Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

До суду в квітні 2012 року звернувся заступник прокурора Приморського району м.Одеси з позовом в інтересах Одеської міської ради до [PERSON], третя особа Управління держкомзему у м.Одесі, яким просить визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку та витребувати земельну ділянку з незаконного володіння на користь Одеської міської ради. В процесі розгляду справи представник прокуратури надав уточнення до позову (а.с. 60-61), вказавши двох відповідачів [PERSON] та [PERSON] Таким чином, з урахуванням ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2012 року(а.с.110-111) про залишення частини позовних вимог без розгляду, заступник прокурора просив визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS], серії ЯЖ № 474756, від 10.11.2008 року, виданий [PERSON], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010850501546; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], укладений між [PERSON] та [PERSON]; скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS]. В обґрунтування позову представник прокуратури зазначає, що відповідачем [PERSON] на підставі рішення Печерського районного суду м.Києва від 04.12.2007 року, яке скасовано ухвалою апеляційного суду м.Києва від 03.04.2008 року, був отриманий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.11.2008 року спірна земельна ділянка відчужена [PERSON] на користь [PERSON] На підставі зазначеної угоди [PERSON] отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку. На думку представника позивача, у зв'язку з відсутністю підстав для набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, він не мав законних підставі на відчуження на користь [PERSON] земельної ділянки В судовому засіданні представник прокуратури Приморського районного суду м.Одеси -Жигун І.В., позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивача Одеської міської ради- Артмечук П.А., діючий по довіреності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, при цьому вказав, що зазначена земля належить територіальній громаді і державний акт [PERSON] виданий незаконно, так як не було відповідного рішення міської ради про надання йому земельної ділянки. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча були повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст.74 ч.5 ЦПК України) про час та місце судового засідання. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про відкладення слухання справи у зв'язку із її перебуванням за межами України, при цьому не надавши відповідні докази, у зв'язку з чим суд вважає її неявку неповажною. При цьому суд враховує, що справа розглядається тривалий час, за час якого відповідачами тричі подавалися апеляційні скарги на ухвалу суду про відкриття провадження, та апеляційним судом з цього приводу також була надана оцінка дій відповідача, як така що зловживає своїми процесуальним правами. У зв'язку з вищезазначеним та виходячи з процесуального аналізу поведінки відповідачів та враховуючи законодавство, пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 157 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд дійшов до висновку, що відповідачі зловживають своїми процесуальними правами та тим самим призводять до порушення розумних строків розгляду справи. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів ухвалив слухати справу у відсутності [PERSON] та [PERSON], згідно ст.169 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників процесу, вивчивши матеріали, дійшов до наступного, встановивши слідуючи обставини. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 4 грудня 2007 року по цивільній справі № 2-1491-1/07 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця", Одеської міської ради, Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам" в особі його Одеської регіональної філії про усунення перешкод у користуванні нежитловими будівлями, визнання права власності на земельні ділянки та зобов'язання вчинити певні дії -за позивачами визнано право власності на земельній ділянки, які розташовані за адресою : [ADDRESS], та зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам" зареєструвати та видати на ім'я позивачів державні акти на право власності на земельні ділянки за вказаною адресою для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських споруд. З вказаного рішення вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], з однією сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] належить в рівних частинах 183/1000 частини будівель, що знаходяться в [ADDRESS]. На підставі цього рішення Печерського районного суду м.Києва від 4 грудня 2007 року по цивільній справі № 2-1491-1/07, [PERSON] 06.10.2008р. видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. (кадастровий номер 5110137500:45:005:0041), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], серії ЯД № 786429, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010850501359. Зазначений акт виданий та підписаний Управлінням земельних ресурсів у м.Одесі та зареєстрований.(а.с. 9-10). Як вбачається з вказаного державного акту, підставою видачі є рішення Печерського районного суду м.Києва по справі № 2-1491-1/07 від 04.12.2007 року. З ухвали апеляційного суду міста Києва від 04.04.2008 року вбачається, що рішення Печерського районного суду м.Києва від 04.12.2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Приморського районного суду м.Одеси. (а.с. 6-7) Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] видано 10.11.2008р. ще один державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], серії ЯЖ № 474756, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010850501546. Зазначений акт виданий та підписаний Управлінням земельних ресурсів у м.Одесі та зареєстрований. Як вбачається з вказаного державного акту, підставою видачі є рішення Печерського районного суду м.Києва по справі № 2-1491-1/07 від 04.12.2007 року та розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28 жовтня 2008 року № 1662.(а.с.248) за тим же кадастровим номером 5110137500:45:005:0041 . 13 листопада 2008 року [PERSON] продав спірну земельну ділянку [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу за р.№ 18464 від 13.11.2008 року (а.с. 32-33) Згідно з нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 13.11.2008 року, [PERSON] продав земельну ділянку, належну йому на підставі акту на право власності серія ЯЖ № 474756 від 10.11.2008 року (кадастровий номер 5110137500:45:005:0041) , а [PERSON] купила вказану земельну ділянку. На підставі вищевказаного договору, 8 квітня 2009 року [PERSON] видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку ЯЖ № 719657 (кадастровий номер 5110137500:45:005:0041) (а.с. 34-35), який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональної філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 010950500188. Зазначений акт виданий та підписаний Управлінням земельних ресурсів у м.Одесі та зареєстрований. Проаналізувавши плани меж спірної земельної ділянки, суд приходить до висновку що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], і є спірною земельною ділянкою. Згідно листа Управління Держкомзему у м.Одеса від 27.02.2012 року, в управлінні наявна інформація щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5110137500:45:005:0041) за [PERSON] - державний акт серія ЯД № 786429 реєстр. № 010850501359 від 06.10.2008р.; за [PERSON] - державний акт серія ЯД № 474756 реєстр № 010850501546 від 10.10.2008 року; за [PERSON] - державний акт серія ЯД № 719657 (протокол вилучення та огляду від 21.03.2011) (а.с. 8). Також судом встановлено, що при новому розгляді справи, згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 08 червня 2010 року по цивільній справі № 2-1696/2010, позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України „Укрпрофоздоровниця", Одеської міської ради, Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам" в особі його Одеської регіональної філії про усунення перешкод у користуванні нежитловими будівлями, визнання права власності на земельні ділянки та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду. (а.с. 97-99). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2012 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 08 червня 2010 року по цивільній справі № 2-1696/2010 скасовано, а вищевказану цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.(а.с. 100-102). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. У зв'язку з цим, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є територіальна громада в особі Одеської міської ради. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальній громаді міст, є комунальною власністю, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Тобто власником спірної земельної ділянки є Одеська міська рада. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку законодавчо прирівняний до інших титулів на право власності, тобто підстав виникнення цього права, а саме, до цивільно-правових угод та заповітів. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Судом встановлено, що Одеська міська рада не приймала відповідного рішення про надання земельної ділянки у власність [PERSON] Таким чином відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку в порушення діючого законодавства. Також судом встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа (№2-5637/11) за позовом першого заступника прокурора м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держкомзему у м.Одесі, [PERSON], третя особа [PERSON], про витребування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. (а.с. 94) Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Так, у гл. 29 ЦК передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Згідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На підставі вищенаведеного, відповідачем [PERSON] неправомірно отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, так як на той період рішення суду про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку було скасовано. У зв'язку з чим підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS], серії ЯЖ № 474756, від 10.11.2008 року на ім'я [PERSON] На даний час право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 13.11.2008р. Виходячи з зазначеного [PERSON] не мав правових підстав відчужувати на користь [PERSON] спірну земельну ділянку. В силу ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Недійсність правочину та наслідки, передбачені ст.216 ЦК України, дають право стверджувати, що всі подальші угоди по відчуженню майна також за своєю правовою природою незаконні. Припинення правовідношення власності відповідача на земельну ділянку можливе шляхом припинення дії правового титулу, як підстави виникнення такого права, тобто визнанням недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. При цьому припинення правовідношення власності відповідача, як спосіб захисту цивільного права, можливе у разі реалізації позивачем свого права на звернення до суду відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 р. за № 3 -рп/99 "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної, безпеки, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи. Відповідно до пункту 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, зазначених законом. В тому числі такі випадки передбачені, ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", ст. 45 ЦПК України, згідно яких прокурор має право звертатися до суду з заявами про захист прав і свобод інтересів держави. На підставі чого, суд погоджується з позицією представника прокуратури, що вказаний позов направлений на захист інтересів держави в особі Одеської міської ради, а саме права на спірну будівлю, що знаходиться на балансі державної установи. Встановлені судом обставини свідчать про те, що вимога прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 13.11.2008р. та скасування реєстрації права власності на ім'я [PERSON] є правомірними. Таким чином, позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню. Рішення суду про задоволення позову про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку є підставою для здійснення скасування запису про право власності в Державному реєстрі прав (ст..9 ч.2) відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved