Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ДКП «Луцьктепло» про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 17 липня 2008 року між нею та ДКП «Луцьктепло» був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Згідно договору відповідач по справі зобов'язувався надавати їй вчасно та відповідної якості послуги з постачання гарячої вода, а вона як споживач, зобов'язалась своєчасно оплачувати надані послуги. Облік послуг, тобто гарячої води, проводиться лічильником, який був належним чином встановлений відповідачем по справі та опломбований. 04.04.12 року на її адресу поступило повідомлення про необхідність проведення метрологічної повірки лічильника. 09.04.12 року нею була направлена заява про проведення повірки лічильника, але згідно п. З розділу 19 договору за рахунок відповідача. Починаючи з вище вказаної дати до вересня 2013 року між нею та відповідачем проводилася переписка в якій вона просила провести повірку лічильника, згідно чинного законодавства України, за рахунок підприємства. З 20 вересня 2013 року відповідач провів нарахування плати за послугу з гарячого водопостачання відповідно до нормативу, діючого тарифу, кількості проживаючих, крім того було проведено донарахування плати за гаряче водопостачання з моменту останнього фактичного зняття показників лічильника. З даним питанням вона неодноразово зверталася з проханням роз'яснення в засоби масової інформації, до спеціалістів. Фактично всі підтверджували факт не правомірних дій відповідача по справі, але ніякого реагування зі сторони відповідача не було. 21.11.13 року вона звернулася до прокурора м. Луцька з питанням що до прокурорського реагування на неправомірні дії відповідача. Прокуратурою фактично було визнано правомірність її дій, але відмовлено в прокурорському реагуванні за не врегулювання даного питання на законодавчій базі. Дну відповідь вона вважає звичайною відпискою, так як на її думку, закон на стороні споживача і в Україні, станом на сьогоднішній день є судова практика, згідно якої такі позови задовольняються та відповідачі по справі зобов'язуються вчинити певні дії. Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок плати за користування гарячою водою є обґрунтованими, так як лічильник не знятий та не зроблена його повірка не по вині позивача, а з вини відповідача, а тому проводити позивачу плати за користуванню гарячою водою без врахувань показників лічильника є не правомірно. Просить визнати бездіяльність Державного комунального підприємства «Луцьктепло», яка полягає у не проведенні періодичної повірки, обслуговуванні та ремонті (у тому числі демонтажу, транспортуванні та монтажу) засобів обліку гарячої води у квартирі [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON] за власний рахунок, протиправною; зобов'язати Державне комунальне підприємство «Луцьктепло», у проведенні періодичної повірки, обслуговуванні та ремонті (у тому числі демонтажу, транспортуванні та монтажу) засобів обліку гарячої води у квартирі [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON] за власний рахунок у строк, що не перевищує один місяць ; зобов'язати Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» провести перерахунок нарахованих сум за постачання гарячої води згідно показників засобів обліку гарячої води; судові витрати покласти на відповідача справі. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили його задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням, підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послу з питного водопостачання та водовідведення, об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків , житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів, власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Судом встановлено, що позивач є споживачем послуг по водопостачанню до її квартири [ADDRESS], які надає відповідач, за що позивач оплачує спожиту воду за показами лічильника. Також встановлено, що 04.04.2012 року позивача було повідомлено про необхідність проведення метрологічної перевірки лічильника. Також встановлено, що після направлення даного повідомлення відповідачем до теперішнього часу, не прийнято ніяких дій по зняттю, повірці та установці вказаного засобу обліку води, однак плата за користування водою стала нараховуватися без врахування показів лічильника, розмір якої перевищує розмір плати за показниками лічильника. Також встановлено, що на звернення позивача з цього приводу, відповідачем відмовлено з посиланням на те, що обов'язок по зняттю, повірці та установці після повірки лічильника лежить на ньому, а оскільки він повірку не провів, то оплата нараховується без врахування показників його лічильника, який виведено у зв'язку цим з бази даних відповідача. Вказані обставини підтверджуються документами про надання послуг позивачеві відповідачем, про здійснення оплати за воду позивачем, розрахунковими повідомленнями. Таким чином у даному випадку дії відповідача пов'язані з повіркою засобу обліку спожитої води не в повній мірі відповідають вимогам діючого з цього приводу законодавства. Відносини між споживачами і виконавцями послуг з водопостачання регулюються ДКП «Луцьктепло», надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року та Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Пунктом 9 зазначених Правил встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Квартирні засоби обліку, встановлені за рахунок споживача, беруться виконавцем на абонентський облік. Пунктом 10 Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених пунктом 15 цих Правил, а саме: - у разі несправності засобів обліку води, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання; - після закінчення міжповірочного інтервалу лічильники води підлягають періодичній повірці, яка проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. У відповідності з п. 29,32 вказаних Правил споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку, а виконавець зобов'язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування, монтаж). Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 383-р від 27 лютого 2008 року „Про затвердження плану заходів, спрямованих на реалізацію пріоритетів діяльності Кабінету міністрів України" Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27 червня 2008 року затверджено [PERSON] користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, п. 5.4. яких передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності. Статтею 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" встановлено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. Повірці також підлягають: вихідні і робочі еталони метрологічних центрів та територіальних органів; вихідні еталони підприємств і організацій; засоби вимірювальної техніки, що застосовуються під час державних випробувань, державної метрологічної атестації та повірки засобів вимірювальної техніки, а також під час калібрування засобів вимірювальної техніки для інших підприємств, організацій та для фізичних осіб. Засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Згідно п. 16. Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 959 від 12 липня 2006 р. до складу витрат із збуту послуг з централізованого водопостачання та водовідведення включаються: 1) витрати з операційної діяльності, безпосередньо пов'язаної із збутом таких послуг, зокрема з: оплатою праці та сплатою внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оплатою службових відряджень персоналу; оплатою інформаційної діяльності; утриманням основних засобів, інших необоротних матеріальних активів (оренда, страхування, ремонт, оплата комунальних послуг, охорона); відрахуванням коштів банківським та іншим установам за справляння абонентської плати за такі послуги; оплатою послуг житлово-комунальних організацій, пов'язаних із справлянням платежів за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення; виготовленням розрахункових документів; періодичною повіркою, обслуговуванням та ремонтом (включаючи демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) засобів обліку води (за їх наявності), якщо зазначені засоби є власністю підприємства. Такі витрати включаються до тарифів лише для тих споживачів, що проживають у будинках, обладнаних будинковими засобами обліку, в тому числі у приватному секторі; 2) розрахована амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, пов'язаних із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення; 3) амортизація основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів, яка розраховується відповідно до статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" Що стосується бездіяльності відповідача у не проведенні періодичної повірки, обслуговуванні та ремонті (у тому числі демонтажу, транспортуванні та монтажу) лічильника позивача за власний рахунок, то в цій частині ця бездіяльність є протиправною, оскільки суперечить зазначеним вимогам закону, бо саме на відповідача покладено обов'язок по виконанню дій по проведенню повірки лічильника. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо покладення на відповідача обов'язку провести періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) його засобу обліку холодної води за власний рахунок у строк, що не перевищує одного місяця. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок плати за користування водою, згідно показників лічильника на теперішній час, оскільки після складання акту на його зняття, його повірка не зроблено не з вини позивача, а з вини самого відповідача, а тому відповідач не має права проводити нарахування позивачеві плати за користування водою без врахування показників лічильника. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Також судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» при зверненні до суду було заявлено три позовні вимоги немайнового характеру. Таким чином стягненню підлягає судовий збір в сумі по 243,60 гривень за кожну з трьох позовних вимог немайновго характеру. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 730,80 гривень.

Outcome: approved