Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, мотивуючи позов тим, що 02.11.2006 р. з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №DNH4KP67781075, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 6577.35 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.05.2008 року. Відповідач не виконав умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 22.10.2015 р. в загальній сумі 135737.60 грн. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 08.10.2013 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто с [PERSON] 84404,10 грн., тобто різниця становить 5133,50 грн.. Також додатково просили стягнути фіксовану частину штрафу за договором в розмірі 500,00 грн. та процентну складову в розмірі 2566,68 грн., а всього 54400,18 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, в позовній заяви зазначив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, судова повістка повернута суду у звязку з відсутністю адресата за місцем проживання, що за приписами ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним повідомленням). В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 6577,35 грн. на строк 18 місяців до 01 травня 2008 року включно на придбання товару, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на місяць, на суму залишку заборгованості за Кредитом в обмін на зобов'язання [PERSON] з повернення кредиту, сплати проц2ентів в обумовлених у Заяві та Умовах. Погашення заборгованості здійснюються починаючи з 15 грудня 2008 року (дата сплати першого щомісячного платежу) щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця [PERSON] повинний надавати Банку грошові кошти у сумі 443,33 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", є правонаступником усіх прав та обов'язків Банка, тип якого у відповідності до рішення загальних зборів Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 08.10.2013 р. з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк стягнуто за кредитним договором №DNH4KP67781075 від 02.11.2006 року заборгованість в розмірі 84404,10 грн. (тіло кредиту 6577,35 грн.. проценти 28862,58 грн., пеня 44468,74 грн., фіксована сума штрафу 500,00 грн., штраф процентна складова 3995,43 грн.). Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так, п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») передбачено, що при порушенні позичальником зобовязань позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 0,15 % від простроченої суми за кожен день прострочення, але не менш ніж 1 грн. за один день прострочення. Штрафні санкції нараховуються в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань (п.5.3 Умов) У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. 01.05.2008 року [PERSON] повинний був погасити кредит відповідно до умов Заяви, але порушив зазначені умови та в нього виникла заборгованість, як зазначає позивач, станом на 22.10.2015 року: за кредитом в сумі 6577,35 грн., заборгованість за відсотками в сумі 40175,62 грн., заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 88984,00 грн., штраф 500,00 грн.(фіксована частина), штраф (процентна складова 2566,68 грн. Стягнення пені та штрафу за період з 02 травня 2011 року не передбачено умовами укладеного договору, оскільки зазначені суми (пеня, штраф, передбачені п. п. 5.1, 5.2, 5.3)відповідно до п. 5.4 Умов здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане Позичальником, тобто до 01 травня 2011 року. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 08.10.2013 року ухвалене після 01.05.2011 року, зазначеним рішенням з [PERSON] стягнуто: заборгованість за кредитом в сумі 6577,35 грн., заборгованість за відсотками в сумі 28862,58 грн., заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 44468,74 грн., штраф 500,00 грн.(фіксована частина), штраф (процентна складова) 3995,43 грн. Тобто, тіло кредиту стягнуто судовим рішенням, нарахування пені та штрафів після 01.05.2011 року не відповідає умовам договору. Що стосується відсотків за користування кредитом, то ст. 1048 ЦК України встановлено, що розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором, а в разі відсутності домовленості проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За п.п. 3.2.3, 4.1, 4.2 Умов позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідачем на спростування розрахунків позивача не надано жодного доказу, як не надано доказів на підтвердження сплати коштів в повному обсязі по кредитному договору. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між боргом за кредитним договором за нарахованими процентами станом на 22.10.2015 р. (40175,62 грн.) та суми стягнутих процентів за рішенням суду (28862,68 грн.) 11313,04 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем сплачено з позовної заяви судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп. (арк. справи 15). Відповідно п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у разі подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до ст. 13 Закону України Про Державний бюджет на 2015 рік розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2015 року складає 1218,0 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 11313,04 грн. з яких підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1218,00 грн., тобто понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору з позовної заяви в розмірі 1218,00 грн.. підлягають повному відшкодуванню відповідачем позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: partial