Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

07.09.2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати п.1, п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 розділу 6 (висновки комісії) акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком, що стався 25.04.2016 року о 12 год. 45 хв. в КП «Благоустрій м. Ізюма» від 21.07.2016 року щодо висновку про наявність вини директора КП «Благоустрій м. Ізюма» [PERSON]; визнати протиправними та скасувати п.2, п.п. 2.1, 2.2 розділу 6 (висновки комісії) акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком, що стався 25.04.2016 року о 12 год. 45 хв. в КП «Благоустрій м. Ізюма» від 21.07.2016 року щодо висновку про наявність вини інженера з охорони праці КП «Благоустрій м. Ізюма» [PERSON]; та стягнути судові витрати. В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. 25.04.2016 року на полігоні захоронення твердих побутових відходів, що розташований на території Малокомишувахської сільської ради Ізюмського району Харківської області стався нещасний випадок, в результаті чого працівник КП «Благоустрій м. Ізюма» [PERSON] отримав тілесні ушкодження. В період з 29.04.2016 року по 11.07.2016 року комісія створена наказом по ГУ Держпраці у Харківській області від 29.04.2016 року №01.01-07/368 провела спеціальне розслідування вищезазначеного нещасного випадку, за результатами якого був складений акт від 21.07.2016 року, який був підписаний головним державним інспектором відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму ГУ Держпраці у Харківській області [PERSON], а інші члени комісії не погодились з висновками [PERSON], а тому підписали його з окремими думками, які були приєднані до акту. Як вбачається з висновку, що зазначений в спірному акті, одними з осіб бездіяльність якої призвела до нещасного випадку є директор КП «Благоустрій м. Ізюма» [PERSON] та інженер з охорони праці КП «Благоустрій м. Ізюма» [PERSON] Проте такий висновок є передчасним та таким, що не відповідає обставинам справи з наступних підстав. Полігон захоронення твердих побутових відходів, що розташований на території Малокомишувахської сільської ради Ізюмського району Харківської області знаходиться на балансі Ізюмського комбінату комунальних підприємств. 01.03.2016 року між Ізюмським комбінатом комунальних підприємств, КП «Благоустрій м. Харкова» та ФОП [PERSON] був укладений трьохсторонній договір, відповідно до якого на КП «Благоустрій м. Ізюма» був покладений обовязок лише сплачувати екологічний податок та оформлювати ліміти на утримання та розміщення відходів. Окрім того, відповідно до посадової інструкції вантажника КП «Благоустрій м. Ізюма» вантажник не мав прав здійснювати будь-які дії з механізмами автомобіля, оскільки цей обовязок прямо передбачений пунктом його посадової інструкції, а отже є його особистим порушенням та порушенням з боку водія автомобіля [PERSON] Відповідно до п. 3.15 посадової інструкції інженера з охорони праці саме він контролює дотримання робітниками правил з охорони праці. В той же час відповідно до посадової інструкції механіка, саме він несе відповідальність за дотримання правил водіями. Таким чином, всі посилання на порушення директором КП «Благоустрій м. Ізюма» п. 3.11, 4.1, 4.2, 4.3, 8.5, 8.34, НПАОП 90.00-1.05-00 Правил охорони праці під час збирання, вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Також, 01.12.2008 року було затверджено положення про службу охорони праці на КП «Благоустрій м. Ізюма», відповідно до якого вона була створена та функціонувала на підприємстві, та в подальшому наказами неодноразово вводились різноманітні інструкції з охорони праці. Про постійний контроль у галузі охорони праці свідчить той факт, що інженером з охорони праці проводились неодноразові перевірки екіпажів сміттєвозів. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] проходили інструктажі з правил безпеки. Таким чином, висновки про порушення директором КП «Благоустрій м. Ізюма» та інженером з охорони праці законодавства з охорони праці, що призвело до нещасного випадку є неправомірними. Про неправомірність вказаних висновків також свідчить той факт, що всі члени комісії за виключенням голови підписали акт з окремою думкою, в якій частково не погодились з його висновками. Також слід зазначити, що директор [PERSON] займає дану посаду лише 2 місяці. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ГУ Держпраці у Харківській області в судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки не повідомив, через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що посадовою інструкцією вантажника КП «Благоустрійм. Ізюма» не передбачена заборона дії з механізмами автомобіля вантажника КП «благоустрій м. Ізюма». Директором [PERSON] не було призначено відповідальної особи за безпечне проведення розвантажувальних робіт на полігоні і здійснювати контроль за безпечним виконанням робіт та контролювати допуск працівників до розвантаження сміттєвозів було нікому. Не виконання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та не виконання своїх обовязків, відсутність контролю безпосередньо під час проведення робіт та не обізнаність працівників в цілому і призвела до нещасного випадку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до частини другої\~статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності\~Конституцією\~чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У пункті 7 частини першої статті 3 КАС\~зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до частини першої\~статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Пунктом першим частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як вбачається зі справи, що розглядається, оспорюваний акт складено спеціальною комісією з розслідування нещасного випадку, до складу якої увійшли не лише представники органів державної влади. При цьому вказана комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок на виробництві та склала відповідний акт, тому він не може бути предметом оскарження в адміністративному суді. Зазначена позиція викладена в постанові ВСУ по справі № 805/3980/15-а, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення норм цивільного процесуального законодавства України, щодо обов'язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, пред'явлений позов розглядався виключно в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 25.04.2016 року о 12 год. 45 хв. на полігоні захоронення твердих побутових відходів, що розташований на території Малокомишувахської сільської ради Ізюмського району Харківської області стався нещасний випадок, в результаті чого працівник КП «Благоустрій м. Ізюма» [PERSON] отримав тілесні пошкодження. Наказом від 29.04.2016 року №01.01-07/368 по ГУ Держпраці в Харківській області була призначена комісія для проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком, що стався 25.04.2016 року о 12 год. 45 хв. в КП «Благоустрій міста Ізюма». 21 липня 2016 року спеціальною комісією складений акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком, що стався 25.04.2016 року о 12 год. 45 хв. в КП «Благоустрій м. Ізюма» з вантажником [PERSON], який був підписаний з окремою думкою членів комісії. Так,\~статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які\~\~спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року №1105-XIV\~встановлено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності визначено "Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232\~(далі - Порядок). Згідно зі\~ст. 171 Кодексу законів про працю України та ст. 22 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII\~роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Відповідно до вимог ст.13 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Пунктом 10 Порядку встановлено, що роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 37 цього Порядку), зобов'язаний: протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. До складу комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи. Якщо потерпілий є працівником іншого підприємства, до складу комісії входять також представники такого підприємства та первинної організації профспілки, а у разі відсутності на підприємстві профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (пункт 11). Пунктом 14 Порядку встановлено, комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину. Пунктом 34 передбачено, рішення посадової особи органу Держпраці може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється. Пунктом 42 передбачені обовязки спеціальної комісії, зокрема: обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи для встановлення причини нещасного випадку і розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби, документацію, відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; зустрітися з потерпілим (якщо це можливо) або членами його сім'ї чи уповноваженою особою, яка представляє його інтереси, щодо роз'яснення їх прав у зв'язку з настанням нещасного випадку. За положенням\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, пунктом 14 Порядку визначено, що якщо нещасний випадок визнано комісією не повязаним з виробництвом, складається акт за формою Н-5. Відповідно до даного ату, на підставі п.п. 13 п. 15 Порядку №1232 затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року, комісія дійшла висновку, що вказаний нещасний випадок визнано таким, що повязаний з виробництвом та скласти акт за формою Н-1 на потерпілого [PERSON], та були перелічені особи, дії або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку. Позивач в своєму позові просить визнати протиправними та скасувати п.1, п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, та п. 2, п.п. 2.1, 2.2 про наявність вини директора КП «Благоустрій м. Ізюма» [PERSON] та інженера з охорони праці [PERSON] 01.03.2016 року між Ізюмським комбінатом комунальних підприємств, КП «Благоустрій м. Ізюма» та ФОП [PERSON] був укладений договір № 3, відповідно до умов якого. КП «Благоустрій м. Ізюма» має право вільно та безоплатно використовувати полігон для захоронення твердих побутових відходів, що вивозяться в межах діяльності сторони як виконавця послуг з перевезення побутових відходів, що здійснювати захоронення твердих побутових відходів за допомогою транспортних засобів, перелік яких визначається КП «Благоустрій м. Ізюма», про що ФОП [PERSON] повідомляється письмово. Як вбачається з акту, потерпілий [PERSON] працює в КП «Благоустрій м. Ізюма» вантажником в екіпажі сміттєвоза з боковим завантаженням з водієм [PERSON] Робочою інструкцією вантажника передбачені його посадові обовязки (а.с. 39), куди не входять дії повязані з механізмами автомобілів. 01.12.2008 року було затверджено службу про охорону праці на КП «Благоустрій м. Ізюма», та була введена в дію інструкція з охорони праці. Наказом №83-К від 04.04.2016 року була створена нова служба з охорони праці, проводились неодноразові перевірки екіпажів сміттєвозів, та проводились інструктажі з правил безпеки. Відповідач в своїх запереченнях посилається на порушення ч.1 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», та, те, що проведені інструктажі були формальними, та відсутність призначених роботодавцем відповідальних осіб, відсутність контролю під час проведення робіт та не обізнаність працівників в цілому, що і призвело до нещасного випадку, але належних та допустим доказів щодо цього не надає, а доказування не може грунтуватись на припущеннях. Таким чином, створивши комісію для проведення спеціального розслідування, відповідно до наказу від 29.04.2016 року №01.01-07/368 ГУ Держпраці у Харківській, надано колегіальному органу в складі членів комісії: [PERSON]М.(голова комісії), та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (членів комісії) встановити відповідні факти. Але, обставини зазначені в п.1, п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 розділу 6 та п.2 п.п. 2.1, 2.2 цього розділу встановлені тільки однією особою- головою комісії [PERSON], всі інші члени комісії не погодились з зазначеними висновками, склавши при цьому окремі думки, а тому висновки зазначені в спірному акті у перелічених пунктах не мають ніякого сенсу, та протирічать принципу колегіальності складеного відповідного акту, та нормам ЗУ «Про охорону праці», КЗпП України, та «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232. Відповідно до ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved