Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулися з позовом до ТОВ «Техіновація» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 30.12.2015 р. під час виконання трудових обов'язків він отримав виробничу травму: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, закритий перелом виростка правої великої гомілкової кістки без зміщення, забиту рану чола і правого колінного суглобу. За результатами проведення розслідування нещасного випадку були складені акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 04.01.2016р. та акт про нещасний випадок форми Н-1 від 04.01.2016р. Згідно з довідками МСЕК від 22.08.2016 року була встановлена третя група інвалідності з втратою працездатності в розмірі 30% пов'язана з даним нещасним випадком безстроково. В результаті отриманої ним травми йому був заподіяний, перш за все, фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Пошкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких, як право на охорону здоров'я, безпечну працю. Після травми він тривалий час лікувався стаціонарно та амбулаторно. Увесь цей час він був відірваний від нормального способу життя. Зазначені негативні наслідки після травми порушили його звичайний спосіб життя і вимагають від нього додаткових зусиль для нормалізації своєї життєдіяльності. Таким чином, у зв'язку з травмою на виробництві і негативними наслідками, які настали, йому було завдано істотної моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 20000 гривень, яку він просить стягнути з відповідача на свою користь. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі і просив суд його задовольнити. не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом оголошення виклику до суду у пресі в газеті «Урядовий кур'єр» № 248 від 30 грудня 2016 року. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював гірничим майстром з повним робочим днем у шахті ТОВ «Техіновація», що підтверджується як копією трудової книжки (а.с.3-12), так і актами Н-1 та Н-5 від 04.01.2016 року (а.с.13-23). Під час виконання трудових обов'язків, 30.12.2015 року, з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, цей факт підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві форми Н-5 від 04.09.2015 року (а.с.13-18) та актом № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 04.01.2016 року (а.с.19-23). Довідками МСЕК №0597005, № 0040628 від 22.08.2016 року (а.с.24) підтверджується, що позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності та 30% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом з 22.08.2016 року безстроково. Копією трудової книжки [PERSON] підтверджується, що 23.08.2016 року останній був звільнений з ТОВ " Техіновація» за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу заподіяно, як з вини самого позивача, так і з вини інших осіб підприємства, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві форми Н-5 від 04.01.2016 року (а.с.13-18) та актом № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 04.01.2016 року (а.с.19-23), довідками МСЕК №0597005, № 0040628 від 22.08.2016 року (а.с.24). З акту проведення розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві від 04.01.2016 року (а.с.13-18) та з акту № 3 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 04.01.2016 року (а.с.19-23) вбачається, що нещасний випадок з [PERSON] трапився внаслідок невиконання вимог інструкції з охорони праці, а саме: [PERSON] - начальник дільниці «Підйом», проводив неякісне обстеження стану виробуи та рейкової колії і допустив їх експлуатацію з заводненням на ПК25 південного польового відкаточного штреку горизонту 320 метрів, чим порушив ст..13 ЗУ «Про охорону праці», п.1 гл.6 розд. V, п.15 гл.5 розд. IV, п.8 гл.З розд.VII НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.2.25. «Посадової інструкції начальника дільниці «Підйом» ТОВ «Техіновація», затвердженої директором ТОВ «Техіновація» наказом №17Ш від 10.04.2013 року; [PERSON] - майстер гірничий дільниці «ВТБ», який під час обслідування маршруту №1 на південному польовому відкаточному штреку горизонту 320 метрів ПК25 допустив особисту необережність та неуважність, чим порушив ст..14 Закону України «Про охорону праці», п.11 гл.5 розд.ІV, п.1 гл.5 розд.ІV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правила безпеки у вугільних шахтах», п.2.1, п.2.3 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці ВТБ», затвердженої директором ТОВ «Техіновація». наказом №17Ш від 10.04.2013року. Враховуючи наведене, в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП і що відповідач не забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та актом проведення розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві. Зазначені небезпечні умови праці стали однією із причин нещасного випадку на виробництві з позивачем, який внаслідок отриманої травми отримав ушкодження здоров'я. Пошкодженням здоров'я внаслідок отриманої на виробництві травми позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про нещасний випадок на виробництві, акт розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок виробничої травми позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Внаслідок ушкодження здоров'я позивача було звільнено з роботи за станом здоров'я. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також те, що нещасний випадок на виробництві трапився в тому числі і з вини самого позивача, який порушив положення інструкції з охорони праці, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved