Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зняти арешт з 1/2 частини квартири [ADDRESS], накладений постановою слідчого прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 23.06.2005 року, та визнати за нею право власності на вказану частину квартири, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1997 року їй та її чоловіку, [PERSON], належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Постановою слідчого прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 23 червня 2005 року у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за частиною 2 статті 367 КК України був накладений арешт на 1/2 частину вказаної квартири. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальна справа відносно [PERSON] була закрита на підставі Закону України "Про амністію", проте питання про скасування заходів забезпечення позову та конфіскації майна не було вирішено. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона в установленому порядку прийняла спадщину. Але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із накладеним арештом на майно спадкодавця. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог [PERSON] про зняття арешту з майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України як таких, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала, що права позивача міської радою жодним чином не порушені. Третя особа - Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи без участі її представника. Третя особа - Дніпропетровська місцева прокуратура № 2 явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час і місце судового розгляду була повідомлена. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1997 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 3/356-97, [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] загальною площею 68,9 кв.м. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті 29 вересня 2015 року до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON] 13 травня 2016 року [PERSON] нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,0493 гектарів та 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], автомобіль "ДЕУ Ланос", 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER] та грошові вклади в ПАТ "ПриватБанк". Разом із тим, постановою нотаріуса від 18 серпня 20016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у зв'язку з накладеним на неї арештом згідно з постановою слідчого прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 23 червня 2005 року. При цьому як вбачається з матеріалів справи постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2005 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за частиною 2 статті 367 КК України було закрито на підставі Закону України "Про амністію", але питання щодо скасування арешту майна судом не було вирішено. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1245 ЦК України передбачено, що частина спадщина, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Згідно з частиною 1 статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальним правилом вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина 2 статті 372 ЦК України, стаття 70 СК України). Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, як роз'яснено в пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" відповідно до статей 15, 16 ЦПК України в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства розглядаються спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що провадження у кримінальній справі відносно [PERSON] за частиною 2 статті 367 КК України закрито постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2005 року на підставі Закону України "Про амністію", позивач є спадкоємцем першої черги після його смерті та в установленому порядку прийняла спадщину, яка не охоплена заповітом та складається в тому числі з 1/2 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 68,9 кв.м, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем за вказаною адресою, а також звернулася із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на іншу частину спадщини за законом, але наразі позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у зв'язку із накладеним арештом на дане спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Доводи представника відповідача про не порушення міською радою прав позивача не можуть бути підставою для відмовити в позові, оскільки в спірних правовідносинах належним відповідачем є саме Дніпропетровська міська рада, яка представляє територіальну громаду міста та у власність якої за законом переходить спадкове майно у разі відсутності спадкоємців або неприйняття ними спадщини. Таким чином, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved