Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

09 січня 2020 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», в якому просить суд: визнати агресивну політику відповідачів щодо неї як споживача по примусу погашення простроченого борту, який визначається за загальнобудинковим показником лічильника, шляхом припинення газопостачання - порушенням прав споживача; визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» в частині визначення об`єму та обсягу спожитого газу споживача [PERSON] , виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу та Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз» в частині нарахування плата за спожитий газ, виходячи із показників загально будинкових вузлів обліку газу, зобов`язати відповідачів припинити такі дії та здійснити перерахунок; визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної система «Дніпропетровськгаз» щодо відмови споживачу [PERSON] , ІПН [NUMBER] , у встановленні у квартирі за адресою [ADDRESS] індивідуального лічильника обліку газу; зобов`язати Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» безкоштовно встановити у квартирі, яка розташована за адресою [ADDRESS] споживачу [PERSON] , ІПН [NUMBER] , індивідуальний лічильник обліку природного газу; стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок погашення моральної шкоди на користь [PERSON] ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок погашення моральної шкоди на користь [PERSON] . Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири по [ADDRESS] . Прописана і мешкає в квартирі одна. Споживає газ для приготування їжі. Індивідуального лічильника газу в її квартирі не встановлено. Отримує субсидію за надання жилтово-комунапьних послуг. Справно сплачує необхідні платежі. Заборгованості за надання будь-якої комунальної послуги не має. За останній час стала отримувати платіжки про те, що має заборгованість за спожитий газ та повідомлення про припинення газопостачання. При цьому з платіжки видно, що у літній період для приготування їжі вона витрачає більше 50 куб.газу при нормі споживання 5,6 куб.м. Вона вимушена додатково оплачувати ці платежі, оскільки у разі виникнення заборгованості за спожиті комунальні послуги позбавляється права отримувати субсидії. Постановою КМ України від 30 січня 2019 року встановлено такі норми споживання газу для домогосподарств без лічильників: 3,29 кубометра за наявності газової плити та централізованого постачання гарячої води; 5,39 кубометрів за наявності плити, але без централізованого постачання гарячої води; 10,49 кубометрів за наявності плити та газового водонагрівача. Вона користується газовою плитою, відсутнє централізоване постачання гарячої води - є споживачем послуг з газопостачання. Отримує субсидію виходячи з норм споживання 5,4 куб на людину. Усього за місяць за нормами споживання за послуги з газопостачання повинна заплатити 37 грн. 32 коп. За рік ця сума складає 447 грн. 84 коп. В той же час їй приходять повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості яка в декілька разів перевищує річну норму споживання. Надсилає такі повідомлення ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Відповідно до повідомлення від 11.09.2019р. яке надіслано відповідачем-2 за її особовим рахунком № [NUMBER] накопичена прострочена заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 1440,93 грн. на показання лічильника №585551-7940,4 м. куб на дату 11.09.2019. Відповідно до повідомлення від 09.10.2019р. за вересень 2019р. вона спожила 77,02 м.2 газу і їй додатково нарахована 495,92 грн. Тобто більше ніж річна норма споживання. Таким чином для отримання субсидії вона змушена в жовтні 2019р. сплатити 1735 грн. 85 коп. За грудень 2019 р. їй знову надіслано платіжний документ за спожитий газ у сумі 630,11 грн. Ціна на послуги з газопостачання збільшена більше ніж у десять разі. Вона вимушена платити по цим платівкам, оскільки у разі боргу за комунальні послуги її позбавлять субсидії. Такі суми нарахування ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в відповіді від 31.10. 2019р.№497-Лв 16640 -1019 пояснює тим, що облік природного газу за даною адресою здійснюється з використання загально будинкового вузла обліку природного газу. В жовтні 2019р. звернулася до ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» з заявою «про перерахунок за спожитий газ та встановлення індивідуального лічильника обліку газу». Отримано відповідь від 31 жовтня 2019р.№497-Лв 16640, з якої вбачається, що їй нараховують заборгованість за показниками загально будинкового лічильника газу. Для перерахунку та встановлення лічильника газу вона повинна звернутися до оператора ГРМ. Вона звернулася до керівника АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» з аналогічною заявою, на що отримала відповідь від 16.12.2019р., згідно якої їй запропоновано встановити лічильника газу за власний рахунок. Вважає, що дії відповідачів порушують її права споживача з наступних підстав. Згідно повідомлення директора Міністерства енергетики та вугільної промисловості України Департамент з питань нафтової, газової, торф`яної нафтопереробної промисловості та альтернативних видів палива від 25.04.2011р №31\\4- 547 з метою оснащення житла лічильниками газу 7 квітня 2011 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в я якому передбачено 100% встановлення лічильників газу для населення у визначені терміни. Таким чином існує Програма оснащення лічильниками газу для населення у Дніпропетровської області. Їй же пропонують встановити лічильник за власні кошти. Вартість цієї послуги на теперішній час становить близько 5000 грн. Вказує, що вона є незаможна людина отримує 3000 грн. пенсії і не може дозволити собі подібні витрати. За таких обставин вважає, що небажання відповідача вирішити питання безкоштовного встановлення лічильника газу є порушення прав споживача. Подібні дії відповідачів завдають їй додаткову моральну шкоду і вона вважає, що вона повинна бути достатня для встановлення лічильника газу і дорівнює вартості встановлення лічильника газу тобто 5000 гривень. Відповідачі є монополістами у сфері наданні послуг з газопостачання. Відповідач-1 розподіляє газ, а Відповідач-2 здійснює облік спожитого газу. Це дві юридичні особи знаходяться за однією юридичною адресою. Є всі підстави вважати, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», яке раніше особисто надавало ці послуги було поділено не в інтересах споживача. Збільшуються ціна послуг. Вважає, що доцільніше дійсно мати конкуруючі компанії які борються за споживача шляхом пропонування належних послуг, але цього не відбувається, на ринку газопостачання йде маніпуляція та збільшення ціни послуг в інтересах керівного складу монополістів. В відносинах з нею - споживачем, відповідачі ведуть агресивну політики постійно погрожуючі відключенням від газопостачання якщо вона не погасить прострочену заборгованість, яку вони вираховують за показниками загально будинкового лічильника, що є неприпустимим. При цьому тієї кількості газу вона не споживає, але їй нав`язують неіснуючі борги. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Таким чином, дії відповідачів, щодо невстановлення індивідуального лічильника газу, а встановлення загально будинкового є незаконними, не відповідає, державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. Оскільки вона сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно, зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 1 січня 2021 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2260-УІІІ від 21.12.2017). Зазначене вище відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду України від 07.11.2018 року у справі №214/2435/17. На теперішній час оператор ГРМ встановлює індивідуальні лічильники газу на лівобережній частині міста Камянське, але в тих багатоквартирних будинках, де не встановлено загальнобудинкові лічильники газу. Вважає, що встановлення загальнобудинкових лічильників газу відбулося протизаконно, з метою тиску на споживача по встановленню індивідуального лічильника обліку за власний рахунок. Про це свідчить наступне. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», визначається, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» є Оператором ГРМ. Згідно глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Згідно глави 5 розділу IX Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Разом з тим, відповідно до розділу III п.5.1 Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Однак, ніякого акту щодо розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін не існує. Таким чином, не була визначена межа балансової належності (точка приймання-передачі природного газу) та точка вимірювання відносно будинку вул. Алтайська 3. Згідно до п.1 Глави 4 Розділу X Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу). Відповідно до п.7 Глави 4 Розділу X Кодексу ГРС, одразу після встановлення повіреного ЗВТ (або його повірки на місці встановлення) Оператор ГРМ забезпечує пломбування встановленого (повіреного на місці) ЗВТ та складає акт про пломбування, який має бути підписаний споживачем. Перед пломбуванням ЗВТ Оператор ГРМ має право за власний рахунок та з використанням еталонних або зразкових (контрольних) ЗВТ перевірити похибку вимірювання встановленого ЗВТ та/або всього комерційного ВОГ. Таким чином дії відповідачів щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку відбувалось у порушення діючих норм законодавства. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стверджує, що діями відповідача їй завдано значної моральної шкоди, яка полягає в наступному: вона отримує пенсію 3000 грн., з яких майже 2000 грн. повинна віддати за комунальні послуги, а відповідач додатково ще вимагає сплачувати непомірне. В грудні 2019р. за послуги які вона не отримувала нарахована сума 630 грн. Зазначає, що вона і так знаходиться за межею бідності. Подібні незаконні вимоги відповідачів змінюють спосіб її життя. Вона піддається стресам. При таких поборах (грабунках) неможливо не хвилюватися, що відображується на її здоров`ї; підвищується рівень цукру в крові. Тому вважає, що 5000 грн. з кожного відповідача є мінімальною сатисфакцією. Вважає, що відповідачі порушують її право споживача отримувати якісні послуги відповідно до норм споживання, вимушують її сплачувати за ненадані послуги. При таких обставинах змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить задовольнити позов в повному обсязі, розглянути справу без її участі. Від представника відповідача № 1 - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" Решетніка О.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначив, що відповідач у справі (АТ «Дніпропетровськгаз») вважає позовні вимоги позивача (як в первісній так і в уточненій редакції) такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. На його думку позивачем у справі обрано не вірний спосіб захисту неначебто порушених її прав як споживача. Позовна заява не містить посилань на статті Закону України «Про захист прав споживачів», які б давали підстави вважати, що права позивача було дійсно порушено відповідачами, крім того, позивач в повному обсязі використовує своє право на звільнення від сплати судового збору згідно ст. 22 вказаного закону. Позовна заява позивача не ґрунтується на будь яких доказах за процесуальними критеріями належності, достовірності, достатності та допустимості. Немає жодних підстав вважати додані до матеріалів справи копії документів належними, достовірними та достатніми доказами згідно вищевказаних положень закону. Постановою КМУ від 14.06.1995р. № 422 «Про виробництво та впровадження приладів обліку споживання газу в побуті» було схвалено Концепцію поетапного виробництва та впровадження приладів обліку споживання газу в побуті. Абзацами 1 та 3 Розділу VI. «Основні напрями та етапи впровадження приладів обліку споживання газу» передбачено, що «Першочергове встановлення газових лічильників передбачається здійснити на об`єктах, де газ використовується комплексно - для опалення, гарячого водопостачання, приготування їжі та кормів, а також для споживачів, що використовують пропан-бутан від групових установок для побутових потреб.» /.../ Встановлення (монтаж) побутових газових лічильників у раніше газифікованому житлі фінансуватиметься за рахунок коштів створеного позабюджетного фонду. Згідно даних АТ «Дніпропетровськгаз» в квартирі позивача газ комплексно не використовується, отже враховувати положення зазначеної Постанови КМУ підстави відсутні. Щодо позовної вимоги про зобов`язання АТ «Дніпропетровськгаз» «... безкоштовно встановити у квартирі, яка розташована за адресою [ADDRESS] для споживача [PERSON] індивідуальний лічильник обліку природного газу» вважає, що вона також не підлягає задоволенню з огляду на те, що Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» № 2260Л/ІІІ від 21.12.2017р. у частини першої статті 6 цифри "2018" замінено цифрами "2021". Тобто з дати набрання чинності вказаним законом (20.01.2018р.) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: /.../ тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців". Отже вважає, що ця позовна вимога є такою, що заявлена передчасно, а тому задоволенню не підлягає. Встановлення та експлуатація загальнобудинкового лічильника на будинок, де мешкає позивачка, відбувалась у відповідності до законодавства та договору між балансоутримувачем будинку та відповідачем. Зазначає, що ні попередня, ні чинна редакція ст.6 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не кваліфікує дії з встановлення та використання показників загальнобудинкового лічильника газу «як протиправні» або такі що суперечать вимогам даного Закону. Навпаки, у відповідності до Кодексу ГРМ та Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» разом із встановленням загальнобудинкового вузла обліку, усі споживачі цього будинку вважаються забезпеченими комерційним обліком газу. Відповідач № 1 вважає обґрунтування позовної вимоги позивача «про безкоштовне встановлення... індивідуального лічильника обліку природного газу .... » вигаданими та надуманими та, як наслідок, позовна вимога є такою що не підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про «стягнути з Акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок погашення моральної шкоди...», то звертають увагу суду на те, що згідно п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право зокрема «на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону». Верховний Суд України в своєму листі від 01.02.2013р. «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» зокрема зазначив, що: «У ст. 1 Закону N 3390-VІ2 поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. У спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.» Отже тільки за наявності певних обставин, а саме завдання шкоди майну споживача або її завдання каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю чинним законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди. Позивач не довела, ким коли та у якій спосіб було здійснено протиправну поведінку щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів, яке майно позивача, ким та коли воно було пошкоджено чи знищено, та якими доказами, за відповідними критеріями належності, допустимості, достовірності та достатності, вони підтверджуються. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено: „Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач зобов`язаний аргументувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Враховуючи викладене просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - відмовити повністю. Від представника відповідача № 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» Кіпріч О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначила наступне. Постачання газу всім споживачам Дніпропетровської області з 01 липня 2015 року здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Розподіл природного газу споживачам Дніпропетровської області здійснює інший суб`єкт господарювання на ринку природного газу - АТ «Дніпропетровськгаз». Відносини, які виникають між постачальником та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 р. № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1382/27827 (далі - Правила постачання) та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2494 та зареєстрованим в Миністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРМ). Згідно п.п. З п. 2 гл. З р. VI Кодексу ГРС, оператор ГРМ забезпечує формування та передачу даних про об`єми та обсяги фактичного споживання природного газу споживачем до Оператора ГТС (постачальника) відповідно до вимог цього Кодексу, Кодексу ГТС та Правил постачання. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 1.3 розділу І Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500 встановлено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двосторонньої форми договору. Умови приєднання споживачем газу [PERSON] до умов Типового договору постачання було виконано. Фактом приєднання (акцептування договору) є фактичне споживання природного газу з 01.07.2015 року та його оплата. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Таким чином, свої зобов`язання щодо забезпечення позивача природним газом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» виконало належним чином в повному обсязі. Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VІ від 16.06.2011р. визначено правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу. Стаття 6 цього Закону зобов`язувала суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, забезпечити встановлення лічильників газу для населення не пізніше 1 січня 2018 року. В зв`язку чим, за адресою позивача АТ «Дніпропетровськгаз» було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Відповідно до абз.6 п.4 Положення №620, у разі незгоди власника квартири (будинку) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Крім того, відповідно до п 6. Положення №620 зняття та фіксація показань будинкового вузла обліку на будинок чи групу будинків та квартирних лічильників газу (за їх наявності) здійснюються представниками оператора газорозподільної системи та експлуатаційної організації щомісяця відповідно до узгоджених між сторонами договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та квартирного лічильника газу. Враховуючи викладене просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - відмовити повністю. Від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона не погодилась з доводами відповідача, що нею обрано не вірний спосіб захисту неначебто порушених його прав як споживача. Вважає, що такі заперечення є зловживанням процесуальними правами. Існують порушення прав споживача, які полягають в безпідставному нарахуванню коштів за ненадані особисто [PERSON] послуги. Ніякої угоди між нею [PERSON] та відповідачем не існує. Існує договір з ПАТ «Дніпропетровськгаз» Дніпродзержинське УЕГ від 18.01.12р. №005200445. Працюючі на ринку газопостачання відповідач монополізував права на надання послуг без відповідної угоди, оскільки усі споживачі які мешкають в багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , яке обслуговується КП КМР «УКОЖФ» не мають права на вибір іншого оператора. Вона не має можливості найти іншого оператора та укласти з ним відповідну угоду. Він користується своїм монопольним становищем. Замість безоплатного встановленні індивідуального лічильника газу що передбачалось відповідними програмами він, без згоди зі співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , встановив загально будинковий лічильник газу, що є противоправним. Вважає доказами протиправності дій відповідача погрози припинення газопостачання якщо не будуть погашено борги, які визначає відповідач. Повинна витрачати останнє для того щоб не мати заборгованість оскільки отримує субсидію у сумі 1562,97грн.. Для оплати газу субсидія розраховується із норм споживання 5,4 куб за газ за які вона повинна сплачувати 37,32 грн. При цьому субсидія за споживання газу складає 30,16грн. В той же час їй додатково виставляється рахунок за споживання газу, який розраховується ТОВ "Дніпропетровсьгаззбут» в 10-20 разів більше ніж норми споживання. Відповідно до цього рахунку [PERSON] , повинна сплатити за грудень 630,1 грн. Вважає, що на неї здійснюється тиск як на споживача з метою встановлення індивідуального лічильника газу за його рахунок, та тиск з метою стягнення коштів за послуги які особисто [PERSON] не отримувала, що є порушенням прав споживача. Замість встановлення індивідуального лічильника обліку газу для мешканців будинку по [ADDRESS] до 1 січня 2018р. без їх згоди (власників будинку ) було встановлено загально будинковий лічильник газу. Цей прилад коштує значно дорожче ніж усі індивідуальні квартирні лічильники газу разом узяті по будинку Алтайська 3. Відповідач пішов на ці витрати, замість вирішення питання щодо забезпечення належними приладами обліку газу усіх мешканців. При цьому було порушено головний принцип закладений в ст.61 Конституції України відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. У даному випадку через противоправне встановлення загально будинкових лічильників газу відповідач нав`язує антиконституційній принцип колективної відповідальності. Як зазначено в позовній заяві для встановлення загально-будинкового лічильника газу потрібна згода власника будинку ( усіх співвласників) або уповноваженої ними особи, які окладають відповідні договори, визначають межу балансової належності та експлуатаційної відповідальності. Цих документів немає. Таким чином сама експлуатація приладу обліку здійснюється незаконно. Відповідач користується надуманими причинами для того щоб не виконувати свій обов`язок щодо встановлення індивідуальних лічильників газу, (про що свідчить сам факт встановлення загально будинкового лічильника газу). За таких обставин позивачка має право через суд вимагати відповідача визначитись з датою встановлення індивідуального лічильника газу. Наполягає, що діями відповідача їй завдано значної моральної шкоди, що виразилась у хвилюванні з приводу нарахування їй надмірних та необгрунтованих боргів, таким чином її позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] , зареєстрована і мешкає у квартирі одна, отримує субсидію за надання житлово-комунальних послуг. Індивідуального лічильника газу в її квартирі не встановлено. Питання встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, визначення обсягів споживання природного газу, зняття показань вузла обліку газу та їх фіксування відноситься виключно до функцій Оператора ГРМ, який здійснює свою діяльність на відповідній території. Оператор ГРМ - АТ «Дніпропетровськгаз» щомісяця передає відповідачу № 2 обсяги природного газу, які є обов`язковими для використання у взаємовідносинах між позивачем та відповідачем № 2, на підставі яких відповідач № 2 здійснює нарахування розміру сплати за спожиті позивачем послуги за діючою ціною на природний газ. Згідно висновків Верховного Суду у подібній справі, викладених у постанові від 08.08.2018 по справі №296/6536/17-ц, ВС зазначив: «ТОВ «Житомиргаз Збут» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано, тобто через ПАТ «Житомиргаз». Тому за відсутності належних і допустимих доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу Оператором ГРМ, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними». Отже, відповідач № 2 взагалі не проводить будь яких розрахунків обсягів спожитого позивачем природного газу, а при нарахуванні оплати користується виключно даними Оператора ГРМ про обсяги фактичного споживання природного газу. Враховуючи викладене, позовна вимога «зобов`язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» робити нарахування за спожитий газ згідно норм споживання, а не за показниками загальнобудинкового лічильника газу; зробити перерахунок за спожитий газ відповідно норм споживання» заявлена до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» як до неналежного відповідача, і є такою, що не підлягає задоволенню. Позовна вимога позивачки "визнати агресивну політику відповідачів щодо неї як споживача по примусу погашення простроченого боргу, який визначається за загальнобудинковим показником лічильника, шляхом припинення газопостачання - порушенням прав споживача" задоволенню не підлягає, оскільки містить оціночні ( як то "агресивна") та узагальнюючі ("політика") поняття, відповідних термінів не містить Закон України "Про захист прав споживачів, на норми якого позивачка посилається в обгрунтування своїх вимог, таким чином даний спосіб захисту прав не відповідає способам, встановленим ст. 16 ЦК України. У відповідності до п.1 гл. 5 розд. IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015р. №2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ». Відповідно до п. 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 № 620 (в редакції постанови КМУ від 27.01.2016 р., далі - Положення № 620, обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1)у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні». Відповідно до абз.6 п. 4 Положення № 620, у разі незгоди власника квартири (будинку) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Постановою КМУ від 14.06.1995р. № 422 «Про виробництво та впровадження приладів обліку споживання газу в побуті» було схвалено Концепцію поетапного виробництва та впровадження приладів обліку споживання газу в побуті. Абзацами 1 та 3 Розділу VI. «Основні напрями та етапи впровадження приладів обліку споживання газу» передбачено, що «Першочергове встановлення газових лічильників передбачається здійснити на об`єктах, де газ використовується комплексно - для опалення, гарячого водопостачання, приготування їжі та кормів, а також для споживачів, що використовують пропан-бутан від групових установок для побутових потреб.» Встановлення (монтаж) побутових газових лічильників у раніше газифікованому житлі фінансуватиметься за рахунок коштів створеного позабюджетного фонду. Згідно даних АТ «Дніпропетровськгаз» в квартирі позивача газ комплексно не використовується, отже враховувати положення зазначеної Постанови КМУ підстави відсутні. Відповідно до абз. 6 п.4 Положення Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» (в редакції Постанови КМУ від 27.01.2016, далі по тексту - Положення № 620), у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Згідно з п.1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі по тексту - Кодекс ГРМ), за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Між балансоутримувачем будинку - Комунальним Підприємством Дніпродзержинської міської ради «Управляючої компанії по обслуговуванню житлового фонду» та ПАТ «Дніпропетровськгаз» 13.09.2016 року було укладено Договір №148/м про забезпечення можливості проведення монтажу, зберігання та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового) ВОГ, а також Договір №148/з щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів, по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 4 Тимчасового положення власник (власники) будинку (будинків, квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор ГРМ зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку Вказані договори, станом на сьогоднішній день є чинними та такими що підлягають безумовному виконанню (і виконуються) сторонами договорів. Вказану обставину щодо чинності договорів позивачкою не спростовано, не наведено доказів утворення, наприклад, ОСББ, де вона проживає та відповідно укладення певного договору з газопостачання. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу у багатоквартирному будинку здійснюється встановленими в житлових і нежитлових приміщеннях споживачів вузлами обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» № 2260Л/ІІІ від 21.12.2017р. у частини першої статті 6 цифри "2018" замінено цифрами "2021". Тобто з дати набрання чинності вказаним законом (20.01.2018р.) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Відтермінування законодавцем строку виконання оператором ГРМ зобов`язання щодо встановлення лічильників газу для населення відбулося після виникнення правовідносин, котрі були предметом розгляду ВП Верховного Суду у справі № 14/2435/17, і є діючим на час розгляду судом даної справи, таким чином суд не має підстав застосувати викладені у постанові ВП правові позиції при вирішення цього спору, відповідно позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, як такі, що заявлені передчасно. Стосовно позовної вимоги про стягнути з відповідачів моральної шкоди, згідно п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право зокрема «на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону». Відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-1575цс16, сформованою у постанові від 09.11.16 р., норми актів законодавства «не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання з постачання електричної енергії»; «у разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором»; і, нарешті, - «споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом». Таким чином моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору. Відповідно положення п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" не поширюється на правовідносини між позивачкою та відповідачами. Суд, враховуючи обставини справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживача слід відмовити. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed