Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому з урахуванням уточнень (а.с. 63,64) остаточно просила: визнати квартиру [ADDRESS] і легковий автомобіль «Ніссан Прімастар», 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] спільним майном подружжя; визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частини вказаної квартири; та право власності за відповідачем на автомобіль «Ніссан Прімастар»; стягнути з відповідача на свою користь компенсацію у розмірі ринкової вартості 1/2 частини спірного автомобіля. Позовні вимоги мотивувала тим, що за час перебування у шлюбі з 2005 року сторони за спільні кошти набули квартиру [ADDRESS] і легковий автомобіль «Ніссан Прімастар», 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просив: визнати квартиру [ADDRESS] та автомобіль «Ніссан прімастар», 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; визнати право власності на вказане майно по 1/2 частині за кожним з подружжя; розділити в натурі автомобіль шляхом виділення йому та визнати за ним права особистої власності; стягнути з нього на користь [PERSON] 52 тис. грн. як компенсацію за 1/2 частину вищевказаного автомобіля; припинити право власності [PERSON] на автомобіль «Ніссан прімастар», 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечувала. Відповідач та його представник у судовому засіданні вимоги за зустрічним позовом підтримали та просили їх задовольнити, проти первісного позову заперечували в частині розміру компенсації вартості автомобіля у визначеному розмірі, вважають його завищеним. Заслухавши поясненн сторін та їх представників, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2005 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Як вбачається із рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.01.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-БК №251169, [PERSON] після реєстрації 18.06.2014 року шлюбу, змінила прізвище на «Штейгервальд». 23 вересня 2010 року [PERSON] придбав у [PERSON], [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 38,42 кв.м., що стверджується договором купівлі-продажу від 23.09.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 2427 (а.с.8). 29 вересня 2011 року [PERSON] зареєструвала автомобіль марки "Nissan Primastar", державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, що стверджується довідкою Центру надання послуг УДАІ УМВС України в Житомирській області №353 від 25.02.2015 р. (а.с. 11). Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, суд вважає наявними підстави ввжати, що набуте за час шлюбу майно, а саме: спірна квартира [ADDRESS] та автомобіль марки "Nissan Primastar", державний номерний знак [NUMBER] є спільною сумісною власністю сторін, частки в якому в кожної зі сторін є рівними. Враховуючи відсутність спору щодо поділу набутої сторонами за час шлюбу квартири [ADDRESS], що є об"єктом спільної сумісної власності, суд вважає за можливе здійснити її поділ, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним. Щодо поділу між сторонами спірного автомобіля, суд вважає за необхідне вказати слідуюче. Частинами першою, другою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно роз'яснень, які містяться у п.22 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 269/16-25 від 11.07.2016 р. ринкова вартість автомобіля "Nissan Primastar", державний номерний знак [NUMBER], 2004 року випуску, на дату оцінки - 11.07.2016 року складає 201 078 грн. (а.с.87-111). Згідно квитанції №98 від 12.09.2016 року, відповідачем [PERSON] внесено частину грошової компенсації в сумі 52 тис. грн. на депозитний рахунок суду, з зазначенням призначення платежу: "на користь [PERSON] за поділ майна подружжя" (а.с.116). Згідно з ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на присудження компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль, суд вважає за можливе здійснити поділ між сторонами спірного автомобіля як неподільної речі, виділивши у приватну власність [PERSON] із спільної сумісної власності подружжя легковий автомобіль марки "Nissan Primastar", державний номерний знак [NUMBER], стягнувши при цьому з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості автомобіля у розмірі 100 539 грн. (201 078 грн. / 2), припинивши за [PERSON] право спільної сумісної власності на 1/2 частину автомобіля. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial