Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Лан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Покровської райдержадміністрації про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 07.10.2009 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «ЛАН» був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,9134 на ріллі кадастровий номер 1422781600:11:000:0365, що розташована на території Іванівської сільської ради Красноармійського району строком на 49 років. Оскільки орендарем, відповідачем по справі, не виконуються умови договору щодо сплати орендної плати з 2014 року, земля не обробляється, позивачка просить розірвати укладений між [PERSON] та ТОВ «ЛАН» договір земельної ділянки загальною площею 3,9134 на ріллі кадастровий номер 1422781600:11:000:0365, що розташована на території Іванівської сільської ради Покровського ( Красноармійського) району Донецької області, внесеного до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права під № запису іншого речового права 35521075 від 15.02.2020 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51171712 від 17.02.2020 року на право оренди земельної ділянки та зняти вказаний договір оренди з реєстрації, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність. ( а.с. 29). Представник позивача адвокат Жолнер Н.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ «ЛАН» в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, не надав відзив на позовну заяву ( а.с.43,61-62,65). Представник третьої особи відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Покровської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, просили справу слухати без участі представника.( а.с.70). Суд розглядає справу у відсутності позивача, представників відповідача, третіх осіб, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 3,914 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Красноармійського району Донецької області ( а.с. 8). Згідно договору оренди земельної ділянки від 07.10.2009 року [PERSON] та ТОВ «ЛАН» уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 710867 від 26.02.2008 р., площею 3,9134 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Красноармійського району. ( а.с. 15). Згідно п. 8 Договору договір укладено на 49 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. Згідно п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірах -700 грн. Згідно п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Згідно п. 11 Договору орендна плата вноситься один раз на рік, до 31 грудня. Згідно п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається 1 раз у рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря, у тому числі своєчасного внесення орендної плати. ( а. с. 16). Відповідно до п. 36 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Відповідно до п. 38.1 дія договору припиняється шляхом його розірвання за: -взаємною згодою сторін; -рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначеній законом. Відповідно до п. 39 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, за виключенням випадків, передбачених ч. 2 ст. 37 Договору. Відповідно до ст. 37.1 Договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Стаття 627 ЦК України декларує, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану об`єкта оренди, умови та строки передачі землі, умови повернення, існуючі обмеження щодо використання ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини та відповідальність сторін. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено;викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст. 21 Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до п. 28 Договору оренди від 14.04.2016 року орендодавці мають право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК та іншими законами України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди . Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору, тобто лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Аналогічні правові позиції викладені в постановах ВСУ від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12 та від 11.10.2017 року у справі № 6-1449 цс 17. Якщо земельна ділянка (пай) надається в оренду юридичній особі чи фізичній особі (підприємцю) за користування орендованою землею орендар (підприємство, підприємець) виплачує громадянину дохід у вигляді орендної плати та перераховує до бюджету податки. Розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися як в грошовій, так і в натуральній формі за згодою сторін. Згідно п.п. 164.2.5 п.164. 2 ст. 164 ПК України орендна плата включається до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу з метою справляння ПДФО. Податковим агентом платника податку (орендодавця) є орендар ( п.п. 170.1.1 п.170.1 ст. 170 Кодексу). При цьому згідно з п.п. 170.1.1 вищезазначеного пункту об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, встановленого в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, передбачена законодавством з питань оренди землі. ПДФО перераховується до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом ( п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК). Матеріали справи не містять даних щодо виконання орендарем, відповідачем по справі своїх обов`язків щодо сплати позивачці орендної плати, що передбачено умовами п.п. 9-12 Договору. Не міститься даних на підтвердження виконанням орендарем обов`язку щодо перегляду розміру орендної плати, як того вимагає п. 13 Договору. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт систематичної несплати орендної плати відповідачем на користь позивачки, починаючи з 2014 року, не встановлено факту перегляду розміру орендної плати сторонами договору, доказів, які б спростували зазначені обставини суду не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі від 07.10.2009 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лан». Що стосується позовних вимог в частині зняття з реєстрації договору б/н від 07.10.2009 року, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону « Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. При цьому, державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суб`єкти , що здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації визначено Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» Відповідно до ч.1ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч.2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Верховний Суд в постанові від 04.09.2018 року в справі № 823/2042/16 дійшов висновку, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Окрім того , вимога про зняття договору оренди з реєстрації є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору. За таких підстав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстрації зазначеного договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Як вбачається з позовної заяви позивачкою заявлено дві вимоги немайнового характеру, отже нею повинно бути сплачено судовий збір за кожною із вимог в загальній сумі 1681,60 грн. Проте згідно квитанції № 9 позивачкою сплачено 840,80 грн. судового збору.( а.с. 1). Недоплата судового збору становить 840,80 грн., яку необхідно позивачці сплатити до бюджету. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1681,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved