Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо їх сина - [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, який доводиться їй колишнім чоловіком, після розірвання між ними в березні 2012 року шлюбу і до цього часу ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання їхньої дитини, зокрема, свідомо ухиляється від сплати стягнутих з нього за рішенням суду на її (позивача) користь аліментів на сина, що спричинило накопичення заборгованості зі сплати аліментів, і тим самим [PERSON] не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток сина як складову виховання. Крім того, стверджує, що відповідач не цікавиться вихованням своєї дитини, із сином майже не спілкується, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не проявляє до нього батьківської уваги, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, а з моменту розлучення жодного разу не відвідував школу, де навчається [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень пояснивши, що не ухиляється від виконання обов'язків щодо утримання, виховання та розвитку дитини - сина [PERSON], 2001 року народження, оскільки після розірвання з позивачкою шлюбу створив нову сім'ю, після чого переїхав на постійне місце проживання у м.Львів, де згодом працевлаштувався та проживає по сьогоднішній день. Заборгованість зі сплати аліментів допустив у зв'язку з тим, що деякий час був без роботи. Із сином не має змоги спілкуватися систематично, так як проживає в іншому місті, проте за наявності можливостей спілкується по телефону, а бачаться тоді, коли він (відповідач) приїздить в м.Рівне, причому на сьогодні відносини із сином у них налагоджуються. Прокурор просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити, за безпідставністю позовних вимог. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав поданий суду третьою особою письмовий висновок від 10.06.2014 р. №08-1493 щодо розв'язання спору, а саме - про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. На підставі поданих учасниками цивільного процесу та досліджених в судовому засіданні письмових доказів (документів) судом встановлено, що з 14 липня 2000 року по 13 березня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] народився син - [PERSON]. Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано за позовом [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2012 року, ухваленого в цивільній справі №2-7770/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Цим же рішенням суду місцем проживання малолітньої дитини було визначено місце проживання матері, тобто позивача по справі. Також стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) їх платника, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 грудня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання ухваленого рішення в частині стягнення аліментів, 29 березня 2012 року стягувачу [PERSON] судом було видано виконавчий лист, який вона пред'явила до примусового виконання у відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (а.с.6 - 8). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, обчисленого станом на 31.08.2014 р. державним виконавцем Левчук Ю.С. відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, за період з 30.12.2011 р. по 31.08.2014 р. підлягали до сплати аліменти в сумі 24971 грн. 14 коп., всього за вказаний період боржником сплачено 5796 грн. 59 коп., відповідно, заборгованість становить 19174 грн. 55 коп. (а.с.53). Та обставина, що на виконання виданого судом виконавчого документа аліменти відповідачем сплачувалися у різний час та різними сумами, підтверджується наданими [PERSON] копіями квитанцій ПАТ КБ "ПриватБанк" та випискою від 27.10.2014 р. №1266306 про рух коштів на платіжній картці [PERSON] за період з 01.01.2012 р. по 27.10.2014 р., наданою вказаним банком (а.с.50 - 52). З наданих відповідачем копії його трудової книжки та довідки з останнього місця роботи вбачається, що у період з 12.07.2012 р. по 02.06.2014 р. [PERSON] офіційно не працював (а.с.43 - 49). Разом з тим, як на правову підставу свого позову [PERSON] посилається на пункт 2 частини першої статті 164 СК України, яким передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Виходячи з наведених норм сімейного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що вищезазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, не знайшли свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні не було встановлено факту винної поведінки батька дитини та свідомого нехтування [PERSON] своїми обов'язками, передбаченими статтями 150, 180 СК України. Наявність у відповідача перед позивачкою заборгованості зі сплати аліментів ще не може свідчити про той факт, що [PERSON] дійсно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина. Наведені у психолого-педагогічній характеристиці на [PERSON], учня 7-Б класу Рівненської класичної гімназії "Престиж" Рівненської міської ради, дані про те, що його батько - [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні малолітнього сина, суд оцінює критично, оскільки така інформація була надана психолого-педагогічній комісії лише зі слів матері. З висновку від 10.06.2014 р. №08-1493 органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вбачається, що третя особа вважає за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON], [INFO].

Outcome: dismissed