Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1-визнати незаконним та скасувати рішення Виконкому Василівської сільської ради народних депутатів Роменського району Сумської області №19 "Про приватизацію земельних ділянок жителів сільської ради" від 15.06.1994 року в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, що знаходиться біля будинку загальною площею 0,51 га; 2- визнати незаконним та скасувати рішення Василівської сільської ради Роменського району Сумської області "Про внесення змін до рішення виконкому Василівської сільської ради від 15 червня 1994 року №19 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" від 07.03.2007 року в частині внесення зміни до рішення виконкому Василівської сільської ради від 15 червня 1994 року №19 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність", про передачу у власність гр.. [PERSON] [ADDRESS] земельної ділянки площею 0,2335 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 3- визнати недійсним виданий Василівською сільською радою Роменського району Сумської області [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.12.2007 року, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.07.623.00018, яким посвідчено право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2335 га, розташовану в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER]. Свої вимоги мотивувала тим, що 03.06.1991 року виконкомом Роменської райради на підставі рішення виконкому Роменської райради народних депутатів №34 від 19.03.1991 року видано Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, зареєстроване в Роменському МБТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №145 стр.141 про право власності колгоспного двору, головою якого є [PERSON] на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Відповідно до СТ..120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Згідно із частиною другою ст..123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N 20 роз'яснив, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Згідно Довідки (витяг з погосподарської книги №5 Василівської сільської ради народних депутатів на 1986 - 1990 роки) №125 від 09.03.2016 року особовий рахунок [NUMBER] відкритий на голову сім'ї [PERSON]. Суспільна група на 1.1.1986 - 1.VI. 1990. - колгоспний двір. В списку членів сім»ї зазначені : - [PERSON] - голова сім»ї, [PERSON] - дружина, [PERSON]-зять, [PERSON]-дочка, [PERSON]-внук, [PERSON]-онука. Особистою власністю господарства є будівлі: Житловий будинок, 1969 року будівництва, загальною площею 62 кв.м., житловою площею 47 кв.м., інші будівлі: сарай 1958 року будівництва, сарай 1958 року будівництва, гараж 1985 року будівництва. Земельна ділянка, яка знаходиться в особистому користуванні господарства на 01.01.1986 - 1.VI. 1987р. - 0,45 га, в тому числі під будівлями 0,03 га; на 1.6.1988 - 1.VI. 1990р. - 0,47 га, в тому числі під будівлями 0,03 га. Згідно Довідки (витяг з погосподарської книги №9 Василівської сільської ради народних депутатів на 1991 - 1995 роки) №126 від 09.03.2016 року особовий рахунок [NUMBER] відкритий на голову сім'ї [PERSON]. Адреса господарства: [ADDRESS]. Суспільна група на 1.1.1991 - колгоспний двір. Список членів господарства: [PERSON]- голова сім»ї, [PERSON]-дружина, [PERSON]-зять, [PERSON]-дочка, [PERSON]-внук, [PERSON]-внука, [PERSON]-внук. Житловий будинок в особистій власності господарства: Загальна площа будинку 76,3 кв.м., в т.ч. жила 44,6 кв.м. Земля в особистому користуванні господарства на 1.XI. 1990р. - 0,47 га, в тому числі під будівлями 0,03 га; на 01.06. 1991р. - 0,48 га, в тому числі під будівлями 0,03 га; на 01.06.1993р. - 1,07 га, в тому числі під будівлями 0,03 га; на 01.06.1994р. - 1,01 га, в тому числі під будівлями 0,07 га; на 01.06.1995р. - 1,01 га, в тому числі під будівлями 0,07 га. Відповідно до пункту 9 Вказівок по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року № 69 на кожне господарство відкривається окремий особовий рахунок. Окремим господарством вважаються спільно проживаючі особи (сім'я), які ведуть спільне домашнє господарство. Суспільна група господарства визначається залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Трудовою книжкою колгоспника [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] вступив в члени колгоспу ім.. Фрунзе в 1944 році, безперервно працював в колгоспі ім.. Фрунзе з 1956 року, звідки наказом №1 від 04.02.1995 року був звільнений з роботи за власним бажанням із виходом на пенсію. Отже, господарство, розташоване в [ADDRESS] мало статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року право власності на його майно зберігали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та я - [PERSON], а тому розмір належної позивачу частки в майні колгоспного двору складає 1/6 частину. Наявність Державного акту на право власності на земельну ділянку виключно на ім'я [PERSON] порушує її право, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача у справи. ( а.с.59). В судове засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, але надали суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнали в повному обсязі та на заперечували проти їх задоволення. Розгляд справи просили проводити у їх відсутності. ( а.с.55). В судове засідання відповідачі виконавчий комітет Василівської сільської ради Роменського району та Василівська сільська рада Роменського району не з'явилися, але надали суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнали в повному обсязі та на заперечували проти їх задоволення. Розгляд справи просили проводити у їх відсутності. ( а.с.56). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день і час розгляду справи повідомлений в порядку ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч.5 статті 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, положення статті 74 ЦПК України та те, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], судові повістки, копія позовної заяви з додатками йому була направлена за вищевказаною адресою, а тому слід вважати що відповідач про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьком записаний [PERSON] а матір'ю [PERSON]. ( а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 25.02.2012 року зареєстрував шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище йому- [PERSON], їй - [PERSON]. ( а.с.12). Згідно архівного витягу рішення № 19 від 15.06.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів сільської ради» [PERSON] приватизовано 0,51 га земельної ділянки. ( а.с.14). Згідно витягу з рішення Василівської сільської ради «Про внесення змін до рішення виконкому Василівської сільської ради від 15 червня 1994 року № 19 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» викладено рішення в наступній редакції «передати у власність гр.[PERSON], [ADDRESS] земельну ділянку загальною площею 0,5679 га, в тому числі : 0,2335 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,3344 га - для ведення особистого селянського господарства. Видати гр..[PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку. Землевпоряднику Василівської сільської ради внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію». ( а.с.15). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] на підставі рішення Василівської сільської ради від 07.03.2007 року є власником 0,2335 га земельної ділянки в [ADDRESS], Роменського району, Сумської області.( а.с.16). Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.06.1991 року -цілий житловий будинок в надвірними будівлями в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється гр.[PERSON].( а.с.17). Згідно довідки № 125 від 09.03.2016 року особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на голову сім»ї [PERSON]- суспільна група на 1.1.1986-1.VI.1990 - колгоспний двір. Список членів сім»ї складає - [PERSON].-голова сім»ї, [PERSON]- дружина, [PERSON] - зять, [PERSON]-дочка, [PERSON]-внук, [PERSON]- внука.( а.с.18). Згідно трудової книжки [PERSON], [INFO], вступив в члени колгоспу ім.. Фрунзе в 1944 році, безперервно працював в колгоспі ім.. Фрунзе з 1956 року, звідки наказом №1 від 04.02.1995 року був звільнений з роботи за власним бажанням із виходом на пенсію. ( а.с.20-21). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року в с.Василівка, Роменського району . ( а.с.22). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] її батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. ( а.с.23). Згідно свідоцтва про одруження 23 липня 1982 року [PERSON] одружився з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвище - [PERSON]. ( а.с.24). Згідно довідки-характеристики яка видається в зв»язку з оформленням спадкових прав № 121 від 03.03.16 року згідно з записом в по господарській книзі № 5, особовий рахунок [NUMBER] зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]) числиться за гр. [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Спадкоємцем на все рухоме і нерухоме майно після смерті [PERSON] є дочка [PERSON], яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майно так як на момент смерті була зареєстрована та фактично проживала зі спадкодавцем. Земельна ділянка загальною площею 0,5679 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] передана у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,2335 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] передана у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства - 0,3344 га [PERSON]. На день смерті [PERSON] разом із ним були зареєстровані: дочка [PERSON], зять [PERSON], онук [PERSON], онука [PERSON], правнук [PERSON].( а.с.25). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року в с.Василівка,Роменського району ( а.с.26). Згідно рішення другої сесії Василівської сільської ради сього скликання від 24.12.2015 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. ( а.с.27). Відповідно до положень Цивільного кодексу УРСР (1963р.), чинного на час виникнення спірних правовідносин, зокрема згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному двору належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше майно, передане ними у власність двору, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Згідно із частиною другою ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Згідно ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема; в) співвласників жилого будинку. Відповідно до частини 4 ст.120 Земельного кодексу України (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Згідно ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно- правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Таким чином, відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону України "Про власність" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача та необхідність задоволення таких у повному обсязі. Оскільки господарство, розташоване в [ADDRESS], мало статус колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року право власності на нього зберігали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивач - [PERSON], а тому розмір належної їй частки в майні колгоспного двору складає 1/6 частина. Отже рішення виконавчого комітету Василівської сільської ради № 19 від 15.06.1994 року частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки 0,51 га суперечить вимогам ст..ст.120,123 ЦК УРСР, ст.30 ЗК, рішення Василівської сільської ради від 07.03.2007 року в частині внесення змін до рішення виконкому № 19 від 15.06.1994 року про передачу [PERSON] земельної ділянки розміром 0,2335 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та виданий на підставі них Державний акт серії [NUMBER] від 20.12.2007 року порушує її права,як співвласника нерухомого майна колишнього колгоспного двору. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення її позову .

Outcome: approved