Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог.\~ Позивачі [PERSON] та [PERSON] , від імені яких діє представник адвокат Спіжавка Т.Г., звернулися до суду із позовною заявою до Чернівецької міської ради про виділ в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. В обґрунтування заявлених вимог, посилаються на те, що 26.10.2017 року позивачі уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , вартістю 149 425 грн. 07.08.2018 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради ухвалив рішення №408/16 про зняття будинків з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівців, яким вирішив, зняти з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівців будинки з допоміжними приміщеннями, господарськими будівлями і спорудами, зазначені в додатках 1 і 2 до цього рішення, та внести відповідні зміни в облікові документи. Згідно додатку 1 до даного рішення житловий будинок літ. «В» по [ADDRESS] ) знімається з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівців разом з допоміжними приміщеннями, господарськими будівлями та спорудами і передаються з комунальної власності у спільну сумісну власність власникам квартир. Довідкою №78 від 14 листопада 2018 року, виданою експертом з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] , зазначено, що згідно проведеного розрахунку житловий будинок літ «В» та сарай літ Ж складають 3/100 ідеальних часток будинковолодіння, та згідно ст.152 ЖК України та інструкції про проведення технічної інвентаризації дане будинковолодіння не є самочинним будівництвом. В подальшому позивачі зареєстрували по 3/200 частки будинковолодіння літ. «В» в [ADDRESS] , в яку входить: житловий будинок літ. «В» ( чотири кімнати) загальною площею 104,6 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., та сарай літ. Ж. Основним параметром для отримання вищенаведеної довідки була зазначена адреса, а саме [ADDRESS] , для отримання відомостей про інших співвласників даного будинку. Проте, як вбачається з довідки, інших співвласників немає. На теперішній час, позивачі не мають можливості розпоряджатися своєю власністю, оскільки наявність спільної часткової власності не дозволяє їм вільно розпоряджатися та використовувати належну подружжю частину будинку. 22.12.2020 року начальник МБТІ Стародуб Т.Б. надала висновок № 2232 про можливість поділу та виділу частки нерухомого майна, в якій зазначено наступне: «на даний час в склад майна 3/100 частин входять: житловий будинок літ. «В» загальною площею 104,6 кв.м., в тому числі чотири житлові кімнати площею 61,7 кв.м., та сарай літ. Ж. Дані будівлі є окремі, не мають приміщень загального користування з іншими співвласниками та є окремим об`єктом нерухомого майна, якому можливо надати окрему поштову адресу. За даною адресою відсутні співвласники спільно часткового майна, всі об`єкти зареєстровані як окремі об`єкти цивільно правових угод. Для виділу свого будинковолодіння зі спільної часткової власності позивачі звернулись до приватного нотаріуса. Проте, нотаріус повідомила їм, що укласти договір про поділ(виділ) вище зазначеного нерухомого майна та посвідчити його в нотаріальному порядку неможливо, оскільки відсутня друга сторона договору, що є однією із істотних умов такого правочину. Просять, заявлені ними вимоги задовольнити. Рух справи та позиція сторін Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.04.2021 року по справі відкрито провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи. Представник Чернівецької міської ради Осовська М.М. в суд направила заяву №0687/21вх. від 05.08.2021 року про проведення розгляду справи за відсутності представника; вирішення справи по суті залишила на розсуд суду. До початку судового засідання представник позивачів [PERSON] , спрямував на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність позивачів та їх представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, з"ясував обставини справи та дослідивши надані сторонами докази, зважає на наступне. Досліджені докази та застосовані норми права.\~ Відповідно до договіру купівлі-продажу квартири від 26.01.2017 року позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS] , вартістю 149 425 грн. (а.с.15) Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради «Про зняття будинків з балансу житлового фонду комінальної власності територіальної громади м. Чернівці» від 07.08.2018 року №408/16 знято з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівців будинки з допоміжними приміщеннями, господарськими будівлями і спорудами, зазначені в додатках 1 і 2 до цього рішення, та прийнято рішення про внесення відповідних змін в облікові документи. Згідно додатку 1 до даного рішення житловий будинок літ. «В» по [ADDRESS] (літ. «В») знімається з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівців разом з допоміжними приміщеннями, господарськими будівлями та спорудами і передаються з комунальної власності у спільну сумісну власність власникам квартир. (а.с. 17-21) Із копії довідки №78 від 14 листопада 2018 року, виданою експертом з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] , вбачається, що згідно проведеного розрахунку житловий будинок літ «В» та сарай літ Ж складають 3/100 ідеальних часток будинковолодіння, та згідно ст.152 ЖК України та інструкції про проведення технічної інвентаризації дане будинковолодіння не є самочинним будівництвом. (а.с. 22) Таким чином, позивачі зареєстрували по 3/200 частки будинковолодіння літ. «В» в [ADDRESS] , в яку входить: житловий будинок літ. «В» (чотири кімнати) загальною площею 104,6 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м., та сарай літ. Ж, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 23-29) Також, судом встановлено, що згідно з висновком про можливість поділу та виділу частки нерухомого майна Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації від 22.12.2020 року № 2232, на даний час в склад майна 3/100 частин входять: житловий будинок літ. «В» загальною площею 104,6 кв.м., в тому числі чотири житлові кімнати площею 61,7 кв.м., та сарай літ. Ж. Дані будівлі є окремі, не мають приміщень загального користування з іншими співвласниками та є окремим об`єктом нерухомого майна, якому можливо надати окрему поштову адресу. За даною адресою відсутні співвласники спільно часткового майна, всі об`єкти зареєстровані як окремі об`єкти цивільно правових угод. (а.с.29-32) Крім того, позивачі з метою посвідчення договору про поділ в натурі нерухомого майна звернулися до приватного нотаріуса. Однак, відповідно до листа приватного нотаріуса Новосельської І.Л. «Щодо роз`яснення порядку вчинення нотаріальної дії» від 30.03.2021 року №74/01-16 позивачам було повідомлено, що укласти договір про поділ (виділ) вище зазначеного нерухомого майна та посвідчити його в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки відсутня друга сторона договору, що є однією з істотних умов такого правочину. (а.с.33) Згідно ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до положень ст. ст.317, 319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст.\~391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321\~ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, згідно з яким, право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Ч. 1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку\~статті 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні. Підпунктом "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від\~22\~грудня 1995\~р. N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду У країни від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", роз`яснено, що при поділі будинку в натурі, який є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Визначений статтею 13\~ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновки На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved