Jurisdiction: commercial
Date: 2016-11-14 00:00:00

25 вересня 2012 року між Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацію (далі - позивач, орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Росава» (далі - відповідач, орендар) та Комунальним підприємством Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" (далі - балансоутримувач) було укладено Договір № 14-12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі по тексту - Договір), відповідно до п.1.1 якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 03.09.2012 № 128 та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.09.2012 року № 661 «Про продовження дії договорів оренди нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А для розміщення виставки книжкової, образотворчої продукції, виробленої в Україні без здійснення торгівлі. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 94,7 кв.м. у цоколі згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору. Вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим висновком про вартість майна від « 15» травня 2012 року становить (Вісімсот шістдесят одна тисяча триста грн.00 коп. (без ПДВ). Згідно п.п. 3.1, 3.2 Договору за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 р. № 34/6250, та на дату підписання договору за перший місяць оренди становить без ПДВ 37,16 грн. за 1 кв.м орендної площі, що в цілому становить 3 518,94 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Розрахунок місячної орендної плати оформлений сторонами додатком № 1 від 25.09.12 року до Договору, в якому розраховано розмір орендної плати за місяць - 4 222,73 грн., розмір витрат, пов'язаних з утриманням нежитлового приміщення (експлуатаційні витрати), розмір яких встановлений розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.01.2012 № 5 та від 08.02.2013 № 74 "Про питання врегулювання розрахунків витрат на утримання нерухомого майна" всього за місяць 278,42 грн. з ПДВ, а також відшкодування плати за землю відповідно до Закону України "Про плату за землю" в розмірі 743,87 грн. за місяць з ПДВ. Пунктом 3.5 Договору визначено, що орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання (балансоутримувача), починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцю. Орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця (п. 3.6 Договору). Згідно з п. 4.2 Договору Орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і у повному обсязі. Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 р. до 31.03.2015р. (п. 9.1 Договору). Позивач зазначив, що за актом приймання-передачі нежитлового майна від 25.09.2012 року орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування цокольне приміщення площею 94,7 кв.м., що перебуває на балансі Комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво", та розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А. Вказаний акт приймання-передачі від 25.09.2012 року підписаний та скріплений печатками представниками орендодавця, орендаря та балансоутримувача. Таким чином позивач вважає, що відповідно до п. 1-1 ч 1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в даній частині відсутній предмет спору, а відтак суд дійшов висновку, що клопотання позивача є обґрунтованим, а вимоги про припинення провадження у справі в частині стягнення орендних платежів підлягають задоволенню. Позивачем було стверджено, що відповідачем не було своєчасно і в повному обсязі сплачено орендні платежі, витрати, пов'язані з утриманням нежитлового приміщення (експлуатаційні витрати) та не відшкодовано витрати з утримання земельної ділянки за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість з орендної плати в сумі 60 208,40 грн., заборгованість за експлуатаційні витрати в сумі 3 045,52 грн. та заборгованість з відшкодування витрат на утримання земельної ділянки в сумі 15 986,80 грн., які позивач і намагається стягнути. Також, позивач просив суд виселити відповідача з нежитлового цокольного приміщення за адресою: м.Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А, загальною площею 94,7 кв.м., оскільки відповідно до п. 9.1 договору, спірний договір припинив свою дію 31.03.2015р., однак відповідач станом на подання позову до суду продовжує використовувати приміщення у своїй господарській діяльності, чим порушує права та інтереси позивача. В подальшому, позивач подав клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення орендних платежів, оскільки вказані позовні вимоги стосуються іншої юридичної особи, а саме балансоутримувача - Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва", яке судом було задоволено. Одночасно, третя особа з самостійними вимогами подала позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава" про стягнення заборгованості по орендних платежах мотивуючи це тим, що відповідачем вчасно не виконано умови Договору оренди № 14-12 від 25.09.2012 року та порушено норми чинного законодавства України в частині сплати орендних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість за орендне користування нежитловим приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 85 літера «А», в цокольному поверсі площею 94,7кв.м., за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016року у загальному розмірі 79 240, 72грн. з ПДВ (з яких: 60 208, 40грн. - орендна плата; 3 045, 52грн. - експлуатаційні витрати ( витрати на утримання нерухомого майна); 15 986, 80грн. - відшкодування витрат на утримання земельної ділянки). Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази з урахуванням клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення орендних платежів, господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Так, приписами ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Положеннями ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. За умовами ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Частиною 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. Нормами частини 2 статті 291 Господарського кодексу України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). Відповідно до пункту 4.1. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Як вже було встановлено судом, 25.09.2012 року між Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацію та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Росава» та Комунальним підприємством Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" було укладено Договір № 14-12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 03.09.2012 № 128 та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.09.2012 року № 661 «Про продовження дії договорів оренди нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А для розміщення виставки книжкової, образотворчої продукції, виробленої в Україні без здійснення торгівлі. Пунктом п. 9.1 Договору договір є укладеним з моменту підписання його Сторонами і діє з « 01» квітня 2012 року до « 31» березня 2015 року. Відповідно до п. 9.4 Договору договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Пунктом п. 4.15 Договору визначено, що орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству (балансоутримувачу). Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати. З матеріалів справи вбачається, що за актом приймання-передачі нежитлового майна від 25.09.2012 року орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування цокольне приміщення площею 94,7 кв.м., що перебуває на балансі Комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво", та розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А. Вказаний акт приймання-передачі від 25.09.2012 року підписаний та скріплений печатками представниками орендодавця, орендаря та балансоутримувача. За приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Як вже було встановлено судом, зазначений вище договір оренди припинив свою дію 31.03.2015 року, а тому орендар мав звільнити об'єкт оренди (цокольне приміщення площею 94,7 кв.м) за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А та повернути його орендодавцю. У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved