Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, вимагаючи скасувати заборону на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю - цех по переробці сільськогосподарської продукції, яка розташована по [ADDRESS] та нежиле приміщення складу, яке розташоване за адресою по [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що 27 липня 2003 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Приватним підприємством «Агробудсоюз» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 1104-03 в сумі 627779 гривень 30 копійок, на підставі якого в забезпечення виконання зобов`язання позичальника було укладено договір застави рухомого та нерухомого майна, предметом якого є майно, що належало [PERSON] , Приватному підприємству «Агробудсоюз» та Приватному підприємству «Злагода», в тому числі належне позивачеві нерухоме майно, а саме будівля-цех по переробці сільськогосподарської продукції та приміщення складу. 5 лютого 2008 року зареєстровано обтяження на нежитлову будівлю-цех по переробці сільськогосподарської продукції та приміщення складу. 1 жовтня 2004 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 2-2065/04 частково задоволені позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" та звернуто стягнення на предмет застави - нежитлову будівлю-цех по переробці сільськогосподарської продукції та приміщення складу. 19 листопада 2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда у справі № 2-2065/04 видано виконавчий лист. Вказаний виконавчий лист було направлено на виконання до Маловисківського відділу ДВС та 13 липня 2009 року відкрито виконавче провадження № 13689258. 19 липня 2009 року державним виконавцем було проведено опис та арешт майна. 2 жовтня 2009 року виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV, в редакції, чинній на час прийняття відповідного рішення, а виконавче провадження з урахуванням відповідних строків зберігання - знищено. 26 грудня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 2-2065/04 задоволено заяву ПАТ "Укрсоцбанк" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа та видачу дублікату виконавчого листа, але 21 лютого 2019 року постановою Кропивницького апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано ухвалу суду першої інстанції від 26.12.2018 року, а справу направлено на новий судовий розгляд. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.07.2019 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Укрсоцбанк" про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа. Рішення суду набрало законної сили 17 грудня 2019 року. Позивач вважає, що єдина мета, з якою було встановлено заборону на належне позивачеві нерухоме майно - це звернення стягнення на предмет застави, тому з урахуванням рішення суду, яке набрало законної сили, заборона на нерухоме майно повинна бути скасована. 3 квітня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 35). 7 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 50). 11 червня 2020 року постановлено заочне рішення про задоволення позову (а.с. 62-64). 17 липня 2020 року до суду надійшла заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про перегляд заочного рішення (а.с. 70-73). 8 січня 2021 року ухвалою суду задоволена заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк», скасовано заочне рішення від 11 червня 2020 року, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (101-102). 22 лютого 2021 року від представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» надійшла заява про заміну сторони її правонаступником (а.с. 116). 22 лютого 2021 року представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» подала відзив на позовну заяву в якому вказала, що заборона на нерухоме майно є іпотекою, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Представник відповідача зазначила, що іпотека на теперішній час не припинена у зв`язку з невиконанням зобов`язання, а іпотечний договір не визнаний недійсним. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (а.с. 121-123). 23 березня 2021 року ухвалою суду проведено заміну відповідача Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с. 134-135). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 5 лютого 2008 року реєстратором приватним нотаріусом Сосновським А.В. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження у виді заборони на нерухоме майно: реєстраційний номер обтяження 6529122, підстава обтяження - договір застави № 1320 від 28.07.2003 року, об`єкт обтяження - нежитлова будівля, будівля-цех по переробці сільгосппродукції, адреса: [ADDRESS] ; реєстраційний номер обтяження 6529257, підстава обтяження - договір застави № 1320 від 28.07.2003 року, об`єкт обтяження - нежитлове приміщення, приміщення складу, адреса: [ADDRESS] (а.с. 18). 26 грудня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 2-2065/04 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 20-21). 21 лютого 2019 року постановою Кропивницького апеляційного суду скасовано ухвалу суду першої інстанції від 26.12.2018 року, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 22-25). 17 липня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа про звернення стягнення на нерухоме та рухоме майно, що є предметом застави; судове рішення набрало законної сили 17 грудня 2019 року (а.с. 27-31). Таким чином, стягувач ПАТ "Укрсоцбанк" втратив право на видачу дубліката виконавчого листа та пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення від 1.10.2004 року Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 2-2065/04 щодо звернення стягнення на предмет застави - нерухоме майно, яке належало [PERSON] та ПП "Агробудсервіс". Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, позови про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину), тощо. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Акціонерного товариства "Альфа-Банк" зазначила, що заборони, які просить скасувати позивач, є фактично застава нерухомого майна, тобто іпотека, що на теперішній час не є припиненою, іпотечний договір є дійсним, зобов`язання не виконано. Між тим, суд не погоджується з цією думкою відповідача. Як вбачається з договору застави майна від 28 липня 2003 року за цим договором заставодавець передав в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання позичальником ПП "Агробудсоюз" зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 1104-03 від 28.07.2003 року спірне майно, про скасування заборони на яке просить позивач, пункт 1.1. Договору (а.с. 126). Суть та розмір забезпечених заставою зобов`язань - виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредиту в розмірі 600000 гривень, з кінцевим погашенням до 27 липня 2004 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту (а.с. 126). Згідно з пунктом 3.2. Договору право застави припиняється виконанням позичальником або заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за Договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених приписами статей 28 і 29 Закону України "Про заставу" (а.с. 128). Приписами статті 28 Закону України "Про заставу", в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, визначено, що право застави припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави. Згідно зі статтею 29 Закону України "Про заставу", в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, у разі відмови кредитора прийняти виконання забезпеченою заставою грошової вимоги відповідна сума вноситься заставодавцем у депозит державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса. Якщо внесена в депозит сума повністю покриває борг, застава припиняється. Наведені норми кореспондуються з приписами пункту 1 частини 1 статті 593 ЦК України, відповідно якій право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. За змістом статті 546 ЦК України застава є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 18 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом (частини 1 і 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження"). За змістом статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили. Як вбачається з інформаційної довідки запис реєстратором про заборону на нерухоме майно, власником якого є позивач [PERSON] , внесено на підставі договору застави від 28 липня 2003 року. 1 жовтня 2004 року Ленінським районним судом м. Кіровограда у справі № 2-2065/04 постановлено рішення про звернення стягнення на заставлене майно. У строк до 17 липня 2019 року стягувачем зазначене рішення суду, яке набрало законної сили, належним чином не пред`явлено до виконання. 17 липня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-2065/04, виданого 19.11.2004 року. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Таким чином, на теперішній час відсутнє виконавче провадження на виконання рішення суду від 1 жовтня 2004 року в справі № 2-2065/04 про звернення стягнення на заставлене майно, можливість розпочати примусове виконання рішення суду стягувачем втрачено. Тобто, на теперішній час зазначеним рішенням суду припинено право застави. Тому, вимоги позивача щодо скасування заборони на нерухоме майно, яке перебуває у його власності, є правомірними.

Outcome: approved