Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третьої особи: КП Мукачівське МБТІ та ЕО про поділ домоволодіння в натурі між власниками, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що домоволодіння № 6 по вул. Великогірній в м.Мукачево належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному, у них з відповідачем відсутні нормальні взаємовідносини, останній постійно затіває сварки, ображає її, [PERSON] в добровільному порядку не бажає поділити будинок і чинить їй всякі перешкоди в користуванні майном, цим самим порушується її право власності, тобто право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. В звязку з цим позивач поділити спірне домоволодіння в натурі між власниками, виділити їй у власність 1/2 частку майна у вигляді однієї жилої кімнати А-6, розміром 16 кв.м. та прохідної А1-5/ 11,90 та підсобне приміщення 1-4/250, що не входить до складу спадкового майна відповідача. В порядку ст.31 ЦПК України позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн., сплачені судовий збір та суму, сплачену за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Представники відповідача в судовому засіданні просили поділити спірне домоволодіння в натурі, виділивши кожному окремі приміщення, не залишивши нічого в спільному користуванні. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вирішення даних позовних вимог залишає на розсуд суду. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.11.2012 року серії СЕІ № 317073 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належать по 1/2 частини житлового будинку по вул. Великогірній,6 в м.Мукачево на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.07.2000 року, серії АВМ № 460598 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.11.2008 року, серії ВМА № 409415. Згідно вказаного витягу житловий будинок одноповерховий, містить дві житлові кімнати загальною площею 55,6 кв.м., в тому числі підвал 10,3 кв.м.; самовільно побудована прибудова під літерою А-1 загальною площею 32,40 кв.м., в тому числі підвал 10,30 кв.м., літня кухня літ.Б неузаконені. Також із свідоцтв про право на спадщину за заповітом вбачається, що згадані самовільні прибудови до складу спадкового майна не ввійшли. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Стаття 364 ЦК України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Між позивачем та відповідачем виник спір щодо користування вказаним домоволодінням, який в добровільному порядку не вирішено, тобто домовленості про порядок володіння та користування будинком, про поділ майна в натурі, не досягнуто. У пункті 7 Постанови\~\~Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року\~\~№ 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» , увага звертається на те, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Згідно роз'яснень, викладених в підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" Для визначення можливості поділу в натурі спірного домоволодіння ухвалою суду від 10 грудня 2014 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку судової будівельно-технічного експертизи№ 06-04/15 від 14.04.2015 року, проведеної судовим експертом [PERSON] (свідоцтво Міністерства юстиції України № 1208 від 29.02.2008), відповідно до діючих будівельних нормативних вимог і законодавчих актів виділити дві автономні частки практично можливо та запропоновано один варіант розподілу спірного житлового будинку: - до частки №1 (квартири №1) віднести такі приміщення будинку літери А-А-1: 1-6 житлова 16,00 кв.м.; 1-1 комора 3,70 кв.м; ІІ підвал площею 3,70 кв.м.; всього по квартирі №1 : 23,40 кв.м.; - до частки №2 (квартири №2) такі приміщення будинку літери А-А-1: 1-5 житлова 11,90 кв.м.; 1-4 комора 2,50 кв.м; І підвал площею 6,60 кв.м.; всього по квартирі №2 : 21,00 кв.м. Залишити в спільному користуванні співвласників такі приміщення будинку літери А-А-1: 1-1 прихожа 4,70 кв.м.; 1-2 кухня 6,50 кв.м; разом 11,20 кв.м. При такому розподілі необхідні деякі переобладнання: на місці загального входу в будинок власнику частки №1 влаштувати тамбур і окремі двері для входу в приміщення 1-6, а власнику частки №2 існуючі двері між приміщеннями 1-6 та 1-5 замурувати; власнику частки №1 замурувати двері між підвальними приміщеннями І і ІІ, попередньо влаштувавши в приміщенні комори 1-3 люк входу в підвальне приміщення ІІ. Згідно розрахунку вартості часток та компенсації за нерівність часток (додаток №4) власнику частки №2 належить виплатити компенсацію за нерівність часток 5646 грн. Також експерт пропонує варіант розподілу надвірних господарсько-побутових будівель і споруд, в тому числі літньої кухні літ.Б. Однак, з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2000 року серії АВМ № 460598, виданого [PERSON] вбачається, що літня кухня літ.Б по вул.Великогірній,6 м.Мукачево до складу спадкового майна не ввійшла. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.11.2012 року серії СЕІ № 317073, виданого [PERSON], літня кухня літ.Б спірного домоволодіння не узаконена. З Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) вбачається, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці; це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Таким чином, позивачу не належить на праві власності літня кухня літ.Б, відповідно вона і не вправі ставити питання про її поділ. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині поділу в натурі майна, що є у спільній частковій власності, підлягають до часткового задоволення,суд\~\~вважає поділити спірне домоволодіння за варіантом запропонованим у висновку експертизи згідно з частками власників у праві власності на домоволодіння та який відповідає правовстановлюючим документам наданим сторонами та дослідженими в судовому засіданні. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.\~\~ Статтею 1167 ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, які полягають у тому, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою, згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. За ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки факт отримання будь-яких моральних чи фізичних страждань заподіяних [PERSON] позивачу незаконними діями (рішеннями) не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, їх спричинення не були доведені позивачем, в стягненняі моральної шкоди слід відмовити. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути з відповідача судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved