Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 лютого 1994 року бюро по приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням № 2793 від 08 лютого 1994 року. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті спадщину прийняла дочка померлої, [PERSON] , однак спадкових прав не оформила. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті в управління спадковим майном вступили чоловік померлої [PERSON] та син - [PERSON] , які також не отримали свідоцтва про право на спадщину. Зазначає, що 08 серпня 2006 року зареєструвала шлюб із [PERSON] і разом з ним та його сином стали проживати у вказаній квартирі однією сім"єю та вели спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона залишилась проживати у квартирі разом із його сином, [PERSON] , який також [INFO] помер. Після їх смерті відкрилась спадщина на зазначену квартиру та земельну ділянку площею 0,010 га для обслуговування будівель і споруд в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю, оригінал якого втрачений. Прийнявши спадщину після смерті чоловіка та [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Вказує, що постійно проживала без реєстрації разом із сином померлого чоловіка, [PERSON] в [ADDRESS] , а тому просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно і земельну ділянку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, врахувавши заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 лютого 1994 року бюро по приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням № 2793 від 08 лютого 1994 року (а.с.14). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрованого в реєстрі за № 6760 від 10 лютого 1998 року, 56/100 частин вказаної земельної ділянки площею 0,10 га для обслуговування будівель і господарських споруд належали [PERSON] (а.с.19). Однак оригінал Державного акту втрачений, про що позивачкою подано оголошення відповідного змісту в газеті "ЗР-Інформ" (а.с.68) [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на частину спірної квартири, яку прийняла дочка померлої, [PERSON] , однак спадкових прав не оформила. [INFO] померла [PERSON] , про що цього ж дня в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 181 (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на частину вказаної квартири і в управління спадковим майном вступили чоловік померлої, [PERSON] та син - [PERSON] , які спадщину не оформили та свідоцтво про право на спадщину не отримали. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 08 серпня 2006 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 360 (а.с.10). Із матеріалів справи вбачається, що після одруження позивачка проживала разом із [PERSON] та його сином, [PERSON] у належній останнім квартирі, без реєстрації. [INFO] помер [PERSON] , про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 90. Після смерті чоловіка позивачка залишилась проживати в квартирі разом із його сином, [PERSON] однією сім"єю, так як той був не одружений, дітей не мав. Вони вели спільне господарство, були пов"язані спільним побутом. [INFO] помер [PERSON] , про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 623. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на зазначену квартиру та земельну ділянку. Наведені обставини ствердили допитані в судовому засіданні свідки, сусіди позивачки по вул. [PERSON] . [PERSON] свідок дав показання, що з часу одруження стала проживати у будинку і вели господарство і син [PERSON] жив хворів доглядала. Весь час проживала до і після смерті чоловіка. Стосунки з сином нормальні. Доглядає і зараз за будинком. Так [PERSON] , вказала, що є першою сусідкою позивачки. Після заміжжя за [PERSON] , позивачка стала проживати у будинку, де і зараз живе. Спільно з чоловіком робили ремонти, виконували різні роботи на городі, заливали доріжки біля будинку. Після смерті чоловіка доглядала за сином у будинку. [PERSON] особисто говорив їй, що позивачка допомагає йому у всьому. Після смерті [PERSON] позивачка здійснила похорон і доглядає дальше за господарством. Хміль Жанна зазначила, що після одруження із чоловіком [PERSON] , другим чоловіком, позивачка спільно проживала з ним [ADDRESS] по [PERSON] , 10. Отанні п`ять років з ними жив і син, після смерті якого здійснила похорони. Свідок [PERSON] вказала, що позивачка жила з [PERSON] з часу одруження, приблизно 13-14 років. Також з ними у цьому будинку жив і син чоловіка. [PERSON] однією сім`єю і після смерті чоловіка. Свідок [PERSON] ствердив, що кілька років перед смертю [PERSON] \~ \~ \~ \~повернувся зі Східної України і став проживати спільно з батьком та позивачкою. Згідно даних технічного паспорта на садовий (дачний) будинок в [ADDRESS] , від 12 січня 1994 року загальна площа квартири складає 80,95 кв.м., житлова - 40,56 кв.м. Згідно висновку про оцінку майна від 15 травня 2018 року, ринкова вартість квартири становить 210400 грн. Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 0-9-0.192-818/174-18 від 03 серпня 2018 року вартість земельної ділянки площею 0,10 га для обслуговування будівель і господарських споруд в [ADDRESS] становить 246523 грн. Стаття 256 ЦПК України передбачає, що суд може встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вказує, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.1 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Встановлення такого факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності дост. 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за законом на майно, що належало померлому на день смерті, вказані позивачкою обставини є послідовні та логічні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості і дають суду підстави заявлені вимоги задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 259 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved