Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Комунальне підприємство «Електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»» Житомирської міської ради звернулось до суду з даним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 8786,40 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 14 січня 2020 року о 11 год. 40 хв. по вул. Параджанов, 46 в м. Житомирі сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Мерседес, д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В наслідок ДТП пошкоджено транспортний засіб та майно КП «ЕМЗО «Місьсвітло» Ж М Р. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення. Представником позивача зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди - Комунальному підприємству «ЕМЗО «Міськсвітло» Житомирської міської ради заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 8 786 гри. 40 коп., яка не відшкодована відповідачем у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] повторно в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подавав. Представник відповідача - ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 31,41). Відзиву на позов не подавав. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки одночасного існують такі умови: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази при вирішенні спору по суті виходить з наступного. Судом встановлено, що 14.01.2020 року о 11 год. 40 хв. [PERSON] керуючи по вул.Параджанова, 46, в м.Житомирі автомобілем Мерседес, д.н. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на острівець безпеки з дорожніми знаками, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті ДТП, транспортний засіб механічно пошкоджено. Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира Янчук Н.П. від 10.02.2021 року визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та застосовано стягнення - штрафу в сумі 340 гривень. З довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3020015428234658 вбачається, що [PERSON] керуючи по вул.Параджанова, 46, в м. Житомирі автомобілем Мерседес, д.н. [NUMBER] здійснено наїзд на дорожне огородження (а.с. 7-8). Також, з даної довідки вбачається, що відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] було застраховано ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»». Поліс серії АО 1500187 , дійсний до 09.08.2020. Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати вартість відновлення дорожніх знаків за адресою: [ADDRESS] (внаслідок ДТП, яка сталася 14.01.2020 склала 8786 грн. 40 коп. (а.с. 9, 10-11) Позивачем на адресу відповідача - [PERSON] було направлено претензію про відшкодування шкоди, однак остання не була задоволена відповідачем (а.с. 17,18). Позивачем на адресу відповідача - ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» 03.11.2020 року направлено претензію про відшкодування шкоди, однак остання не була задоволена відповідачем (а.с.19). Під страхуванням законодавець розуміє, що це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідалоьності власників транспортних засобів». Предметом даного позову є вимога про відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 8786,60 грн. Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 р. по справі № 755/18006/15 дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Вказана думка була висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 р. у справі № 755/18006/15-ц. За таких обставин суд вважає, що відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14 січня 2020 року за участю водія [PERSON] необхідно покласти на ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»».

Outcome: approved