Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

27.03.2015 р. [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Державної казначейської служби України, прокуратури Чернівецької області, УМВС України в Івано-Франківській області про стягнення з Державної казначейської служби України відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України майнової шкоди в розмірі 102541,6 грн., моральної шкоди в розмірі 100000 грн., завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства прокуратури Заставнівського району Чернівецької області. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 02 лютого 2010 року слідчим прокуратури Заставнівського району Чернівецької області відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. В цей же день йому було предявлено обвинувачення за ч. 3 ст. 364 КК України і його було затримано в порядку ст. 115 КПК України 1960 року та поміщено в ІТТ при УМВС в Чернівецькій області. 05.02.2010 року постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді застави розміром 10000 гривень, яку в цей же день було внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернівецькій області. 17.02.2010 року слідчим прокуратури Заставнівського району Чернівецької області відносно позивача, як старшого оперуповноваженого СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, порушена кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365, ч.2 ст.162 КК України та відсторонено від посади старшого оперуповноваженого СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області. З обвинувальним висновком 23.06.2010 року кримінальна справа щодо позивача була скерована для розгляду до Заставнівського районного суду. Згадану кримінальну справу було повернуто прокурору Заставнівського району Чернівецької області для проведення додаткового розслідування згідно Постанови від 25.12.2012 року, яка Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 26.02.2013 року залишена без змін. Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.05.2013 р. скасовано обраний позивачу запобіжний захід у вигляді застави; постановою слідчого прокуратури Заставнівського району Чернівецької області від 06.06.2013 року скасовано постанову від 17.02.2010 року про відсторонення від посади позивача. 28.09.2013 р. слідчим прокуратури Заставнівського району Чернівецької області винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно позивача за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365, ч.2 ст. 162 КК України, у звязку з відсутністю в його діях складу вказаних злочинів. Покликаючись на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року № 266/94-ВР із змінами та доповненнями, який передбачає, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Завдана шкода відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Громадянину відшкодовуються заробіток, який він втратив внаслідок незаконних дій, суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги та моральна шкода. Розмір сум, які піддягають відшкодуванню відповідно до п.1 ст. 3 Закону, визначаються з урахуванням заробітку неодержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади). [PERSON] був відсторонений від посади в період з 17.02.2010 року по 06.06.2013 року. Згідно довідки № 12/1371, виданої 06.03.2015 р. Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, в період з березня 2010 року по липень 2013 року позивачу не виплачувалась 15% надбавка від грошового утримання за таємність та щомісячна премія, яка нараховується в розмірі від 10% до 100% від суми грошового забезпечення на розгляд керівника підрозділу. Станом на березень 2010 року заробітна плата без 15% надбавки за таємність та без щомісячної премії становила 2085,69 гривень. Позивач вважає, що виходячи з заробітної плати 2085,69 грн., йому не була виплачена надбавка в розмірі 15% від грошового утримання за таємність в сумі 312,85 гривень за місяць, а за період з березня 2010 року по липень 2013 року загальна невиплачена сума складає 12514 грн. (40 місяців х 312,85 грн. = 12514 грн.). Розмір невиплаченої щомісячної премії, яка нараховується в розмірі від 10% до 100% від суми грошового забезпечення в місяць (від 208,57 гривень до 2085,69 гривень в місяць), а за 40 місяців мінімальна сума невиплаченої премії складає: 8342,8 гривень (40 х 208,57 грн. = 8342,8 гривень), максимальна сума 83427,6 грн. (40 х 2085,69 грн. = 83427,6 грн.). За надання юридичної допомоги під час його перебування під слідством та судом позивачем сплачено адвокатам 6600 гривень. Тому позивач просить стягнути в його користь завдані незаконними діями та рішеннями органів досудового слідства матеріальні збитки, мінімальна загальна сума яких складає 27456,8 грн., а максимальна загальна сума - 102541,6 грн. Крім того, протиправними діями органів прокуратури Заставнівського району було порушено нормальний спосіб життя позивача. Йому довелося нервувати, душевно переживати, він втратив сон, відчував дискомфорт через те, що відчував головну біль через психологічні страждання, був обмежений у вільному пересуванні по території України та був позбавлений права виїзду за кордон на відпочинок разом із сімєю, оскільки відносно нього було застосовано запобіжний захід органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність. Позивач був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. По даний час позивач душевно переживає, його не покидає відчуття без захищеності. У зв'язку з незаконними діями працівників прокуратури позивач був позбавлений права належним чином виконувати свої функціональні обовязки в період з 17.02.2010 року по 06.06.2013 року; перебування в ІТТ при УМВС України в Чернівецькій області призвело до порушення його нормальних життєвих звязків, погіршення відносин з оточуючими. Незаконними діями працівників прокуратури Заставнівського району Чернівецької області позивачу завдано моральної шкоди, повязаної з незаконним предявленням обвинувачення, затриманням в порядку ст. 115 КПК України 1960 року терміном на 3 доби. Позивачу в даний час незручно зявлятися в людних місцях, приходиться всім пояснювати про обставини справи. Необхідність давати пояснення в суді також призводить до того, що він знову переживає. Крім того, із-за наведених вище причин позивачу не було вчасно присвоєно звання «майор міліції», вислуга у попередньому званні закінчувалась в липні 2010 року, а з липня 2010 року до моменту закриття кримінального провадження він би отримував більший оклад за спеціальне звання, що також вплинуло б на розмір заробітної плати, в тому числі на розмір 15% надбавки від грошового утримання за таємність та щомісячної премії в розмірі від 10% до 100% від суми грошового забезпечення, які не нараховувались, а також був позбавлений можливості призначення на вищу посаду. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. [PERSON] перебував під слідством з 02.02.2010 року по 28.09.2013 року, що становить 3 роки 7 місяців і 26 днів. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер його моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення позивача до кримінальної відповідальності, просить стягнути в його користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн. 30.03.2015р. позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути з Державної казначейської служби України відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України майнової шкоди в розмірі 109242,6 грн., моральної шкоди в розмірі 100000 грн. Розмір майнової шкоди в такому розмірі позивач визначає виходячи з того, що згідно довідки № 12/1371, виданої 06.03.2015 р. Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, надбавка за оперативно-розшукову діяльність 80 грн., що становить 10% від посадового окладу. Однак, надбавка в такому розмірі виплачувалась позивачу протягом березня-травня 2010 р., а з червня 2010 р. по липень 2013 р. така надбавка становить 240 грн., в звязку з цим позивач вважає, що йому не була виплачена 15% надбавка від грошового утримання за таємність в сумі 312,85 грн. за місяць за період березень-травень 2010 р., що становить 938,55 грн., а за період з червня 2010 р. по липень 2013 р. 15% надбавка від грошового утримання за таємність складає 336,85 грн. за місяць, а за 37 місяців дана сума становить 12463,45 грн., а загальна сума невиплат 15% надбавки від грошового утримання за таємність становить 13402 грн. Невиплата щомісячної премії в розмірі від 10 до 100% від суми грошового забезпечення в місяць становить не менше від 208,57 гривень до 2085,69 гривень в місяць за період березень-травень 2010 р., а за період з червня 2010 р. по липень 2013 р. мінімальна сума невиплаченої премії складає: 8309,09 гривень (37 місяців х 224,57 грн. = 8309,09 гривень), максимальна сума 83090,53 грн. (40 х 2245,69 грн. = 83090,53 грн.). Враховуючи те, що позивачем були сплачені кошти адвокатам за правову допомогу в сумі 6600 грн., тому загальна сума матеріальних збитків, яку позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України у відшкодування за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на його користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України майнову шкоду в розмірі 109242,6 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити. Представник відповідача прокурор прокуратури Чернівецької області позовні вимоги [PERSON] до прокуратури не визнала, покликаючись на те, що прокуратура є неналежним відповідачем по даному позові. Крім того, звертає увагу суду на те, що згідно записів з послужного списку старшого оперуповноваженого СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] наказами № 40 від 19 травня 2009р. та № 41 від 20 травня 2009 р. йому було оголошено догану та сувору догану, і протягом строку дії дисциплінарного стягнення - одного року з дня накладення стягнення до працівника не застосовуються заходи заохочення, тому позовні вимоги про стягнення в його користь неотриманої премії розмірі від 10% до 100% від суми грошового забезпечення не можуть бути задоволеними, також відсутні підстави для стягнення в його користь надбавки 15% від грошового утримання за таємність з 17.02.2010 р. по 06.06.2013 р., у звязку з його відстороненням від посади. Представник прокуратури вважає, що після того, як в березні 2013 р. до ЄРДР були внесені відомості про вчинення неправомірних дій невстановленими особами, які представилися працівниками Городенківського РВ УМВС, позивачу не було повідомлено про підозру. Також до суду поступило письмове заперечення прокуратури Чернівецької області на позов [PERSON], з якого слідує, що позивачем не враховано вимоги розумності і справедливості при визначенні розміру моральної шкоди, а розмір відшкодування матеріальної шкоди в сумі 109242,6 грн. є завищеним. Представник відповідача Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнала. Покликається на те, що відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями. Вважає, що шкода позивачу має бути відшкодована з особи, яка завдала йому шкоду, а не з казначейської служби України. Представник відповідача УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] (діє на підставі довіреності № 11/32 від 23.03.2015р.) в судові засідання не зявлявся. В поданій до суду заяві представник просив розгляд справи проводити у його відсутності. Просить відмовити в задоволенні позову, при цьому зазначає, що залучення УМВС в якості відповідача є безпідставним, і необґрунтованим, оскільки УМВС не має відношення і не брало участі в процесуальних слідчих діях у розслідувані кримінальної справи щодо [PERSON] Ухвалою суду від 17.06.2015р. провадження по справі в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди закрито. Суд, вислухавши позивача, його представника, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження прокуратури Заставнівського району Чернівецької області, приходить до наступного. Статтею 1176 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Частиною 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування такої шкоди визначається законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" - шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 4 вищезазначеного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету. Судом встановлено, що постановою прокурора прокуратури Заставнівського району Чернівецької області від 25.05.2009 р. порушено кримінальну справу № Ж-099015 за фактом зловживання службовим становищем працівниками Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України (а.с.107). Постановою слідчого прокуратури Заставнівського району Чернівецької області від 02.02.2010р. відносно ст. о/у СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] та о/у СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України (а.с.108). З матеріалів справи вбачається, що 02.02.2010 р. [PERSON] був затриманий як особа, підозрювана у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України - в тому що він разом з двома іншими працівниками Городенківського РВ УМВС України, діючи умисно, без дозволу [PERSON], зламавши вхідні двері, зайшли в її власний будинок в с. Прилипче по вул. Шкільна, 10 Заставнівського району (а.с. 7, 113). Про те, що [PERSON] перебував в ІТТ при УМВС України в Чернівецькій області свідчить повідомлення прокурора Заставнівського району від 03.02.2010 р. до командира взводу конвойної служби УМВС України в Чернівецькій області про конвоювання з ІТТ на 04.02.2010 р. в прокуратуру Заставнівського району для проведення слідчих дій слідчо-затриманих [PERSON] та [PERSON], підозрюваних в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 64 КК України (а.с.119). За поданням слідчого прокуратури Заставнівського району від 05.02.2010 р. про обрання запобіжного заходу взяття під варту підозрюваному [PERSON] постановою судді Заставнівського районного суду від 05.02.2010 р. було обрано запобіжний захід у виді застави розміром 10000 грн. (а.с. 8, 125-126). В подальшому дії [PERSON] у даній справі перекваліфіковані з ч.3 ст. 364 КК України на ч. 1 ст. 365 КК України, про що слідчим прокуратури Заставнівського району 17 лютого 2010 р. винесена постанова про перекваліфікацію злочину (а.с.110). Згідно Постанови від 17.02.2010р., винесеної слідчим прокуратури Заставнівського району, відносно ст. о/у СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] та о/у СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками складу злочинів, передбачених ч.1 ст. 365 та ч. 2 ст. 162 КК України (а.с.111). Постановою слідчого прокуратури Заставнівського району від 17.02.2010р. [PERSON] притягнено як обвинуваченого за ч.1 ст. 365 та ч.2 ст. 162 КК України (а.с.127). Постановою слідчого прокуратури Заставнівського району від 17.02.2010р. обвинуваченого [PERSON] було усунуто з посади старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області на час проведення досудового слідства (а.с.131). Постановою слідчого прокуратури Заставнівського району від 22.04.2010р. [PERSON] притягнено як обвинуваченого за ч.1 ст. 365 та ч.2 ст. 162 КК України (а.с.132). Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.12.2012р., залишеною без змін Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.02.2013р., справа направлялася на додаткове розслідування у зв'язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону органом досудового слідства, неповнотою та неправильністю досудового слідства (а.с. 10-13). 05.03.2013 р. до ЄРДР за № 42013270090000003 було внесено відомості з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 365 КК України - про вчинення 21.07.2009 р. трьома невстановленими особами, які представилися працівниками Городенківського РВ УМВС кримінального правопорушення (а.с. 106). Згідно Постанови Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.05.2013 р. за результатами розгляду клопотання захисника [PERSON], який представляв інтереси [PERSON], скасовано запобіжний захід відносно [PERSON] у вигляді застави в розмірі десяти тисяч грн., обраний постановою Заставнівського районного суду від 05.02.2010 р. (а.с. 14-15). Постановою слідчого прокуратури Заставнівського району від 06.06.2013 р. скасовано відсторонення від посади старшого оперуповноваженого СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON], вирішене постановою слідчого прокуратури Заставнівського району [PERSON] від 17.02.2010 р. (а.с. 17-18). Довідкою управління кадрового забезпечення УМВС України в Івано-Франківській області № 4/2587 від 01.04.2015 р. стверджено, що дійсно [PERSON] на основі постанови прокуратури Заставнівського району Чернівецької області від 17.02.2010 р. (наказ УМВС від 06.02.2013 р. № 13 о/с) був відсторонений від виконання службових обовязків на час проведення досудового слідства з 17.02.2010 р. (а.с. 91). Постановою слідчого прокуратури Заставнівського району від 28.06.2013 р. кримінальне провадження № 42013270090000003 від 05.03.2013 р. стосовно оперуповноважених СКР Городенківського РВ УМВС закрито у зв'язку відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 та ч.2 ст. 162 КК України (а.с.19-22). Ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено, що розмір відшкодування шкоди, зазначеної в п.п. 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган проводив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Згідно ст. 14 цього Закону така постанова може бути оскаржена до суду. З огляду на те, що позивачем не було надано постанову (ухвалу) відповідного органу в межах своїх повноважень про визначення суми матеріальної шкоди, чи докази звернення позивача до відповідного органу про визначення суми матеріальної шкоди, то даним судовим рішенням вирішується питання виключно щодо відшкодування моральної шкоди (ухвалою суду від 17.06.2015р. провадження по справі в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди закрито). Приймаючи до уваги те, що законодавець визначає лише мінімальний розмір моральної шкоди, то при визначені розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, судом прийнято до уваги та враховано наступне. Згідно з розясненнями, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до п. 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" мінімальна заробітна плата з 01.01.2015р. визначена в розмірі 1218 грн. Так як кримінальну справу відносно ст. о/у СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] було порушено 02.02.2010р., цього ж дня він був затриманий як особа, підозрювана у вчиненні злочину, і перебував у ІТТ при УМВС України в Чернівецькій області до вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу, а з 17.02.2010 р. він був відсторонений від посади старшого оперуповноваженого СКР Городенківського РВ УМВС України в Івано-Франківській області,то слід вважати, що саме з 02.02.2010 р. позивач є таким, відносно якого вчинялись незаконні процесуальні дії, що обмежують права громадян, до 28.09.2013 р., - часу закриття провадження по кримінальній справі. Відповідачами, їх представниками, не надано належних доказів в обґрунтування заперечень щодо відмови позивачу у відшкодуванні моральної шкоди. При визначені розміру моральної шкоди, судом враховано, що позивач більше трьох з половиною років знаходився під слідством, був відсторонений від роботи, зазнав змін у виробничих стосунках, змушений був здійснювати певні дії по відновленню його прав, неодноразово звертався до відповідних органів із заявами, скаргами, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на користь [PERSON] суму грошової компенсації моральної шкоди 53303 грн., виходячи із одного розміру мінімальної заробітної плати за 43 місяці 25 днів перебування позивача під слідством. При цьому суд враховує те, що відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. за № 4 такий розмір не може бути меншим, ніж одна мінімальна заробітна плата за кожен місяць. При визначені способу відшкодування шкоди з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, судом прийнято до уваги положення п. 1 ч. 1 ст. 48 Бюджетного Кодексу України, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України, зокрема, операцій з коштами державного бюджету; ч. 2 ст. 25 та пп. 2 п. 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, відповідно до яких відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету в межах бюджетних призначень за рішенням суду, а також ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" згідно з якою, рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Таким чином, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь суму грошової компенсації моральної шкоди 53303 грн., відмовивши у задоволені іншої частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди задоволено частково, позивач при подачі позову був звільнений від судових витрат за законом, то судові витрати по справі в розмірі 243грн. 60коп. компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 23, 1176 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 3, 4 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", Постановою Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4, ст. 48, ч. 2 ст. 25 та пп. 2 п. 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України, ст. 3 Закону України "про виконавче провадження", Законом України "Про державний бюджет на 2015 рік",

Outcome: partial