Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , з посиланням на те, що відповідно до погосподарських книг Сніжківської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Сніжківської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS] , 1960 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого була його баба [PERSON] , яка набула права власності на майно колгоспного двору. Вказаний житловий будинок був придбаний нею 9 жовтня 1987 року в [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим секретарем виконавчого комітету Карпенко Г.С., про що в книзі реєстрації нотаріальних дій по Сніжківській сільській раді Ставищенського району за 1987 рік міститься запис №30 від 09.10.1987 року. Відповідно до довідки КП КОР «Південне БТІ» КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 15 травня 2019 року №1111 реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв він, спадкоємець за заповітом, посвідченим 26 червня 2007 року секретарем виконкому Сніжківської сільської ради Лобецькою В.А. за реєстром №31 та діти спадкодавці [PERSON] і [PERSON] , які подали заяви до Ставищенської районної державної нотаріальної контори. До спадкового майна померлої належали: житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці розміром 0,30 га; земельна ділянка площею 2,995 га розташована на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224286000:03:002:0040; грошові кошти на рахунках Тетіївського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України", речі звичайної обстановки та вжитку. 2 березня 2012 року ухвалою Ставищенського районного суду Київської області по справі №1024/664/2012 визнано мирову угоду, у відповідності до якої сторони вирішили: визначити [PERSON] та [PERSON] обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [INFO] матері [PERSON] у вигляді кожному по 1/2 частині земельної ділянки площею 2,995 га, кадастровий номер 3224286000:03:002:0040, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сніжківської сільської ради Ставищеського району Київської області, яка належала померлій згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯА №591025, виданого на підставі розпорядження Ставищенської РДА №302 від 28 липня 2005 року та зареєстрованого 13 жовтня 2005 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901455, вартістю 13322 гривні. На решту спадкового майна, а саме вищевказаний житловий будинок та грошові кошти на рахунках Тетіївського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України", речі звичайної обстановки та вжитку останні не претендують, оскільки їхня обов`язкова частка в спадщині виділена за рахунок вищевказаної земельної ділянки. Сніжківська сільська рада дубліката договору купівлі-продажу на ім`я померлої не видала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Вважає, що [PERSON] за життя набула права власності на вищезазначений житловий будинок, як майно колгоспного двору, і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої. 23 травня 2019 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої та відсутність правовстановлюючого документа на нього. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не прибув, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати без його участі (а.с. 2-5). Представник відповідача Сніжківської сільської ради в судове засідання не прибув. Сніжківська сільська рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі представника (а.с. 87). Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій не заперечила проти задоволення позову, просить справу розглядати без її участі (а.с. 45). Третя особа [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с. 59) помер [INFO] . Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову представником відповідача, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги Сніжківської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки (а. с. 22-23) житловий будинок [ADDRESS] , 1960 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, головою якого була баба позивача [PERSON] , яка набула права власності на майно колгоспного двору. Вказаний житловий будинок був придбаний нею 9 жовтня 1987 року в [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим секретарем виконавчого комітету Карпенко Г.С., про що в книзі реєстрації нотаріальних дій по Сніжківській сільській раді Ставищенського району за 1987 рік міститься запис №30 від 09.10.1987 року (а.с. 26). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 14). З копії спадкової справи (а.с. 11-18) встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк звернувся позивач, спадкоємець за заповітом, посвідченим 26 червня 2007 року секретарем Сніжківської сільської ради, за реєстром № 31, а також [PERSON] та [PERSON] , спадкоємці за законом, які мали право на обов`язкову частку у спадщині. До спадкового майна померлої належали: житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці розміром 0,30 га; земельна ділянка площею 2,995 га розташована на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224286000:03:002:0040; грошові кошти на рахунках Тетіївського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України", речі звичайної обстановки та вжитку. 2 березня 2012 року ухвалою Ставищенського районного суду Київської області по справі №1024/664/2012 (а.с. 19-20) визнано мирову угоду, у відповідності до якої сторони вирішили: визначити [PERSON] та [PERSON] обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [INFO] матері [PERSON] у вигляді кожному по 1/2 частині земельної ділянки площею 2,995 га, кадастровий номер 3224286000:03:002:0040, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сніжківської сільської ради Ставищеського району Київської області, яка належала померлій згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯА №591025, виданого на підставі розпорядження Ставищенської РДА №302 від 28 липня 2005 року та зареєстрованого 13 жовтня 2005 року в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010534901455, вартістю 13322 гривні. Реєстрація права власності на вказаний будинок, згідно відповіді КП КОР Південне БТІ, до 01.01.2013 року не проводилась (а.с. 21) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а.с.48). Оскільки [PERSON] за життя право власності на даний житловий будинок не зареєструвала, тому позивач не може здійснити реєстрацію права власності на даний житловий будинок. Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 27-31), довідки виконкому Сніжківської сільської ради Ставищенського району від 29 травня 2019 року за № 125 (а.с. 24) вказаний житловий будинок загальною площею 48,0 кв. метри, житловою площею 27,4 кв. метри, вартістю 149729 гривень, розташований на не приватизованій земельній ділянці. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору, тому позивач набув право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] останньої на даний житловий будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки позивач в позовній заяві вказав, що понесені судові витрати бере на себе (а.с. 2-5), Сніжківська сільська рада до пред`явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Outcome: approved