Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся, в інтересах позивача [PERSON], до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 5,540га, що розташовані на території Новоселівської Першої сільської ради, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER]. Обгрунтовує вимоги таким. [INFO] помер батько позивача [PERSON] Після смерті померлого залишилося дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,540га у межах згідно з планом, що розташовані на території Новоселівської Першої сільської ради, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER]. Померлий заповіт не складав, а тому має місце спадкування за законом. У жовтні 2013року позивач звернулася до п"ятої Донецької державної нотаріальної контори. Було відкрито спадкову справу. Інших спадкоємців , які прийняли спадщину, немає. Через проведення антитерористичної операції позивач не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, а починаючи з 14.04.2014року, та по теперішній час , за місцем мешкання позивача проводиться антитерористична операція.. У листопаді 2017року позивач звернулася до п"ятої Донецької державної нотаріальної контори, яка зараз розташована у м.Покровську, з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. 23.11.2017року отримала Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначено, що державний нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадок у вигляді земельних ділянок , розташованих на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області, оскільки спадкова справа № 721/2013 знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, у приміщенні п"ятої Донецької державної нотаріальної контори у м.Донецьку. 03 квітня 2018року ухвалою суду по даній справі відкрито провадження і визначено розгляд справи в загальному порядку позовного провадження. (а.с.33) 22 травня 2018року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові і просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. До суду надійшла заява з Новоселівської Першої сільської ради, в якій просять розглядати справу у їх відсутність, з вимогами згодні (а.с.65). Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України) Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). (ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. (ст.1221 ЦК України) Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою померлого [INFO] [PERSON] (а.с.11,12,). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які розташовані на території Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], загальною площею 5,540га. (а.с.13-14,18-29). Судом встановлено, що позивачка звернулася своєчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [INFO] було заведено спадкову справу № 55146769 , у п"ятій донецькій державній нотаріальній конторі, номер у нотаріуса 721/13. (а.с.54, 55). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»), тобто по цій справі свідоцтво про право на спадщину позивач мав отримати після 04 лютого 2014року. Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п. 4.9. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки нотаріусом було відмовлено, оскільки спадкова справа №721/2013 знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, у приміщенні п"ятої донецької державної нотаріальної контори, у м.Донецьку. (а.с.16-17). Оскільки нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні права на спадщину, останній має право на звернення до суду з зазначеним позовом. Відповідно до частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000?I) (п. 40). На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися землею, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування з 05.02.2014року, відсутні. Проте в порушення статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції право власності позивача на спадкове майно порушено - через тимчасову окупацію окремих районів Донецької області, проведення на території Донецької області антитерористичної операції, позивач з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 3 Конституції України). Позивач виконав усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але він позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать. Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved