Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позову посилався на те, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська здійснювався розгляд кримінального провадження № 12016040000000490 від 18.06.2016 року за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] . Позивач визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016040000000490 від 18.06.2016, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обвинуваченням [PERSON] . Так, 17.06.2016 р . приблизно о 20:20 годині, [PERSON] , керуючи автобусом «БАЗ АО79.23», контур робочої гальмової системи задніх коліс якого знаходився у технічно несправному, непрацездатному, відмовному стані, рухався по проїжджій частині пр. Слобожанського з боку Центрального мосту, за напрямком руху у бік вул.Богдана Хмельницького, в районі світлофорного об`єкту, навпроти буд.12 в Індустріальному районі м. Дніпро, грубо порушуючи правила дорожнього руху, в порушення п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, допустив злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки руху не вжив заходів для зменшення швидкості автобуса до його зупинки, а в порушення п.п.2.3 (а), 10.1, 1.5 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого остання отримала травми, які відносяться до І категорії тяжких тілесних ушкоджень та померла на місці події. Позивач по справі є матір`ю померлої [PERSON] , яка загинула внаслідок ДТП 17.06.2016 р. Так, 07 червня 2019 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська було постановлено обвинувальний вирок у справі №202/7878/16-к, яким [PERSON] визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки та звільнено від відбування покарання у зв`язку з амністією на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. ДТП [PERSON] скоїв, виконуючи свої трудові обов`язки у ПАТ «Північтранс», яке надає послуги щодо перевезення пасажирів. 01.07.2013 р. ПАТ «Північтранс» прийняло [PERSON] на роботу на посаду водія автобуса. В матеріалах кримінального провадження № 12016040000000490 від 18.06.2016 р. за обвинуваченням [PERSON] та в обвинувальному вироку щодо [PERSON] зазначено, що у судовому засіданні досліджено шляховий лист, датований червнем 2016року, відповідно до якого, водієм автобусу БАЗ є [PERSON] , а також поліс страхової відповідальності, сторонами якого є ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (PZU Україна) та ПАТ «Північтранс», згідно якого застраховано за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю на 200000 грн., шкоду, заподіяну майну у розмірі 100000 грн., розмір франшизи 500 грн. Позивач зазначає, що понесла значні матеріальні витрати, пов`язані із похованням загиблої доньки [PERSON] . Відповідно до Договору виконання робіт з виготовлення та встановлення надмогильної споруди від 29.05.2017 №027/17-Г загальна вартість замовлення становила 110000,00 грн. До того ж, окремому замовленню підлягали літери на надмогильну споруду, оскільки у загальну суму за договором вони не входили. Так, сплаті підлягало 2999,92 грн. та 2384,02 грн., що підтверджується квитанціями про сплату грошових коштів ПАТ КБ «ПриватБанк». Разом з тим, додатково було сплачено 789,07 грн. - косметичні послуги та підготовка тіла до поховання. Згідно з договором-замовленням на організацію та проведення поховання № 820 було сплачено 1579,35 грн. за закопування в могилі труни з тілом. Було сплачено 17220,00 грн. відповідно до накладної №21 від 18.06.2016 року за обслуговування похорон. Також, як зазначає позивач, було сплачено 12297,33 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового ордеру №78 від 19.06.2016 було сплачено 11 550,00 грн. за ритуальну атрибутику. Також було сплачено 2100,00 грн. за перевезення тіла. Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 19.06.2016 було сплачено 8000,00 грн. за облаштування місця поховання. Також було сплачено 31032,00 грн. за організацію поминального обіду (19.06.2016). За організацію поминального обіду (9 днів) було сплачено 13675,00 гри., за організацію поминального обіду (1 рік) було сплачено 37071,00 грн. Загальна сума матеріальних збитків становить 250697,69 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (PZU Україна) позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 33799,83 грн. Невідшкодованою залишається сума матеріальних витрат, понесених позивачкою на поховання у розмірі 216897,86 грн., які вона просила суд стягнути з Публічого акціонерного товариства «Північтранс», а також моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн. Також позивач просила суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн., оскільки така передчасна смерть її доньки стала важкою психологічною травмою для неї особисто, рідних та близьких. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивач повинна звертатись з вимогами про відшкодування моральної та матеріальної шкоди у межах страхового ліміту полісу АІ/9349066 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» і лише у разі недостатності ліміту відповідальності для відшкодування шкоди, потерпілий має право звернутись з відповідною вимогою до винної у ДТП особи. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження суми матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступного. 17.06.2016 р. приблизно о 20:20 годині, [PERSON] , керуючи автобусом «БАЗ АО79.23», контур робочої гальмової системи задніх коліс якого знаходився у технічно несправному, непрацездатному, відмовному стані, рухався по проїжджій частині пр. Слобожанського з боку Центрального мосту, за напрямком руху у бік вул. Богдана Хмельницького, в районі світлофорного об`єкту, навпроти буд.12 в Індустріальному районі м. Дніпро, грубо порушуючи правила дорожнього руху, в порушення п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, допустив злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки руху не вжив заходів для зменшення швидкості автобуса до його зупинки, а в порушення п.п.2.3 (а), 10.1, 1.5 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішохода, [PERSON] , внаслідок чого остання отримала травми, які відносяться до І категорії тяжких тілесних ушкоджень та померла на місці події. Вироком Індустріальним районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2019 [PERSON] визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки та звільнено від відбування покарання у зв`язку з амністією на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач є матір`ю загиблої [PERSON] та було визнана потерпілою по кримінальному провадженню. Під час скоєння ДТП [PERSON] виконував трудові обов`язки з ПАТ «Північтранс», що підтверджується наказом № 104/-К від 01.07.2013 про прийняття на роботу, шляховим листом за червень 2016 року. Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З матеріалів справи вбачається, а також підтверджено матеріалами справи та відповідними чеками, позивачем були понесені витрати на організацію похорон в загальному розмірі 201732,18 грн., а саме: 97500,00 грн. - за виготовлення та встановлення надмогильної споруди за договором № 027/17-Г від 29.05.2017 року; 759,07 грн. та 913,76 грн. - за косметичні послуги та підготовку тіла до поховання відповідно до квитанцій від 21.06.2016 року АТ «Райффайзен Банк Аваль»; 502,35 грн. - витрати на організацію та проведення поховання відповідно до договору-замовлення № 820; 17220,00 грн. - обслуговування похорон відповідно до накладної № 21 від 18.06.2016 року; 11550,00 грн. - за ритуальну атрибутику відповідно до заказу-наряду № 78 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 78 від 19.06.2016 року; 2100,00 грн. - послуги катафалку відповідно до накладної №77 від 18.06.2016 року; 8000,00 грн. - за організацію та проведення поховання відповідно до договору-замовлення від 19.06.2016 року; 63187,00 грн. - кошти на поминальні обіди. Інші витрати належними та допустимими доказами суду не підтверджені. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автобусом «БАЗ АО79.23», була забезпечена полісом страхової відповідальності [NUMBER] , виданим ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до якого ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У ст. 27 Закону зазначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Північтранс» матеріальну шкоду в розмірі 184332,18 грн., виходячи з вищевказаної норми закону, а саме з урахування обов`язку страховика сплатити потерпілій розмір відшкодування матеріальної шкоди - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку - в даному випадку 17400,00 грн. ( 201732,18 грн. - 17400,00 грн. = 184332,18 грн.) Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні даного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Як встановлено під час розгляду справи, наслідки ДТП, яке відбулась 17 червня 2016 року стали для позивача важкою психологічною травмою, оскільки її донька була позбавлена життя, дані події призвели до сильних душевних страждань. Враховуючи викладене та

Outcome: partial