Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулися з позовом до ТОВ "ДТЕК "Добропіллявугілля" про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. 21.10.2014 року під час виконання трудових обов'язків з ним трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму: відкритий осколковий пеелом обох кісток правої гомілки на протязі верхньої третини і середньої третини з пошкодженням судинно-нервового пучка. Цей факт підтверджується Актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 №20 від 12 листопада 2014 року та актом проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 12 листопада 2014 року. Довідкою МСЕК від 17.02.2015р. йому встановлена втрата працездатності в розмірі 60% пов'язана з даним нещасним випадком та третя група інвалідності, безстроково. Внаслідок трудового каліцтва йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 50000 грн. Вказану моральну шкоду повинно відшкодовувати підприємство, з яким він знаходився у трудових відносинах. В результаті отриманої ним травми йому було ампутовано ліву ногу на рівні вище коліна, йому були заподіяні, перш за все, фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Пошкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких, як право на охорону здоров'я, безпечну працю. Травма стала причиною, по якій його звільнили з роботи за станом здоров'я, він позбавлений можливості продовжувати працювати, оскільки йому заборонена тяжка праця. У зв'язку з отриманою травмою з вини відповідача він позбавлений можливості працювати за своєю спеціальністю у вугільній промисловості, де він працював все своє трудове життя, він не має іншої спеціальності, він позбавлений можливості знайти рівноцінну за оплатою роботу для гідного забезпечення своєї сім'ї. Зазначені негативні наслідки після травми порушили його звичайний спосіб життя і вимагають від нього додаткових зусиль для нормалізації своєї життєдіяльності. Таким чином, у зв'язку з травмою на виробництві і негативними наслідками, які настали, йому було завдано істотної моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень, яку він просить стягнути з відповідача на свою користь. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Також зазначив, що внаслідок неорганізованих та неузгоджених дій працівників відповідача після його травмування, які не могли вирішити до якої лікарні його везти, він втратив багато крові. До лікарні його доставили лише через 4 години після травмування. Він вважає, що якби його вчасно доставили до лікарні і вчасно зробили операцію наслідки травмування не були б такими тяжкими, а саме йому було ампутовано праву нижню кінцівку на рівні н/3 стегна. Крім цього пояснив, що основною причиною його травмування стало недотримання відповідачем правил безпеки у вугільних шахтах та незадовільний технічний стан споруд і, інженерних комунікацій. Просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Радіола Н.О., діюча на підставі довіреності, позов не визнала. Вважає, що суду не надано належних доказів, які б свідчили про факт заподіяння позивачеві моральних страждань, таким чином моральна шкода не доведена. Просила відмовити [PERSON] в задоволені позову. Вислухавши пояснення позивача представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», що підтверджується як копією трудової книжки (а.с.7-9), так і актами Н-1 та Н-5 від 12.11.2014 року. Під час виконання трудових обов'язків, 21.10.2014 року, з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, цей факт підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 12.11.2014 року (а.с.14-17) та Актом №20 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 12.11.2014 року (а.с.10-13). Наведені вище факти отримання позивачем травми - представник відповідача в судовому засіданні не оспорював. Висновком обласної МСЕК від 17.02.2015 року (а.с.5) позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом з 17.02.2015 року безстроково. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу заподіяно, саме з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 12.11.2014 року (а.с.14-17) та Актом №20 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 12.11.2014 року (а.с.10-13), довідкою МСЕК №246873 від 17.02.2015 (а.с.5). З акту розслідування нещасного випадку від 12.11.2014 року (а.с.14-17) та акту №20 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 12.11.2014 року (а.с.10-13) вбачається, що нещасний випадок з [PERSON] трапився внаслідок невиконання вимог інструкції з охорони праці, а саме: виконуючим обов'язки гірничого майстра дільниці підготовчих робіт №3 шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» Оніщенко О.Л., який не забезпечив безпечне виконання робіт робітників у своїй зміні, чим порушив п.2.36 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці підготовчих робіт №3»; виконуючим обов'язки помічника начальника дільниці шахтного транспорту №1 шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» Крамарь А.Ю., який не здійснив контроль за станом рейкової колії, допустив експлуатацію рейкового шляху з розширенням рейкової колії до 960 мм, з перевищенням мінімальних зазорів на з'єднанні рейок на закругленні рейкового шляху більше ніж 8 мм, чим порушив п.3 гл.3 розділу 7 НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах», п.2.6 «Посадової інструкції помічника начальника дільниці шахтного транспорту №1»; машиністом електровозу дільниці шахтного транспорту №1 шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» Ільчинським О.А., який не перевірив правильність зчеплення вагонів , та не впевнився у надходженні людей у безпечному місці перед видачею вагону, чим порушив п.3.4 «Інструкції з охорони праці №12 для машиніста електровозу», п.19 гл.1 розділу 7 НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах»; машиністом підземних установок дільниці підготовчих робіт №3 шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» Пасічником А.О., який не дбав про безпеку оточуючих людей під час видачі рухомого складу, чим порушив п.1.10 «Інструкції з охорони праці №13 для машиніста підземних установок»; гірником підземним дільниці підготовчих робіт №3 шахти «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» [PERSON], який знаходився у небезпечній зоні під час видачі рухомого складу, чим порушив п.1.10 «Інструкції з охорони праці №6 для гірника підземного». Враховуючи наведене, в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП і що відповідач не забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві. Зазначені небезпечні умови праці стали однією із причин нещасного випадку на виробництві з позивачем, який внаслідок отриманої травми отримав ушкодження здоров'я. Пошкодженням здоров'я внаслідок отриманої на виробництві травми позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, акт розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок виробничої травми позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Внаслідок ушкодження здоров»я позивача було звільнено з роботи за станом здоров»я. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також те, що нещасний випадок на виробництві трапився в тому числі і внаслідок особистої необережності потерпілого - позивача по справі [PERSON], який відповідно до акту розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 12.11.2014 року (а.с.14-17) та Акту №20 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1 від 12.11.2014 року (а.с.10-13) знаходився у небезпечній зоні під час видачі рухомого складу, чим порушив п.1.10 «Інструкції з охорони праці №6 для гірника підземного», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 40 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами, крім цього в п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial