Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та відповідачем 16 лютого 2007 року, який посвідчений державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори розірвати. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Рівненської сільської ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 2 грудня 2000 року №84 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6.20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065474, виданим 03 січня 2001 року. 16 лютого 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №489. Предметом договору є передача в оренду земельної ділянки площею 6.20 га, зображеною у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065474, виданому 03 січня 2001 року строком на 49 років зі сплатою орендної плати один раз на рік в розмірі 0.1 % від грошової оцінки земельної ділянки. Однак, відповідач не виконує умови договору, тобто не сплачує орендну плату позивачу. Зазнчаене й стало підставою для звернення представника позивача до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача надав суду заяву в якій\~ зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за їх відсутністю. Не заперечує щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання\~ не з`явився,\~ повідомлявся належним чином, за адресою реєстрації місця проживання, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з його\~ підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки. Пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача\~ в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Рівненської сільської ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 2 грудня 2000 року №84 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6.20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065474, виданим 03 січня 2001 року (а.с.9). 16 лютого 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №489 (а.с.7-8). Предметом договору є передача в оренду земельної ділянки площею 6.20 га, зображеною у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №065474, виданому 03 січня 2001 року строком на 49 років зі сплатою орендної плати один раз на рік в розмірі 0.1 % від грошової оцінки земельної ділянки (пункти 1.4, 1.5, 2.1). Крім того, пунктом 4.3 вказаного договору передбачено, зокрема, обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату. Також, підпунктом «В» пункту 3.2 передбачено, що орендодавець має право вимагати дострокове розірвання договору за рішенням суду у випадку несвоєчасного внесення орендної плати, передбаченої пунктами 2.1 та 2.2\~ договору. 08 червня 2021 року позивачем [PERSON] було направлено на адресу відповідача [PERSON] вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки від 16 лютого 2007 року з підстав не сплати відповідачем позивачу орендної плати та сплати йому заборгованість по орендній платі (а.с.14-15). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №283378176, 11 лютого 2021 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56660143 від 17 лютого 2021 року зареєстровано право оренди земельної ділянки за договором оренди землі, укладеним між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №489 та передано земельну ділянку в довгострокове платне користування (а.с.44-45). Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ "Про оренду землі" №161-XIV від 06.10.1998 р., відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами,а також договором оренди землі. Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу ст.21 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).\~ Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Згідно ст.31 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Аналогічні положення містить ч.2 ст. 412 ЦК України. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як визначено ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як визначено у ст.629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Пунктом «д» статті 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц містить правовий висновок про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору. У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови договору оренди, укладеного 16 лютого 2007 року між ним та позивачем, а саме не сплачував\~ своєчасно орендну плату за користування земельною ділянкою площею 6.20 га, яка належить позивачу. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача основані на законі, тому договір оренди земельної ділянки, укладений 16 лютого 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який\~ посвідчений державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №489 повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( далі - Закону України № 1952-ІV) . Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ч. 3\~ ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав Враховуючи викладене, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений 16 лютого 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який\~ посвідчений державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №489 розірвано судом, то суд вважає за можливе скасувати рішення державного реєстратора Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Кодрян Зої Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриття розділу) індексний номер : 56660143 від 17 лютого 2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про інше речове право за №40592116 від 11 лютого 2021 року в Реєстрі права власності на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права оренди земельної ділянки та припинити право довгострокового платного користування земельною ділянкою, зареєстрованого за [PERSON] . Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок, що підтверджується оригіналом квитанції\~ № ПН141 від 13 серпня 2021 року (а.с.1). Таким чином, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved