Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

До суду із позовом звернувся [PERSON] до Новомиргородської міської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю вказавши, що постановою господарського суду Кіровоградської області визнано відсутнього боржника ТОВ "Зоря" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено арбітражного керуючого Муравську О.С. Під час здійснення ліквідаційних заходів було виявлено майно банкрута, в тому числі приміщення автогаража за адресою по [ADDRESS] В грудні 2005 року між позивачем та ТОВ "Зоря" в особі ліквідатора Муравської О.С. було укладено договір купівлі-продажу майна предметом якого є приміщення автогаража за адресою по [ADDRESS] Ухвалою господарського суду Кіровоградської області було ліквідовано юридичну особу-банкрута товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря". Рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради від 30 липня 2014р. приміщенню автогаража було присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] При зверненні позивача в січні 2016 року до Новомиргородської дільниці БТІ, отримав архівну довідку про те, що право власності на нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації", за станом до 01.01.2013 р. не зареєстровано. В червні 2016 р. позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, але рішенням державного реєстратора йому було відмовлено у реєстрації права власності на майно у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу майна не відповідає вимогам чинного законодавства. На даний час укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна неможливо, оскільки ТОВ "Зоря" станом на 31.05.2006 року ліквідовано. Починаючи з 28.12.2005 року позивач дійсно придбав (добросовісно заволодів) нежитловим приміщенням за адресою по [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2005 р. і використовує дане приміщення для зберігання сільськогосподарської техніки та продукції, також за період володіння цим приміщенням він за власні кошти здійснив ремонт у вищевказаному приміщенні, провів заміну вікон та ремонт покрівлі. Крім цього позивач уклав договір оренди з ФОП [PERSON], відповідно до якого позивач передав частину вищезазначеного приміщення в оренду ФОП [PERSON] До того ж, позивач сплатив у 2016 році річну плату за користування земельною ділянкою, що відведена для обслуговування приміщення гаража. За рішенням сесії Новомиргородської міської ради позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для обслуговування гаражу. Посилаючись на норми чинного законодавства просила суд в порядку ст. 344 ЦК України визнати за ним право власності на приміщення авто гаражу, що розташоване по [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просять розглянути справу без його. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року за № 5 (далі Постанова) можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що постановою господарського суду Кіровоградської області від 11.03.2004 року визнано відсутнього боржника ТОВ "Зоря" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Муравську О.С. Під час здійснення ліквідатором ліквідаційних заходів підприємства - банкрута було виявлено майно банкрута, проведена його інвентаризація та оцінка, в тому числі було виявлено майно, до складу якого входить приміщення автогаража за адресою по [ADDRESS] 25 грудня 2005 року між [PERSON] та ТОВ "Зоря" в особі ліквідатора Муравської О.С. було укладено договір купівлі-продажу майна № 5 від 27.12.2005 року, предметом якого є приміщення автогаража за адресою по [ADDRESS] що підтверджується копією даного договору, продаж даного майна вчинено за ціною, визначеною експертним висновком в сумі 16000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №03 від 27.12.2005 року. Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 26.04.2006 року по справі № 10/3 затверджено звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс банкрута ТОВ «Зоря» та ліквідовано юридичну особу-банкрута ТОВ "Зоря". Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з датою формування витягу - 13.07.2016 р. є запис №14341280000000260 від 31.05.2006 р. про державну реєстрацію припинення юридичної особи у зв'язку визнанням її банкрутом за судовим рішенням. Рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради від 30 липня 2014р. приміщенню автогаража було присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] При зверненні позивача в січні 2016 року до Новомиргородської дільниці БТІ, отримав архівну довідку про те, що право власності на нежилу будівлю за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації", за станом до 01.01.2013 р. не зареєстровано, що підтверджується вказаною довідкою № 9 від 14.01.2016 року. В червні 2016 р. позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, але рішенням державного реєстратора № 30077612 від 16.06.2016 року йому було відмовлено у реєстрації права власності на майно у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу майна не відповідає вимогам чинного законодавства. На даний час укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна неможливо, оскільки ТОВ "Зоря" станом на 31.05.2006 року ліквідовано. Отже, починаючи з 28 грудня 2005 року та протягом усього часу використання даного приміщення автогаражу позивач був впевнений, що на нього не претендують інші особи та він почав використовувати його для власних потреб, добросовісно володів вищезазначеним приміщенням. Крім цього, відповідно до договору врегулювання правовідносин, пов'язаних з тимчасовим зайняттям земельної ділянки без правовстановлюючих документів № 135 від 01.01.2016 року, що був укладений між позивачем та Новомиргородською міською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, позивач сплатив у 2016 році річну плату за користування земельною ділянкою в сумі 1917,47 гривень, що відведена для обслуговування приміщення гаража за адресою по [ADDRESS] Також згідно з рішенням шостої сесії Новомиргородської міської ради від 21 березня 2016 року №137 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років загальною площею 0,4000 га для обслуговування гаражу, яка розташована в [ADDRESS] В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що протягом вищевказаного періоду часу [PERSON] відкрито, оскільки не приховував факт знаходження майна в його володінні та безперервно володів приміщенням автогаражу по [ADDRESS], користувався даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядав за приміщенням та утримував його, постійно робив в ньому капітальні та поточні ремонти. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність задоволення позову та визнання за позивачем в порядку набувальної давності право власності на приміщення автогаражу, що розташоване по [ADDRESS] З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved