Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з відповідною позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором б\\н від 16.08.2011, укладеного із спадкодавцем [PERSON] , у розмірі 7684,05 грн., посилаючись на те, що останній помер [INFO] . Натомість, відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями належного померлому майна, які прийняли спадщину. 24.09.2019 до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] було направлено листи-претензії, згідно з якими позивачем пред`явлено вимогу, яка була проігнорована. Враховуючи, що на час відкриття спадщини зобов`язання померлого [PERSON] за кредитним договором з повернення кредитних коштів та відсотків, нарахованих за його життя, залишилися не виконані, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити. Також представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення судом заочного рішення. Крім того, до позовної заяви представник позивача додав клопотання, в якому просить, відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 274 та статтей 276, 277 ЦПК України, призначити до розгляду дану цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року зазначена позовна заява прийнята до провадження та призначена для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначену ухвалу суду разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачам за місцем їх реєстрації. Відповідачами у справі 02.03.2021 надано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до зазначеного відзиву відповідачі просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи та за таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та письмові докази суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правоноступником якого є Акціонерне товариства комерційний банк "Приватбанк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16.08.201, відповідно до умов якої, позивач надав відповідачу кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку. Своїм підписом [PERSON] погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог статті 509 ЦК України, виникли певні зобов`язання, що є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ці зобов`язання згідно зі статтями 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статтей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви про отримання кредитної карти, було укладено в письмовій формі кредитний договір. Таким чином, факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. З огляду на матеріали справи, свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.01.2017 Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №3. Станом на дату смерті заборгованості позичальника перед Банком за кредитним договором №б\\н від 16.08.2011 становить 7684,05 грн., та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7684,05 грн. 25.05.2017 за №SAMDN50000048755417 АТ КБ «ПриватБанк» було направлено до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області претензію кредитора, у якій зазначається про намір реалізувати право, як кредитора спадкодавця, пред`явивши право вимоги до спадкоємців. Відповідно до інформації, наданої державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області №1405/02-14 від 31.05.2017, ПАТ КБ "Приватбанк" поінформовано про те, що після померлого [PERSON] заведена спадкова справа №143/2017, свідоцтва на право на спадщину за законом та за заповітом не видавались. 07.05.2018 за № SAMDN50000048755417 АТ КБ «ПриватБанк» було повторно направлено до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області претензію кредитора, у якій зазначається про намір реалізувати право, як кредитора спадкодавця, пред`явивши право вимоги до спадкоємців. Відповідно до листа №943/02-14 від 27.06.2018, державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області поінформовано ПАТ КБ "Приватбанк" про те, що після померлого [PERSON] заведена спадкова справа та спадщину прийняли його сестри: [PERSON] , яка 11 липня 2017 року за реєстровим № 2294 оформила спадщину на 1/2 частку квартири під [ADDRESS] та [PERSON] яка 11 липня 2017 року за реєстровим № 2296 оформила спадщину на 1/2 частку квартири під [ADDRESS] . Зазначений лист надійшов до ПАТ КБ "Приватбанк" 10.09.2018, що підтверджується відтиском штампу канцелярії ьанку. Крім того, до позовної заяви позивачем додоно копії претензій, направлених спадкоємцям померлого [PERSON] . Так, АТ КБ "Приватбанк" 24.09.2019 за № SAMDN50000048755417 направлено лист-претензію спадкоємеці померлого [PERSON] - [PERSON] , відповідно до якого останній запропоновано звернутися до відділення банку та погасити заборгованість за кредитом спадкодавця. Такий же лист-претензія за № SAMDN50000048755417 від 27.09.2019 було направлено й іншій спадкоємеці померлого - [PERSON] . Відомостей про фактичне направлення та отримання відповідачами зазначеної вимоги кредитора матеріали справи не містять. Згідно з вимогами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (ч.1). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.2). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги(ч.3). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4). Згідно з частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця. Отже, зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини. Строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Дізнавшись від Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області 31 травня 2017 року про відкриття спадщини та 27 червня 2018 року (фактично отримано банком 10 вересня 2018 року) про коло осіб, яким видано свідоцтва про право на спадщину, їх місце проживання, фактично в силу порядку статті 1281 ЦК України, позивач звернувся з претензією кредитора до спадкоємців, які набули відповідного статусу, поза шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину (лист-претензії направлено лише 24 вересня 2019 року). Крім того, докази про доведення зазначеної претензії банком до відома спадкоємців матеріали справи не містять. Проте з позовом про стягнення з них успадкованого боргу банк звернувся до суду лише у червні 2020 року (справа надійшла до канцелярії суду 04 червня 2020 року). У відзиві на позов, наданому відповідачами 02 березня 2021 року, зазначається, що банком пропущено шестимісячний строк предявлення вимоги по погашенню заборгованості спадкодавцем. Крім того, зазначено, що остання проплата за кредитом була у січні 2017 року, а з позовом банк звернувся лише у березні 2020 року, таким чином пропустивши загальний строк позовної давності у три роки. Як роз`яснено в пункті 32 постанови Пленуму ВССУ, згідно з правовою позицією ВСУ у справі № 6-33цс15, строки, встановлені у статті 1281 ЦК для пред`явлення вимог кредитором спадкодавця, є присічними, преклюзивними. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статтей 1281 та 1282 ЦК щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК строків пред`явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Із зазначених роз`яснень випливає, що умови кредитного договору, зокрема, щодо строків повернення та платежів з погашення кредиту, строків дії картки та інші умови кредитного договору, зокрема, і про позовну давність, зі смертю боржника, не поширюються на його спадкоємців, для яких ці кредитні правовідносини трансформуються у правовідносини лише з погашення успадкованих боргів спадкодавця. А тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту, строку дії картки, строку позовної давності, визначеного договором, у відносинах зі спадкоємцями не застосовуються, що вказує на помилковість позиції відповідачів. Як встановлено вище, спадщину після померлого [PERSON] прийняли його сестри [PERSON] та [PERSON] шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, про що банку стало достеменно відомо з листа державного нотаріуса за №943/02-14 від 27.06.2018, фактично отриманий банком 10.09.2018. Саме ця дата є початком перебігу позовної давності, оскільки з цієї дати настали одночасно обов`язкові умови для початку перебігу позовної давності, передбачені у частині першій статті 261 ЦК України: банку на цей момент вже могло бути відомо про порушення його права, а також він отримав відомості про осіб, які його порушили. Зважаючи на те, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" як кредитор спадкодавця звернувся з вимогою про погашення заборгованості за кредитом померлого [PERSON] до спадкоємців з порушенням встановленого статтею 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення такої вимоги, а тому позов задоволенню не підлягає. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed