "УПСК" отримало від потерпілого повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 20 жовтня 2016 року. На виконання Страховиком п. 34.2. ст. 34 Закону, направлено експерта автотоварознавця [PERSON] для визначення розміру збитків. У протоколі технічного огляду транспортного засобу від 21.10.2016 р. зазначено перелік встановлених пошкоджень із якими погодився [PERSON] про що свідчить його підпис. При цьому експерт зазначив, що більш детальне дослідження транспортного засобу можливе в умовах станції технічного обслуговування під час розбирання автомобіля. Потерпілий не інформував ПрАТ "УПСК" про дату та місце здійснення додаткового огляду в умовах станції технічного обслуговування, через що додатковий огляд не здійснювався. Як вбачається зі змісту додатків до позовної заяви, позивач замовив інше товарознавче дослідження Звіт № 16-096 від 02.12.2016 р., копія якого відповідачу - ПрАТ "УПСК" не надана. Потерпілий не набув законного права самостійно обирати та замовляти автотоварознавче дослідження у відповідності до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки Страховик не порушив п. 34.2. ст. 34 зазначеного вище Закону та протягом одного робочого дня направив експерта для визначення розміру збитку. Потерпілий набув законне право для проведення автотоварознавчого дослідження яке закріплено п. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за умови, що Страховик порушив би п. 34.2. ст. 34 Закону та не направив протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення експерта для визначення розміру збитку. Позивач із урахуванням положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не набув права для замовлення оцінки майна, а відтак отримані Звіт № 16-096 від 02.12.2016 р. не може застосовуватись до вимог Страховику. Згідно із п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконанил аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди». Відповідно до Звіту № 118/16 від 25.10.2016 р. встановлено (арк. 10), що вартість відновлювального ремонту складає: 69 346,68 грн., а ринкова вартість: 63 481,45 грн. Згідно із п. 30.2- ст. 30 Закону " України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» : «Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди». Відповідно до Аварійного сертифікату (оцінювач [PERSON]) утилізаційна вартість (вартість після ДТП) пошкодженого автомобіля складає: 35 750,00 грн. Розмір страхового відшкодування розраховується наступним чином: 63 481,45 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 35 750,00 грн. (вартість автомобіля після ДТП) - 500,00 грн. (франшиза) = 27 231,45 грн. Крім того, висновок заподіяних збитків зроблений як суб»єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення позивача без повідомлення страхової компанії та іншого учасника ДТП, а тому позов є необґрунтованим та без підставним . Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 640 грн.судового збору. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача 3500грн. витрат на правову допомогу , то відповідно до ст. 84 ЦПК України , витрати пов»язані з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права несуть сторони, окрім випадків надання безоплатної правової допомоги. При цьому, відповідно до п. 11 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК. При розгляді справи позивач не заявляв клопотання про допуск [PERSON] до участі у справі у якості особи, яка надає йому правову допомогу. Дана особа фактично приймала участь при розгляді цієї справи в якості представника згідно наданої довіреності ( а.с. 140), вартість послуг якого відповідно до чинного законодавства не можуть бути стягнені з другої сторони у справі. Дана особа не є адвокатом , тому вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню». На підставі ст.ст. 22, 1166,1167,1187,1188 ЦК України, ст. ст.6,9,22,29,32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ,

Outcome: partial