Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області 19.04.2019 року із заявою про встановлення факту належності документу, в якої вказав, що 10 квітня 2019 року він досяг пенсійного віку. При зверненні до Ясинуватського об"єднаного управління ПФУ Донецької області йому повідомили, що в його трудовій книжці його прізвище російською мовою вказано як " [PERSON] ", проте як в паспорті його прізвище російською записано як " [PERSON] ". В наступний час він звернувся до Ясинуватського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області для оформлення пенсії, але не може підтвердити свій трудовий стаж по трудовій книжці, тому що прізвище у трудовій книжці не відповідає даним у паспорті та інших документах. Просить встановити факт належності трудової книжки, виданої на ім`я заявника - [PERSON] . Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 квітня 2019 року провадження в справі було закрито, справу призначено до підготовчого судового засідання на 20 травня 2019 року (а.с.16). В судове засіданні заявник [PERSON] не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Представник зацікавленої особи Ясинуватського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15) відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту має для заявника юридичне значення. Судом встановлено, що згідно трудової книжки, виданої 20 травня 1977 року [PERSON] вказано його прізвище російською мовою " [PERSON] " (а.с.8). Відповідно до паспорту [NUMBER] , виданому 26 линя 1996 року на ім"я [PERSON] , російською мовою прізвище заявника вказано як " [PERSON] " (а.с.6-7) В свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому 25 квітня 1959 року, прізвище заявника [PERSON] російською мовою записано як " [PERSON] " (а.с.14). Таким чином, суд вважає, що трудова книжка видана на ім`я " [PERSON] " належить [PERSON] .

Outcome: approved