Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У березні 2016\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (далі Компанія) 2\~867,63\~грн. витрат на придбання ліків, 14\~616,00\~грн. у зв'язку з встановленням інвалідності, 5\~000,00\~грн. у якості відшкодування моральної шкоди (усього 22\~483,00\~грн.), а з Державного підприємства "Чорнобильпроменергобуд" (далі Підприємство) 95\~000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Компанія проти позову частково заперечила, посилаючись на те, що виходячи з норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вона може здійснити страхову виплату, яка складається з відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням 4\~872,00\~грн., відшкодування шкоди, пов'язаної з стійкою втратою працездатності 14\~616,00\~грн. (за умови підтвердження причинного зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та встановленням [PERSON] третьої групи інвалідності) та відшкодування маральної шкоди у розмірі 874,18\~грн. (а.\~с.\~59 61, 74 76). Підприємство проти позову заперечило, посилаючись на те, що [PERSON] не подав будь-яких доказів, які б підтверджували, що йому було завдано моральних страждань, ним не обґрунтовано, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами підтверджується завдання цієї шкоди, та, крім того, подані [PERSON] докази є суперечливими, з них неможливо встановити, чи дійсно він отримав ушкодження, які завдали йому моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за 24.02.2105\~р. за участю [PERSON] (а.\~с.\~48 50). Судом з'ясовано, що 24.02.2015\~р. на автодорозі Київ Ковель, 45\~км + 750\~м сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля УАЗ-469, д.н.з.\~4872КХВ під керуванням [PERSON], пасажиром якого був [PERSON], та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі Пригода), що підтверджується постановою від 15.05.2015\~р. про закриття кримінального провадження (далі Постанова) (а.\~с.\~5), та не заперечується особами, які беруть участь у справі. З Постанови вбачається, що умовою та причиною виникнення і настання Пригоди стало порушення [PERSON] підпункту "В" пункту 14.2, пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001\~р. №\~1306, що також не заперечується особами, які беруть участь у справі, а відтак Суд приходить до висновку, що винуватим у вчиненні Пригоди є [PERSON] Після Пригоди [PERSON] було госпіталізовано до Бородянської центральної районної лікарні Київської області (далі Лікарня), де він перебував з 24.02.2015\~р. по 27.02.2015\~р., що також підтверджується Постановою та іншими матеріалами справи випискою Відділення хірургії (травматології) Лікарні із медичної картки стаціонарного хворого №\~1109/123 від 27.02.2105\~р., випискою на МСЕК з медичної карти амбулаторного хворого №\~1207 Відділення медичних послуг Бердичівської центральної міської лікарні Житомирської області, (а.\~с.\~7, 8 9) та не заперечується особами, які беруть участь у справі. У подальшому, а саме з 27.02.2015\~р. по 31.03.2015\~р. та з 03.08.2015\~р. по 14.08.2015\~р. [PERSON] проходив лікування у Бердичівській центральній міській лікарні Житомирської області, що підтверджується випискою із історії хвороби №\~02815 стаціонарного хворого, випискою з історії хвороби №\~09299 стаціонарного хворого, а з 19.11.2015\~р. по 03.12.2015\~р. у Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів (ннлк) ВНМУ ім.\~М.І.\~Пірогова, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №\~4107 (а.\~с.\~12, 10, 21), та не заперечується особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з виписки Відділення хірургії (травматології) Лікарні із медичної картки стаціонарного хворого №\~1109/123 від 27.02.2015\~р., виписки на МСЕК з медичної карти амбулаторного хворого №\~1207 Відділення медичних послуг Бердицівської центральної міської лікарні, виписки із історії хвороби №\~02815 стаціонарного хворого, виписки із історії хвороби №\~09299 стаціонарного хворого (а.\~с.\~7, 8 9, 12, 10), [PERSON] було поставлено такі діагнози: травма з залученням декількох ділянок тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття грудної клітки, поперекового відділу хребта, осаднена рана обличчя, рвана рану лівої гомілки, антелістез L5 хребця, перелом даху лівої вертлюгової западини, перелом куприка з поруженням функції лівої нижньої кінцівки. Однак, як вбачається з висновку експерта №\~68, на який посилається Підприємство як на доказ своїх заперечень, відповідно до наданої медичної документації, у [PERSON] мали місце садна обличчя та рвана рана середньої третини лівої гомілки, які могли утворитись під час Пригоди, внаслідок контактування з частинами салону автомобіля. Ушкодження у своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров'я, діагнози "струс головного мозку" та "забиття грудної клітки" не підтверджені об'єктивними даними і не можуть враховуватись,(а.\~с.\~52 53). Між тим, Суд критично оцінює цей доказ з таких підстав. Зі змісту висновку експерта №\~68 випливає, що судово-медичну експертизу проведено лише за медичною документацією, а саме за медичною картою стаціонарного хворого №\~1109/123 від 27.02.2015\~р., тобто за відсутності [PERSON], інша медична документація не надавалась. Допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що його для проведення експертизи не запрошували, експертиза проводилась за його відсутності. Разом з тим, у висновку експерта №\~68 не обґрунтовано, чому не взято до уваги діагнози, які містяться у медичній картці стаціонарного хворого №\~1109/123 від 27.02.2105\~р., а саме "струс головного мозку" та "забиття грудної кітки". Посилання у цьому висновку на не підтвердження цих діагнозів об'єктивними даними є незрозумілим, оскільки, як зазначалось вище, експертиза проводилась лише за медичною картою стаціонарного хворого №\~1109/123 від 27.02.2015\~р. та за відсутності [PERSON]. Крім того, висновок експерта №\~68 спростовується випискою на МСЕК з медичної карти амбулаторного хворого №\~1207 Відділення медичних послуг Бердичівської центральної міської лікарні, випискою із історії хвороби №\~09299 стаціонарного хворого, випискою із історії хвороби №\~02815 стаціонарного хворого, з яких вбачається про наявність внаслідок Пригоди у [PERSON] такого діагнозу: травма з залученням декількох ділянок тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття грудної клітки, поперекового відділу хребта, осаднена рана обличчя, рвана рану лівої гомілки, антелістез L5 хребця, перелом даху лівої вертлюгової западини, перелом куприка з поруженням функції лівої нижньої кінцівки (а.\~с.\~7, 8 9, 10). Враховуючи це та на наведені вище з'ясовані обставини, Суд вважає, що травми (діагноз) [PERSON] отримав саме внаслідок Пригоди, а відтак Суд не приймає доводи Підприємства про те, що подані [PERSON] докази є суперечливими, з них неможливо встановити, чи дійсно він отримав ушкодження внаслідок Пригоди. Згідно з частиною першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, за загальним правилом зазначених вище норм Цивільного кодексу України особою, яка має відповідати за шкоду, у тому числі моральну, завдану [PERSON] внаслідок Пригоди, є [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та який, як вже було встановлено Судом вище, є винуватим у настанні Пригоди, тобто у завданні шкоди. Разом з тим, з обставин справи випливає, що під час Пригоди [PERSON] був працівником Підприємства та виконував свої трудові обов'язки. [PERSON] не подав прямих доказів на підтвердження цієї обставини, однак Суд виходить з того, що під час Пригоди [PERSON] був працівником Підприємства та виконував свої трудові обов'язки, оскільки у запереченнях від 25.04.2016\~р. проти позову Підприємство проти цього не заперечувало (а.\~с.\~48 50), та, крім того, будь-яких доказів на спростування цієї обставини не подало. Більше того, не зважаючи на лист від 23.09.2015\~р. [PERSON] на адресу Підприємства з проханням надати документи на підтвердження трудових відносин з [PERSON] (а.\~с.\~40, доказ відправлення а. с.\~38), Підприємство цих документів не надало, однак і не заперечило, що [PERSON] у момент Пригоди перебував з ним у трудових відносинах. Частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Тобто особою, яка має відповідати за шкоду, у тому числі моральну, завдану [PERSON] внаслідок Пригоди, є Підприємство, так як шкода була завдана під час виконання [PERSON] трудових обов'язків. Однак, на момент Пригоди цивільно-правова відповідальність Підприємства була застрахована Компанією, що підтверджується полісом АІ/7116614 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 00:00 24.09.2014\~р. до 23.09.2015\~р. включно (а.\~с.\~18). Абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і далі у редакції, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тобто на момент Пригоди) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Таким чином Компанія зобов'язана відшкодувати [PERSON], який є потерпілим у розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкоду, пов'язану, з його лікуванням, втратою працездатності та моральну шкоду. Абзацами першим та третім пункту 24.1 статті 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Суд погоджується з доводами Компанії, що [PERSON] не надав доказів, які б підтверджували, що він поніс витрати у зв'язку з своїм лікуванням у розмірі 2\~867,63\~грн., та необхідність їх здійснення, оскільки надані як такі докази копії медичних документів не містять відбитків печаток закладів охорони здоров'я належної якості, наведений у них перелік призначених лікарських засобів є загальним, без зазначення кількості того чи іншого лікарського засобу, а надані ним на підтвердження придбання лікарських засобів платіжні документи свідчать про купівлю не лише лікарських засобів, які йому призначались, а й інших лікарських препаратів. Пунктом 24.3 статті 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Пунктом 24.2 статті 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. На дату Пригоди 24.02.2015\~р., розмір мінімальної заробітної плати був встановлений Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" та становив 1\~218,00\~грн., а відтак розмір шкоди, пов'язаної з лікуванням [PERSON], яка підлягає відшкодуванню Компанією, становить 4\~872,00\~грн. Між тим, [PERSON] просить стягнути на його користь з Компанії у якості відшкодування цієї шкоди 2\~867,63\~грн. Суд, зважаючи на частину першу статтю 11 Цивільного процесуального кодексу України (суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі), позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, а тому задовольняє позов [PERSON] в частині вимоги про стягнення на його користь з Компанії у якості відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням, грошових коштів у розмірі 2\~867,63\~грн. Відповідно до підпункту 26.1, абзаців першого та четвертого пункту 26.2 статті 26 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 12ААА №\~218803 від 04.11.2015\~р., з якою вбачається, що причиною інвалідності є трудове каліцтво (а.\~с.\~31). Причинний зв'язок між Пригодою та встановленням [PERSON] третьої групи інвалідності підтверджується актом від 25.06.2015\~р. проведення розслідування нещасного випадку, що стався 24.02.2015\~р. о 7:59 на філії Будівельно-монтажної фірми "Укргазпромбуд" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Форма Н-5) та актом від 25.06.2015\~р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (Форма Н-1), з яких випливає, що нещасний випадок, який стався з [PERSON] внаслідок Пригоди, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, особою, дії або бездіяльність якої призвели до нещасного випадку, є [PERSON] (а.\~с.85 87, 88 90). Беручи до уваги викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на відшкодування шкоди, пов'язаною зі стійкою втратою працездатності внаслідок Пригоди, у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку Як вказувалось раніше, розмір мінімальної заробітної плати на дату настання Пригоди був встановлений Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" та становив 1\~218,00\~грн., а відтак розмір шкоди, пов'язаної зі стійкою втратою працездатності [PERSON] внаслідок Пригоди, яка підлягає відшкодуванню Компанією, становить 14\~616,00\~грн., тобто позов [PERSON] в частині стягнення на його користь з Компанії 14\~616,00\~грн. у якості відшкодування цієї шкоди підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Щодо загального розміру маральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню [PERSON], Суд зазначає таке. Пунктами 1 та 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Абзацом другим частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Абзацом першим пункту 9 постанови від 31.03.1995\~р. №\~4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленуму Верховного Суду України визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як було встановлено Судом вище, внаслідок Пригоди [PERSON] отримав травму з залученням декількох ділянок тіла, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиття грудної клітки, поперекового відділу хребта, осаднену рану обличчя, рвану рану лівої гомілки, антелістез L5 хребця, перелом даху лівої вертлюгової западини, перелом куприка з поруженням функції лівої нижньої кінцівки, у період з 24.02.2015\~р. по 27.02.2015\~р. перебував (лікувався) у Лікарні, а з 27.02.2015\~р. по 31.03.2015\~р. та з 03.08.2015\~р. по 14.08.2015\~р. у Бердичівській центральній міській лікарні Житомирської області, а з 19.11.2015\~р. по 03.12.2015\~р. у Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів (ннлк) ВНМУ ім.\~М.І.\~Пірогова, йому було встановлену третю групі інвалідності. На думку Суду, очевидним (таким, що не викликає сумніву) є те, що зазначені обставини призвели до виникнення у [PERSON] фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров'я, змін у життєвих стосунках. Разом з тим, Суд погоджується з доводами Підприємства, які містяться у запереченнях від 25.04.2016\~р. проти позову, що [PERSON] ним не обґрунтовано, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди (100\~000,00\~грн.). Виходячи з викладеного, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, Суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, який було завдано [PERSON] внаслідок Пригоди, становить 25\~000,00\~грн. З них, зважаючи на наведене вище положення статті 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Компанією підлягає відшкодуванню 874,18\~грн. Решта шротових коштів, а саме 24\~125,82\~грн., в силу статті 1194 Цивільного процесуального кодексу України (особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)) підлягає відшкодуванню Підприємством. Таким чином позов [PERSON] про стягнення у якості відшкодування моральної шкоди з Компанії 5\~000,00\~грн., з Підприємства 95\~000,00, підлягає частковому задоволенню (у розмірі, наведеному у попередніх двох абзацах). З урахуванням статей 79 та 88 Цивільного процесуального кодексу України з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 183,60\~грн., а Державного підприємства "Чорнобильпроменергобуд" в дохід держави у розмірі 246,39\~грн.

Outcome: partial