Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " та [PERSON] 15 грудня 2010 року був укладений Кредитний договір № 014/0247/73/14550 про надання кредитних коштів в сумі 187 398 грн. 80 коп. з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 15 грудня 2017 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів та з оплатою 18, 00% річних. В рахунок забезпечення вказаних зобов"язань між сторонами укладений договір застави транспортного засобу від 15 грудня 2010 року. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 14 березня 2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 171 155 грн. 59 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 82 789 грн. 57 коп., в тому числі прострочена заборгованість - 1 201 грн. 75 коп.; заборгованість по відсоткам - 2 799 грн. 56 коп.; пеня - 85 566 грн. 46 коп. В судовому засіданні представник позивача Борисов І.Ю., діючий на підставі довіреності від 13 серпня 2013 року (а.с. 64), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що нею на рахунок погашення заборгованості по кредиту сплачено 90 000 грн. за реалізацію предмета застави - автомобіля; при вирішенні спору просила врахувати складне матеріальне становище, те, що нею вживалися заходи для погашення боргу тощо. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між ПАТ " Райффайзен Банк Аваль " та [PERSON] 15 грудня 2010 року був укладений Кредитний договір № 014/0247/73/14550 про надання кредитних коштів в сумі 187 398 грн. 80 коп. з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 15 грудня 2017 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів та з оплатою 18, 00% річних (а.с.9-16, 17, 18, 19, 6-8). В рахунок забезпечення вказаних зобов"язань між сторонами укладений договір застави транспортного засобу від 15 грудня 2010 року (а.с.45-47). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується зачвою на видачу готівки (а.с.20), розгорнутим розрахунком заборгованості (а.с.56-58), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник, зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 56-58). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. В рахунок погашення заборгованості позивачем за погодженням відповідача звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль в сумі 90 000 грн. (а.с.50, 51). Станом на 14 березня 2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 171 155 грн. 59 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 82 789 грн. 57 коп., в тому числі прострочена заборгованість - 1 201 грн. 75 коп.; заборгованість по відсоткам - 2 799 грн. 56 коп.; пеня - 85 566 грн. 46 коп. (а.с.56-58). Суд вважає, що до вимог про стягнення пені має бути застосовано положення ч.3 ст. 551 ЦК України, яке передбачає, що розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд враховує складне матеріальне становище відповідача, його добросовісне ставлення до виконання боргових зобов»язань, вжиття заходів для їх погашення тощо. Так, згідно даних правовідносин розмір заборгованості за кредитним договором - 82 789 грн. 57 коп., розмір же пені становить 85 566 грн. 46 коп., що значно перевищує розмір самого боргу. За таких підстав суд вважає за можливе зменшити розмір пені й встановити його у розмірі 1 000 грн. 00 коп., відтак стягненню підлягає заборгованість за кредитом - 82 789 грн. 57 коп.; заборгованість по відсоткам - 2 799 грн. 56 коп.; пеня - 1 000 грн. 00 коп., а всього - 86 589 грн. 13 коп. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 865 грн. 89 коп., що відповідає даним правовідносинам. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial