Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Жидачівського РС ДМСУ у Львівській області, про їх визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право спадщину від 09.02.2007 року. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі на підставі договору найму від 30.07.2007 року на термін 2 роки, однак із середини 2008 року у вказаній квартирі не проживають, що стверджується відповідними актами. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст.379,382,383,386,391 ЦК України позивач просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги адвокат [PERSON] в судове засідання не з"явився , подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував за наявності підстав проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи у встановленому порядку через газету "Високий замок" повідомленими про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, тому суд приходить до висновку провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. На підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке видано КП Львівської обласної ради "Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 16.03.2007 року, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS].(а.с.5). У зазначеній квартирі згідно договору найму житлового приміщення від 30.07.2007 року (а.с.11) та відповідно записів у поквартирних карточках зареєстровані із 03.09.2007 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.7), які згідно актів від 10.10.2013року, 03.01.2014 року та 03.04.2014 року, підписаних депутатом Жидачівської міської ради Львівської області Турчинським А. та посвідченого начальником Жидачівського МВУКГ Петрінцем В., не проживають у цій квартирі із середини 2008 року (а.с.8-10). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що вимоги про визнання відповідачів: [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], підлягають задоволенню у зв'язку із відсутністю цих осіб понад встановлені законом строки. Щодо вимог позивача зняти відповідачів [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідачів спірної житлової площі є відповідною правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Отже, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом та залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства. Однак спору між позивачами та третьою особою з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку немає. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби. На підставі ст.ст.391,405 ЦК України та

Outcome: partial