Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У листопаді 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] перед банком звернути стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачу [PERSON] квартиру - шляхом продажу її на публічних торгах, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 21.06.2013р. за договором банк надав [PERSON] 177000грн кредиту, терміном до 20.06.2016р., під 21% річних; в якості забезпечення своєчасного повернення кредиту також було укладено договір, за яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно, що належить відповідачу; умови договору кредиту порушені та існуюча заборгованість не погашена. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. Матеріали справи свідчать, що відповідно до кредитного договору №169.08/13-М544 від 21.06.2013р. позивач ПАТ "ВТБ Банк" надав [PERSON] кредит у розмірі 177000грн, зі сплатою за користування 21% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 20.06.2016р., що підтверджується копією договору, що є у справі. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 21.06.2013р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір №169.08/13-ДІ, відповідно до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44кв.м., житловою площею 27,4кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Із матеріалів справи вбачається, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (загальною площею 44кв.м., житловою 27,4кв.м.), на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Товарною Біржею "Нерухомість- Південь" 31.08.1999р., дійсність якого визнано за рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва 31.08.1999р. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість. Згідно розрахунку позивача розмір заборгованості станом на 15.09.2014р. становить: 152548,99грн, з яких: 108166,62грн - поточна заборгованість за кредитом; 20493,42грн - прострочена заборгованість за кредитом; 814,26грн - поточна заборгованість за відсотками; 9085грн - прострочена заборгованість за відсотками; 13989,69грн - пеня. Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії листа-вимоги від 14.07.2014р. на адресу позичальника [PERSON] була надіслана вимога щодо погашення заборгованості за кредитним договором, але останнім заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Пунктом 2.2 іпотечного договору сторони встановили, що на момент укладання іпотечного договору нерухоме майно оцінено у сумі 283576грн. Згідно з пунктом 6.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором кредиту та/або цим договором іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором в розмірі 152548,99грн, слід звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за початковою ціною, що буде встановлена на підставі незалежної експертної оцінки, визначеної при підготовці до проведення прилюдних торгів. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved