Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

25.08.2020 року до Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю з Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця « [PERSON] » до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 29.09.2018 року близько 13 год. 00 хв. на автодорозі М 06 (15 км) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортні засоби «Шкода» та «Субару». Постановою Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2018 року по справі № 759/18593/18 водія [PERSON] було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Даною постановою суду встановлено, що 29 вересня 2018 року близько 13 год. 00 хв., [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER] і, рухаючись по а/д М 06 (15 км), в порушення вимог п.п. 2,3б, 10.1, 10.3, 10.8 Правил дорожнього руху, не був уважним, не вибрав безпечну швидкість руху, під час зміни напрямку руху та перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим транспортним засобам, не надав перевагу в русі автомобілю «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), який рухався в тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В свою чергу, після удару, автомобіль «Шкода» зіткнувся з автомобілем «Субару» державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), що рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження всіх вказаних транспортних засобів. Далі [PERSON] , в порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху, залишив місце ДТП, до якої він був причетний. Між ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" та страхувальником [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК 8395265, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким під час ДТП керував водій [PERSON] . Згідно рахунку № СРфС-0008763 від 01.11.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER] склала 65 522, 20 гривень. Згідно ремонтної калькуляції № 936234 від 16.11.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] склала 37 036, 74 гривень. Факт дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ПрАТ СК "ВУСО" страховим випадком, що підтверджується страховими актами № 04551-24 від 26.04.2019 року та № 04365-24 від 19.04.2019 року на підставі якого, на виконання вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України страховою компанією було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих у розмірі 70 952, 48 (49 839, 82 грн. + 21 112, 66 грн.), що підтверджується платіжним дорученням та угодою про зарахування однорідних вимог. У зв`язку із чим, ПрАТ СК "ВУСО" на підставі п. «в» ч. 38.1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. 10.03.2020 року між ПрАТ "СК «ВУСО" та позивачем ФОП « [PERSON] » було укладено договір № 10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору, в тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу в межах сплаченого страхового відшкодування, тобто 70 952, 48 грн. за договором страхування (поліс) № АК 8395265, який укладено з [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено лист про відступлення та Акт (Вимогу) № 04431-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, проте, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Отже, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та просив стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 70 952, 48 грн., а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору 840 грн. 80 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 10 757 грн. 60 коп. 02.10.2020 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, 20.08.2020 року в системі «електронний суд» надійшло клопотання представника позивача - адвоката Самойленка П.М. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.12.2019р.), в якому зазначив, що позивач просить суд розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час слухання справи повідомлявся за місцем проживання та реєстрації, яка була підтвердженими відповіддю Бучанської міської ради Гаврилівського старостинського округу від 02.10.2020 року. Конверти з судовими повістками були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про дату та час розгляду справ відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористалися правом надання заперечень, відзиву проти позову. Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, згідно до ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 29 вересня 2018 року близько 13 год. 00 хв., [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER] і, рухаючись по а/д М 06 (15 км), в порушення вимог п.п. 2,3б, 10.1, 10.3, 10.8 Правил дорожнього руху, не був уважним, не вибрав безпечну швидкість руху, під час зміни напрямку руху та перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим транспортним засобам, не надав перевагу в русі автомобілю «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), який рухався в тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В свою чергу, після удару, автомобіль «Шкода» зіткнувся з автомобілем «Субару» державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), що рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження всіх вказаних транспортних засобів. Далі [PERSON] , в порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху, залишив місце ДТП, до якої він був причетний. Постановою Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2018 року по справі № 759/18593/18 [PERSON] було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Між ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" та страхувальником [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК 8395265, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER] . На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 29.09.2018 року поліс № АК 8395265 був діючий. Транспортний засіб марки «Субару» державний номерний знак [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», згідно полісу № 670580152.18, строк дії з 17.08.2018 року по 16.08.2019 року. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Субару» державний номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] . Згідно рахунку ТОВ «ВІДІ-СТАР» № СРфС-0008763 від 01.11.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER] склала 65 522, 20 гривень. Факт дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 1813537 від 01.11.2018 року. З платіжного доручення № 8413 від 19.11.2018 року вбачається, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатило на користь ТОВ «ВІДІ-СТАР» в рахунок сплати відшкодування згідно полісу № 670580152.18 у сумі 62 371, 68 грн. Згідно страхового акту № 04551-24 від 26.04.2019 року за заявою ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» - ПрАТ СК "ВУСО" було визнано зазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком. 26.04.2019 року між ПрАТ СК "ВУСО" та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено угоду № 26/04/2019 про зарахування однорідних зустрічних вимог, згідно якої сторони маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з наведених у даній угоді договірних зобов`язань у яких сторона-1 і сторона-2 є сторонами. Транспортний засіб марки «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] на момент вчинення ДТП був застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», згідно полісу № АК/8633932, строк дії з 11.05.2018 року по 10.05.2019 року. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб зареєстрований за ПрАТ «СК «ІнтерГарант». Крім того, 03.10.2018 року ТОВ «ІнтерГарант консалтинг» було повідомлено ПрАТ СК "ВУСО" про настання страхового випадку та того ж дня подано заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно ремонтної калькуляції № 936234 від 16.11.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шкода» державний номерний знак [NUMBER] склала 37 036, 74 гривень. Факт дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ПрАТ СК "ВУСО" страховим випадком, що підтверджується страховим актом № 04365-24 від 19.04.2019 року на підставі якого, страховою компанією було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 21 112, 66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9970 від 24.04.2019 року. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч.1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, яка завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вказує ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. 10.03.2020 року між ПрАТ "СК «ВУСО" та позивачем ФОП « [PERSON] » було укладено договір № 10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору, в тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу в межах сплаченого страхового відшкодування, тобто 70 952, 48 грн. за договором страхування (поліс) № АК 8395265, який укладено з [PERSON] . Згідно платіжного доручення від 12.03.2020 року на рахунок отримувача ПрАТ "СК "ВУСО", ФОП « [PERSON] » здійснено переказ коштів 58 549 грн. 24 коп., як оплата за договором відступлення № 10/03/2020 від 10.03.2020 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України). Стаття 516 ЦК України визначає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. З огляду на укладений між позивачем та страховиком правочин про відступлення права вимоги, до позивача перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (поліс) № АК 8395265. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача [PERSON] , 12.03.2020 року було направлено повідомлення про відступлення та Акт (вимогу) № 04431 про відшкодування збитків в порядку регресу. Проте, як наголошує позивач, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Звертаючись з позовними вимогами про стягнення з відповідача завданих збитків в порядку регресу, свої вимоги позивач мотивував положеннями підпукту «в» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу". Правилами ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачені випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу який спричинив ДТП, і ці випадки характеризуються не лише виною водія забезпеченого транспортного засобу у настанні ДТП, а і його навмисною протиправною поведінкою. Суд зазначає, що згідно підпункту «в» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Отже, положення підпункту «в» ч. 38.1.1 ст.38 вказаного спеціального Закону передбачає право страховика на звернення з регресним позовом до визначеного кола суб`єктів - до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, і саме за наявності передбачених цією статтею умов. Відповідно до пункту 2.10. Правил дорожнього руху України у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди. Після скоєння ДТП [PERSON] самовільно залишив місце пригоди до прибуття працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 а. Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши з [PERSON] договір страхування його цивільно-правової відповідальності ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО", взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Сума страхового відшкодування становить 70 952, 48 грн. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, враховуючи положення підпункту «в» ч. 38.1.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"та приймаючи до уваги, що сума страхового відшкодування, яка була виплачена потерпілим, не перевищує ліміт відповідальності страховика, вина водія [PERSON] , який після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди, встановлена судом, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право вимагати відшкодування збитків в порядку регресу з відповідача, як з водія забезпеченого транспортного засобу, який зі своєї вини спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з пп. 1, 2 ч. 3, ч.8 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. До матеріалів справи долучені копії: договору №1 про надання правової допомоги від 10.12.2019 року, який укладений між Адвокатським об`єднанням "Адвокатус" в особі Голови адвоката Самойленка П.М. та ФОП « [PERSON] », додаткової угоди № 4 Акт приймання - передачі правової допомоги до договору №1 від 10.12.2019 року та платіжного доручення № 39 від 15.05.2020 року про сплату коштів на суму 10 757, 60 грн. Згідно п.п. 4.1.1. 4.1.1.1. договору №1 про надання правової допомоги від 10.12.2019 року, вартість виконаних робіт (послуг) розраховується у відповідності до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", відповідно до якого з 01.01.2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу на місяць становить 1 921 грн. Виходячи з зазначеної суми, сторони погодили, що розмір 1 години роботи адвоката за надання правової допомоги становить 1 921 грн. Згідно підписаної клієнтом та адвокатом додаткової угоди №4, Акта приймання - передачі правової допомоги від 15.05.2020 року до договору №1 від 10.12.2019 року, на виконання договору про надання правової допомоги адвокатом Самойленком П.М. загалом було витрачено 9,5 годин та вартість виконаних робіт становить 10 757 грн. 60 коп. Проте, в загальну вартість виконаних робіт включено: підготовка заяви, клопотання до Солом`янського районного суду м. Києва (кількість витраченого часу 0,5 год., вартість послуги 384 грн. 20коп.) та представництво інтересів позивача у Солом`янському районному суді м. Києва (кількість витраченого часу 1 год., вартість послуги 1 921 грн.), які фактично не були виконані адвокатом враховуючи, що справа з Соломянського районного суду м. Києва була направлена за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області, яка була розглянута за відсутності позивача та його представника - адвоката Самойленка П.М. з урахуванням заяви від 20.08.2021 року. З урахуванням критеріїв співмірності послуг адвоката категоріям складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що стягненню саме з відповідача (як сторони, з якої проводиться відшкодування збитків в порядку регресу) на користь позивача підлягає сума витрат понесених на правову допомогу у розмірі 8 452 грн. 40 коп. (10 757, 60грн. - 384 грн. 20коп. - 1 921 грн. = 8 452 грн. 40 коп.). У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача (як сторони, з якої проводиться відшкодування збитків в порядку регресу) на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial