Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

ПАТ "Фінростбанк", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Фінростбанк" О.Ю. Волков, звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/60021 від 26.12.2013 року. В позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору [PERSON], отримав кредит у розмірі 500 000 грн., строком користування з 26.12.2013р. по 26.06.2014р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28% на рік. [PERSON], свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 03.12.2014 року заборгованість становить 430 557,32 грн. Враховуючи викладене, представник ПАТ "Фінростбанк" просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором. В судове засідання представник ПАТ "Фінростбанк" не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позов просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Однак, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою, що судовий виклик відповідачу не вручений в зв'язку з тим, що за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки про проведення судового засідання відповідач належним чином повідомлялася, суд приходить до висновку про доцільність заочного розгляду справи. В силу ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № 1/60021 від 26.12.2013 року, [PERSON], отримав кредит у розмірі 500 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28% на рік, що стверджується заявою про видачу готівки № TR. 74530.273.30142 від 26.12.2013р. Згідно виписки особового рахунку [NUMBER] UAН за період з 26.12.2013р. по 24.10.2014р., з отриманих коштів відповідач повернув банку кошти на суму 140 153,57 грн., останнє погашення кредиту було здійснено 25.06.2014р. З 26.06.2014р. відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, своєчасно не погашує кредит та сплату процентів за користування кредитними коштами. У зв'язку із порушенням [PERSON], зобов'язань за кредитним договором, загальна заборгованість по сплаті кредиту, станом на 03.12.2014 року становить 430 557,32 грн., що складається з: - 359 846,43 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; - 34 824,27 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; - 33 076,30 грн. - пеня за порушення строку повернення кредиту; - 2 810,32 грн. - пеня за порушення строку сплати відсотків; Відповідно до п. 2.1. розділу 2 Договору відповідач відповідає перед банком за зобов'язаннями, що передбачені цим договором і пов'язані з ним, всім майном та коштами, що належать йому на праві власності на які відповідно до діючого законодавства може бути звернене стягнення. Пунктом 1 та 3 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору та сплата неустойки. Згідно п. 3.12 розділу 3 Договору передбачено, що у разі невиконання або невчасного виконання грошових зобов'язань по сплаті кредиту, процентів, комісій, інших платежів по цьому договору при відсутності домовленості про відстрочку погашення кредиту або процентів, відповідач сплачує Банку пеню від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення за весь період прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 8.10 розділу 8 Договору кредиту, строк дії цього договору встановлюється від дня його підписання та до повного погашення відповідачем суми кредиту, сплати процентів, інших платежів за цим договором. Згідно ст. 610 ч. 1 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ч. 1 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 536 ч. 2 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ч. 1 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В зв'язку з цим суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути із [PERSON], вказану заборгованість. Судом встановлено, що при подачі до суду позову позивач був звільнений від сплати судового збору як уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку на підставі ст. 5 ч. 1 п. 22 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати в сумі 3654 грн. Виходячи із вищевикладеного на підставі ст.ст.526, 527 ч.1, 536 ч 2, 549 ч.1, 610 ч.1, 611, 1054 ч.1, ЦК України, ЗУ «Про судовий збір», та

Outcome: approved