Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача у спірній квартирі зареєстрований відповідач, який є колишнім чоловіком [PERSON]. З вересня 2013 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою. Факт реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], порушує права позивача, як власника житлового приміщення та позбавляє останню можливості в повній мірі реалізувати її право власності. Позивач в судовому засіданні, що відбулося 04.03.2015 року позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, в судове засідання, призначене на 31.03.2015 року не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 34). В матеріалах справи міститься заява (вх. № 3318 від 02.02.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду повернулися конверти з повістками для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 27-28, 41), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 40). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири, що підтверджується договором дарування квартири від 20.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Ваврентович В.І. (а.с. 5), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 33929440 від 20.02.2015 року, наданою Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 36а), а також архівною довідкою № 112793 від 08.12.2014 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 6, 30). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 31.08.1991 року, Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 950 (а.с. 7). Вищезазначена квартира придбана сторонами під час перебування у шлюбі. Разом з тим, пунктом 2 частини 1 статті 57 Сімейного кодекс України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до довідки № 28 від 01.12.2014 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кіровоградської міської ради», [PERSON], [INFO] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с. 8). Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запит суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 14). Відповідно до актів від 15.09.2014 року, 15.11.2014 року, 17.12.2014 року, складених комісією в складі сусідів та засвідчених начальником Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кіровоградської міської ради», проведено обстеження квартири [ADDRESS], в ході якого встановлено, що [PERSON] фактично не проживає у вищевказаній квартирі з вересня 2013 року (а.с. 9-11). Свідки [PERSON] та [PERSON] повністю і беззаперечно засвідчили в судовому засіданні обставини щодо непроживання відповідача в спірній квартирі більше одного року. Таким чином, [PERSON] будучи зареєстрованим в належній позивачу квартирі, порушує права та законні інтереси позивача, [PERSON], як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Статтею 150 Житлового кодексу УРСР визначено право громадян, які мають у приватній власності житло користуватися ним та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї або інших осіб. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року, що відповідно до вимог статей 391, 405 Цивільного кодексу України, дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. А також реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судові витрати залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved