Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

В серпні 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території Україні станом на 24 серпня 1991 року звернувся [PERSON], заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України у Полтавській області . Свою заяву обґрунтовував тим, що він, народився [INFO] року в с. Запсілля Кременчуцькогорайону Полтавської області. В 2016 році Заявник виявив у себе відсутність паспорта [NUMBER] виданою 02.04.1980 Комсомольським РВВС в Полтавській області, який мав для підтвердження своєї особи. В березні 2016 року він звернувся до Кременчуцькою PC УДМС України в Полтавській області із заявою про отримання паспорту громадянина України у зв'язку із втратою паспорта колишнього СРСР. 08.03.2016 року PC УДМС України в Полтавській області надав Заявнику довідку та висновок, згідно яких встановлено його особу, але у видачі паспорту України відмовлено через відсутність доказів належності до громадянства України. Таким чином, він не отримав паспорт громадянина України взамін втраченого паспорта колишнього СРСР. На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким: встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO] на території України станом на 24 серпня 1991 року включно В судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління ДМС у Полтавській області - Марчишина Н.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення сторін, давши повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з розясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] народився [INFO] в с. Запсілля Кременчуцькогорайону Полтавської області, що зокрема підтверджується довідкою Кременчуцького РС УДМС України в Полтавській області № 869 від 08.03.2016 року та висновком Завідувача Кременчуцького РС УДМС України в Полтавській області від 08.03.2016 року. В 2016 році Заявник виявив у себе відсутність паспорта [NUMBER] виданою 02.04.1980 Комсомольським РВВС в Полтавській області, який мав для підтвердження своєї особи. В березні 2016 року заявник звернувся до Кременчуцькою PC УДМС України в Полтавській області із заявою про отримання паспорту громадянина України у зв'язку із втратою паспорта колишнього СРСР. 08.03.2016 року PC УДМС України в Полтавській області надав Заявнику довідку та висновок, згідно яких встановлено його особу, але у видачі паспорту України відмовлено через відсутність доказів належності до громадянства України. Таким чином, він не отримав паспорт громадянина України взамін втраченого паспорта колишнього СРСР. Крім цього, факт постійного проживання Заявника в Україні з 1973 р. по 06.02.1984 р. підтверджують дані трудової книжки Заявника. Факт постійного проживання Заявника в Україні з 26.03.1992 по 09.12.1992 підтверджується довідкою МВС від 09.12.1992 року про відбування заявником покарання за вчинення злочину на території України. Крім того, згідно довідки Хмельницької амбулаторної загальної практики-сімейної медицини від 18.01.2018 року, [PERSON], [INFO], було зроблено щеплення 18.08.1991 року та 20.10.2001 року. Відповідно, зазначене підтверджує, що заявник постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 р. включно. Встановлення факту проживання в Україні заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є ЗУ «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних звязків тощо. Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24.08.1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13.11.1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001року № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006зі змінами, Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Разом з тим, на підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом). Враховуючи те, що заявник має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання станом на 24.08.1991 на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявника та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки останнім було доведено факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року на законних підставах.

Outcome: approved