Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивачі 05.01.2021 звернулися до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просили суд: -визнати за [PERSON] , [INFO] (далі - позивач 1), в 2/3 частинах та [PERSON] , [INFO] (далі -позивач 2), в 1/3 частині, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] усі права та обов`язки, які належали їм на день їх смерті на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 26.03.1992 Широківською селищною Радою народних депутатів Дніпропетровської області, згідно з рішенням виконавчого комітету Широківської селищної Ради народних депутатів № 145 від 21.10.1987 та Акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Широківської селищної Ради народних депутатів № 55 від 21.08.1991 на житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані по [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилаються на те, що на свідоцтво про право власності на будинок відсутній. Ці обставини стали підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачам Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 20.01.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 18.03.2021 позовна заява прийнята судом до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Ухвалою від 24.05.2021справу призначено до судового розгляду. Позивачі повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви, в яких вони просили справу розглянути за їх відсутності. Судові витрати просили їм не відшкодовувати. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання його представник не з`явився, від нього надійшла заява, в яких просить справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Третя особа, повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій просить справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що сторони, третя особа, їх представники не прибули в судове засідання і подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, тому суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач 1 (дівоче прізвище - [PERSON] ) є дочкою третьої особи, померлої [INFO] [PERSON] . Останні перебували у шлюбі (арк.с 11, 12, 15, 22). Батьком позивача 2 (попереднє прізвище - [PERSON] ) є [PERSON] , який в свою чергу є сином третьої особи та [PERSON] (арк.с 20, 21, 60). На день смерті батька позивач 2 був неповнолітнім та подав заяву про прийняття спадщини після його смерті.. На час смерті [PERSON] з нею були зареєстровані [PERSON] (помер [INFO] ) та третя особа. Останній був зареєстрований і з [PERSON] на час смерті останнього (арк.с 24, 25). Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] видано на 2/3 частки позивачу 1 та 1/3 частки померлому [PERSON] (арк.с 28). Згідно довідки КП ДОР БТІ від 22.05.2019, житловий будинок з надвірними побудовами, які розташовані по [ADDRESS] , зареєстровані на праві приватної власності на ім`я [PERSON] (арк.с 33. 34). Cвідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] втрачено, видача дублікату не передбачена. Суду надано офіційні копії цього свідоцтва, рішення виконавчого комітету Широківської селищної Ради народних депутатів № 145 від 21.10.1987, та Акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Широківської селищної Ради народних депутатів № 55 від 21.08.1991 щодо (арк.с 34, 35, 115-117). Постановою нотаріуса від 18.07.2019 (арк.с 37) позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті [PERSON] Вулиця [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (арк.с 39). Третьою особою подано заяву про відмову від спадщини після померлої [PERSON] та [PERSON] . Позивачем 1 подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Заповіти від імені [PERSON] , [PERSON] (арк.с 103, 11-114). ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до передбачено, що суди застосовують при розгляді справ 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обв`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлює ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 1220 ЦК України встановлює, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено в ст.331 ЦК України, нерухоме майно підлягає державній реєстрації, яку може провести лише особа, яка його побудувала і яка є живою, а до моменту реєстрації вказане будинок володіння вважається об`єктом незавершеного будівництва. Право власності на об`єкт незавершеного будівництва виникає незалежно від його державної реєстрації, адже відповідно до ч.1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Також, статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено житловий будинок як об`єкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При вирішенні вказаного позову, суд також приймає до уваги наступні позиції вищих суддів. Позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою (ВС/КГС, справа №910/5630/17, 11.04.18). Положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на законних підставах (ВС/КЦС, №597/1070/15-ц, 06.06.18). Отже, до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцям на час відкриття спадщини. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору. Позивачами при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір. Оскільки позивачі просили не відшкодовувати їм понесені судові витрати, останні розподілу не підлягають. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved