Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа Пята [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом, який потім уточнили, в якому просили суд постановити рішення, в силу якого визнати за: [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку літ. «А-1»\~ з надвірними будівлями: житлова прибудова літ. «А1-1», прибудова літ. «а, а3», тамбур літ. «а4», літня кухня літ. «Б», вхід у літню кухню літ. «б», сарай літ. «В», льох літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа №1,2,3,5, вимощення літ. «І», розташований за адресою м. Харків, вул. Пушкарівська, 46, загальною площею 128,5 м2: житлова площа 75,0 м2, допоміжна - 51,1м2 та площа літніх приміщень 2,4 м2: та [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку літ. «А-1»\~ з надвірними будівлями: житлова прибудова літ. «А1-1», прибудова літ. «а, а3», тамбур літ. «а4», літня кухня літ. «Б», вхід у літню кухню літ. «б», сарай літ. «В», льох літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа №1,2,3,5, вимощення літ. «І», розташований за адресою м. Харків, вул. Пушкарівська, 46 загальною площею 128,5 м2: житлова площа 75,0 м2, допоміжна - 51,1м2 та площа літніх приміщень 2,4 м2, після смерті батька [PERSON], померлого 11.08.2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що на підставі Рішення №2970 Виконкому Жовтневої Райради депутатів трудящих від 14.08.1959 року, та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 12.02.1960 року, виданого виконкомом Жовтневою районною радою депутатів, [PERSON] відведено земельну ділянку площею 525 кв. м. за адресою м. Харків, вул. Голубовська, 8 (нова назва вул. Пушкарівській,46) Договір посвідчено 12 лютого 1960 року нотаріусом Девятої [PERSON] нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-511. За своє життя, [PERSON], переобладнав частину капітальної веранди під кухню в будинкові літер «А». Проведене переобладнання відповідає всім вимогам Рішення № 437-7 від 03.12.1968 року Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих, про що свідчить технічний [NUMBER] від 03.02.1990 року. [PERSON], помер 12.08.2014 року відповідно до цього було складено актовий запис відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції 12 серпня 2014 року. Відповідно до ч.3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Також відповідно до п.9 Договору та Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року) наш батько, [PERSON] являється власником збудованого будинку за адресою вул. Голубівська, 8 ( нова назва вул. Пушкарівській,46), Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином, [PERSON], у 1960 році житлового будинку він набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Після смерті спадщину фактично прийняли його сини [PERSON] та [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном, постійно мешкаючи в будинку, здійснюючи за ним господарський догляд. Після смерті [PERSON] на час відкриття спадщини інших спадкоємців за законом, крім [PERSON] та [PERSON], не має, тобто спадкоємцем першої черги після його смерті згідно з вимогами\~ст. 1261 ЦК України\~є вони, сини померлого, які фактично прийняли спадщину після смерті батька, вступивши в управління спадковим майном. Однак фактично отримавши спадщину, вони не можуть оформити свої спадкові права, тому що їх батько не успів зареєструвати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою м. Харків, вул. Пушкарівська, 46 (колишня назва вул. Голубівська 8) загальною площею 128,5 м2: житлова площа 75,0 м2, допоміжна - 51,1м2 та площа літніх приміщень 2,4 м2 відповідно законодавства України на даний момент, тому вимушені звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачі не зявились, представник позивачів [PERSON], надала суду пояснення, які викладені в уточненій позовній заяві, підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача\~[PERSON] міської ради [PERSON], якій діє на підставі довіреності від 30.12.2015 року № 08-11/7759/2-15, у судовому засіданні проти позову не заперечував, та просив суд винести законне та обґрунтоване рішення. Суд, перевірив матеріали справи, додані письмові\~\~документи, вважає, що позов підлягає\~\~задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.\~\~ Так, у судовому засіданні судом встановлено наступне. Суд, повно та всебічно дослідивши надані позивачами і долучені до матеріалів справи письмові докази вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Як вбачається із Рішення №2970 Виконкому Жовтневої Райради депутатів трудящих від 14.08.1959 року, та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 12.02.1960 року, виданого виконкомом Жовтневою районною радою депутатів, [PERSON] відведено земельну ділянку площею 525 кв. м. за адресою м. Харків, вул. Голубівська, 8 (нова назва вул. Пушкарівській,46) Договір посвідчено 12 лютого 1960 року нотаріусом Девятої [PERSON] нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-511 (а.с.12-13). У 1960 році житловий будинок з надвірними будівлями був збудований. Житловий будинок було за інвентаризовано належним чином\~\~під літ. «А-1» житловою площею\~64,9 кв. м., загальною площею\~83 кв. м. з надвірними спорудами: сіни літ. «а», ганок літ. «а1», літня кухня літ. «Б», вхід у літню кухню літ. «б», сарай літ. «В», льох літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа №1,2,3. Рішенням Жовтневого виконавчого комітету м. Харкова від 29.03.1960р. була утворена державну комісію для встановлення факту додержання вимог Договору. Комісією було складено Акт прийому індивідуального домоволодіння від 29.03.1960 року, який свідчить про закінчення будівництва та виконання всіх вимог передбачених в Договорі забудовником ( а.с.14). В 1968 році [PERSON], звернувся із заявою до Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих про надання дозволу на перебудову частини капітальної веранди під кухню в будинкові літер «А» по вул. Пушкарівській, 46. Рішенням Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 437-7 від 03.12.1968 року було дозволено гр. [PERSON] провести переустаткування частини капітальної веранди. Відповідно до цього рішення після закінчення будівельних робіт [PERSON] зобовязаний оформити технічну документацію в міськінвентарбюро. Вимогу Рішення № 437-7 від 03.12.1968 року Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих було виконано, технічний паспорт сформовано №60367 від 03.02.1990р. Відповідно до ч.3 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Також відповідно до п.9 Договору та Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року) наш батько, [PERSON] являється власником збудованого будинку за адресою вул. Голубівська, 8 ( нова назва вул. Пушкарівській,46), Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином, [PERSON], у 1960 році житлового будинку він набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Батьками [PERSON] та [PERSON] були:\~батько [PERSON] та мати [PERSON], що підтверджується\~\~копією свідоцтва про народження [PERSON] №1241659 від 10.07.1965 року та копією свідоцтва про народження [PERSON] №223097 від 20.08.1959 року ( а.с.6,9). 19.05.2014 року в місті Харкові померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №443636 від 19.05.2014 року( а.с.15). 11.09.2014 року в місті Харкові помер [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №452286 від 12.08.2014 року. Заповіту він не залишив ( а.с.30). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №\~\~46 по вул. Пушкарівській\~\~в м. Харкові. Позивачі,\~\~[PERSON] та [PERSON], є спадкоємцем\~\~першої черги за законом, згідно\~ст. 1261 ЦК України. Спадщину вони прийняли фактично\~\~відповідно до\~ст. 1268 ЦК України, так як були зареєстровані\~\~на момент смерті [PERSON]\~\~в спадковому будинку, та звернулися\~\~до Пятої харківської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але свідоцтво про право на спадщину не отримали. Як вбачається із постанови державного нотаріуса Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій №642/02-14 від 12.03.2015 року: згідно п. 4.15 глави 10 розділу II вказаного «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві при цьому нотаріус, а він же і державний реєстратор повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах ( а.с.29). Після проведення правового аналізу наданих правовстановлюючих документів та Довідки, наданої КП «ХМБТІ» за № 1902417 під 20.11.2014 року, на будинок №46 по вулиці Пушкарівській м. Харкова встановлено, що [PERSON] не зареєстрував право власності на зазначену нерухомість, в органах, що здійснювали державну реєстрацію прав на нерухомість, у той час, а саме у КП «Бюро технічної інвентаризації», що суперечить вимогам, діючого законодавства с т. 182 ЦК України. У зв'язку з цим Позивачі для вирішення цього питання звернулися до суду. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч.2\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, що є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст.\~321,331 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавленим цього права чи обмеженим у його здійсненні. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речи, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачі довели ті обставини, на які вони посилалися у позовних вимогах, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved