Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу посилаючись на те, що 29.03.2013 року ПАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування № ПКД 1300092 майнових інтересів власника автомобіля „ЗАЗ TF 698Р", реєстраційний номер [NUMBER]. 24.05.2013 року в м. Києві на вул. Сирецька відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автонавантажувач „АВІА", що належить та яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „ЗАЗ ТF 698Р", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до звіту № 8348/75570 з оцінки транспортного засобу від 21.06.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „ЗАЗ ТF 698Р", реєстраційний номер [NUMBER], становить 4 630,24 грн. 04.07.2013 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено Розрахунок страхового відшкодування № 75570, що належить до виплати страхувальнику. Згідно з даним розрахунком страхове відшкодування складає 4621,10 гривень. Збиток розраховано згідно з Правилами, договором № ПКД 1300092 страхування транспортних засобів від 29.03.2013 року. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 04.07.2013 року було складено Страховий акт № 75570. Відповідно до платіжного доручення № 19505 від 08.07.2013 року АТ „ПРОСТО- страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля „ЗАЗ ТF 698Р", реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 4 621,10 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком cкладають 4 621,10 грн. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В обґрунтування позову посилаються на ст. ст. 993, 1187, 1191 ЦК України. Просять суд стягнути з відповідача на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 4 621,10 гривень, судові витрати. Представники позивача ПАТ "Просто-страхування" в судове засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Згідно клопотання від 06.11.2014 року, просять розглядати справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву від 08.12.2014 року про розгляд справи у його відсутність, з"явитись в судове засідання не має можливості в зв"язку з сімейними обставинами. Позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 09.10.2013 року між ПАТ "Просто-страхування", як страховиком, та [PERSON], як страхувальником, було підписано Договір страхування № 1300092 серії ПКД від 29.03.2013 року, відповідно до якого застрахований транспортний засіб марки „ЗАЗ ТF 698Р", реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с. 4). 24.05.2013 року в м. Києві на вул. Сирецька відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автонавантажувач „АВІА", що належить та яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „ЗАЗ ТF 698Р", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Довідки № 9204160 УДГУ МВС України в м. Києві від 24.05.2013 року, ДТП сталось внаслідок порушення водієм [PERSON] правил маневрування. В графі : Транспортний засіб марки "Автонавантажувачі АВІА", номерний знак б/н, що належить "власний" ( а.с. 10-11). Відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2013 року ( справа № 758/6880/13-п) водія т/з марки "Автокар" [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( а.с. 12). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вказаній адміністративній справі, що набрало законної сили. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль марки «ЗАЗ ТF 698Р», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 02.07.2013 року власник т/з марки „ЗАЗ ТF 698Р", реєстраційний номер [NUMBER] звернувся із заявою № справи 75570 про виплату страхового відшкодування ( а.с. 27). З огляду на умови страхування та вимоги чинного законодавства України, зазначене вище ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт № 75570 від 04.07.2013 року ( а.с. 29) та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати потерпілому ( а.с. 28). Відповідно до розрахунку № 75570 від 04.07.2013 року страхового відшкодування, страхового акту №75570 від 04.07.2013 року визначено, що потерпілому підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 4621,10 грн. ( а.с. 28-30). Відповідно до ст. 27 ЗУ " Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 08.07.2013 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому в розмірі 4621,10 грн. на підставі звернення останнього із заявою про отримання страхового відшкодування, що підтверджується платіжним Дорученням № 19505 від 08.07.2013 року ( а.с. 31). Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки." Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім цього, суду також не надано доказів, що відповідач з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок та не підтвердив це документально. Відповідач, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, не надав суду доказів на спростування обставин, викладених позивачем в позовній заяві, не заявив клопотання про витребування доказів в порядку ст. 137 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ст. ст. 979, 993, 1187, 1191 ЦК України, Закону України " Про страхування " № 85/96ВР від 07.03.1996 року ( із змінами та доповненнями) та

Outcome: approved