Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 20.08.2018 року звернулися до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом. У позовній заяві позивачі виклали наступну позицію. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1998 року, виданого згідно рішення виконкому Жмеринської міської ради 26.11.1998 року №5679 позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] 21.08.1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище на "[PERSON]". Згідно рішення №99 від 25.02.2016 року 5 сесії 7 скликання Жмеринської міської ради Вінницької області "Про перейменування вулиць, провулків, проїздів, тупиків та інших об'єктів топоніміки в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрована у належній позивачам на праві спільної сумісної власності квартирі, але не проживає за місцем реєстрації з 2013 року, що підтверджується актом КП "Жмеринкакомунсервіс" від 09.08.2018 р. У 2013 році відповідач виїхала на заробітки до Російської Федерації, де й знаходиться до теперішнього часу, але фактичне її місця перебування та проживання позивачам невідомо. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації, через що чинить їм перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, тому вони вимушені звернутися з цим позовом до суду, оскільки іншого способу врегулювати даний спір у них немає. Просили визнати [PERSON], [INFO], особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин (а.с.3-4). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.08.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.17). Як вбачається з поштового повідомлення, яке повернулось на адресу суду, позивачі отримали копію ухвали про відкриття провадження від 29.08.2018 року. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу суду повернувся конверт із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON], якане повідомила суду іншої своєї адреси, вважається належним чином повідомленою про розгляд її справи судом, відзиву на позовну заяву не подала. У визначений судом строк учасники справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на зазначене вище суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1998 року, виданого на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради 26.11.1998 року №5679, зареєстрованого в органі БТІ 26.11.1998 року (а.с.8), позивачі [PERSON] та [PERSON], яка при реєстрації шлюбу 21.08.1999 року змінила прізвище [PERSON] (а.с.7), є співвласниками квартири [ADDRESS]. За рішенням №99 від 25.02.2016 року 5 сесії 7 скликання Жмеринської міської ради Вінницької області "Про перейменування вулиць, провулків, проїздів, тупиків та інших об'єктів топоніміки в [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно особового рахунку на квартиру, виданого 09.08.2018 року КП "Жмеринкакомунсервіс" відповідач по справі [PERSON] зареєстрована у належній позивачам на праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS] (а.с.9), але не проживає за місцем реєстрації з 2003 року, що підтверджується актом КП "Жмеринкакомунсервіс" від 09.08.2018 року (а.с.10). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оскаржуються та не суперечать один одному. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення по справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обставин щодо створення позивачам будь-яких перешкод у проживанні в спірному житловому приміщенні або про поважність причин власної відсутності відповідачем [PERSON] не заявлено. Враховуючи наведене та вимоги діючого законодавства, а також те, що позивачі, як власники нерухомого майна мають право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідач створює позивачам перешкоди у здійсненні ними свого права користування та розпорядження особистим нерухомим майном та позбавляє можливості використовувати житловий будинок за власним розсудом, наразі відповідач [PERSON] не є співвласником даного житлового приміщення, а саме квартирою, також фактично відсутня у зазначеній квартирі терміном понад один рік, поважності причин чого суду ніким не повідомлено, сукупність встановлених обставин чого визначає застережені законом підстави визнання відповідача особою, яка втратила право користування квартирою [ADDRESS], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивачів стягненню на їх користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі по 352,40 грн. (а.с.1,2) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved