Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

01 липня 2016 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На обґрунтування вимог позивачка вказала, що 01 березня 2003 року померла [PERSON]. Спащину, яка відкрилася після її смерті, прийняв син [PERSON], у тому числі і на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0701га, розташовану за адресою вул.Зоряна (бувша Ватутіна),21 в м.Снігурівка Миколаївської області. При цьому, право на зазначене майно у встановленому поряку не зареєстрував. 22 лютого 2015 року [PERSON] помер і у спадкові права вступив його син [PERSON], якому нотаріус постановою від 17 грудня 2015 року відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно на ім"я спадкодавця. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник відповідача позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2003 року в м.Снігурівка померла [PERSON], про що 03 березня 2003 року у ВДРАЦС Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №56 і видано свідоцтво про смерть серії І-ФП №241091 (а.с.6). Спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON]. 22 листопада 2012 року державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області посвідчив його спадкові права на земельну ділянку, площею 0,0711га в межах згідно з планом, розташовану на території м.Снігурівка Миколаївської області по вул.Ватутіна,21, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка належала спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №003037, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3149, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за зконом, номер у реєстрі 1-1366, спадкова справа №383/2004. За державною реєстрацією права власності на зазначене в свідоцтві майно, в порядку чинної на момент виникнення правовідносин ст.1299 ЦК України, спадкоємець [PERSON] не звернувся. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, спірна земельна ділянка станом на 14 червня 2016 року рахується на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.11-13). Уточнена площа земельної ділянки складає 0,0701га, нормативно грошова оцінка станом на 01.01.2016 року, з урахуванням коефіцієнта індексації, рівна 69558грн.46коп. (а.с.15). 23 лютого 2015 року в Книзі реєстрації смертей [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області проведено актовий запис №61 про смерть 22 лютого 2015 року в м.Снігурівка Миколаївської області [PERSON] і видано свідоцтво про смерть серії І-ФП №216125 (а.с.7). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №59/2015, заведеної у Снігурівській державній нотаріальній конторі, після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги на підставі поданої заяви, яку зареєстровано в книгу обліку спадкових прав 26 лютого 2015 року за №126. Інші особи про спадкові права не заявляли. 14 квітня 2016 року на ім"я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою вул.Зоряна (бувша Ватутіна), 21, в м.Снігурівка Миколаївської області, належний спадкодавцю (а.с.28-42). У видачі свідоцтва про право на спадщину у відношенні спірної земельної ділянки нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори відмовила, вказавши на вимогу надання оригіналу правовстановлювального документу. Постанову про відмову вчинення нотаріальної дії датовано 17 грудня 2015 року. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом - ст.1225 ЦК України. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ст.ст.1269, 1270 ЦК України. [PERSON], в інтересах якого заявлено позов, є спадкоємцем спадщини померлого [PERSON] першої черги, родинні стосунки як сина та батька підтверджуються записами свідоцтва про народження [PERSON] серії ІУ-ФП №317078, виданого ВЗАГС Снігурівського району Миколаївської області за актовим записом №181 від 05 листопада 1992 року (а.с.8). У встановлений шестимісячний строк ним подано заяву про прийняття спадщини за місцем її відкриття і у Снігурівській державній нотаріальній конторі на її підставі заведено спадкову справу №59/2005. [PERSON] позбавлений можливості оформлення спадкових прав нотаріально. За п.п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус обґрунтовано відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не було подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За п.3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Спадкодавець [PERSON] своє право на успадковану земельну ділянку не зареєстрував, однак його право на спадщину за законом не припинилося внаслідок смерті і підлягає успадкуванню [PERSON] Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, визнання права. Остільки, позивачка довела наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

Outcome: approved