Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем діти залишились проживати з нею. Так як відповідач усунувся від виконання своїх обов`язків щодо належного утримання дітей, то позивач просила стягувати аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації відповідно до закону. Ухвалою судді від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідач [PERSON] скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що згідно рішення Горохівського районного суду від 11.06.2010 року він сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі по 150 грн на дитину. Крім того відповідач зазначає, що надає на утримання дітей більше коштів, ніж визначено вказаним вище рішенням. У своєму відзиві відповідач вказує, що працює маляром-штукатуром в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РП РКАЛБУД» та його середньомісячний розмір заробітної плати за період з 01 липня 2018 року по 30 червня 2019 рік становить 4187 грн, у липні 2019 р - 4400 грн, тому сплачувати аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку він немає можливості. 15.11.2013 року відповідач уклав шлюб із іншою жінкою та в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Тому відповідач вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, так як позивач, звертаючись із позовом до суду, обрала спосіб захисту своїх прав, який суперечить закону. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій змінила предмет позову та збільшила позовні вимоги. В своїй заяві позивач зазначила, що рішенням Горохівського районного суду від 11.06.2010 року на утримання дітей стягуються аліменти в розмірі по 150 грн. Так як коштів на утримання дітей недостатньо, то позивач просила стягувати згідно ст.192 СК України аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням індексації відповідно до закону. Крім того, позивач просить стягувати на утримання [PERSON] додаткові витрати, пов`язані із оплатою навчання у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі. Згідно з п.4.2 Договору №8.48/18 від 31.07.2018 року загальна вартість освітньої послуги становить 56000 грн, тому позивач просить стягнути з відповідача половину витрат у розмірі 28000 грн. Відповідач [PERSON] скерував до суду заяву в якій позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнав частково в розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Вимогу щодо стягнення додаткових витрат на оплату коштів на навчання дочки [PERSON] не визнає, оскільки згідно договору на навчання сума коштів складає 14 000 грн на рік, які відповідач сплатив в розмірі 50% - 7000 грн. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається із рішення Горохівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-801-2011, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 07.12.2011 року, та у них є неповнолітні діти - дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають із позивачем, що підтверджується довідкою Горохівського коледжу Львівського національного аграрного університету № 0337 від 14 серпня 2019 року (а.с.7). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 11 червня 2010 року (а.с.21) із [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 150.00 (сто п"ятдесят гривень 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14 травня 2010 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Поряд з цим відповідно до ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Із довідки №29 від 30 серпня 2019 року, виданої ТОВ «РП РЕАЛБУД» вбачається, що [PERSON] працював в ТОВ «РП РЕАЛБУД» з 15.05.2018 року по 30.06.2019 року маляром-штукатуром. Дохід за період з 01.07.2018 року по 30.06.2019 року склав 51247,93 грн. Із довідки №62 від 30.08.2019 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «РЕАЛ КАПІТАЛ БУД» з 01.07.2019 р. на даний момент займає посаду маляра-штукатура. Дохід за період з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року склав 4400 грн. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як вбачається із договору №8.48/18 про навчання у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі, довідки №826 від 23.01.2020 р., довідки №827 від 23.01.2020 року, [PERSON] навчається на денній формі навчання, спеціальність «Право», термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 р. [PERSON] навчається у коледжі в групі П-21 на контрактній формі навчання, за період навчання з 01.09.2018 року по 23.01.2020 р. сплачено 21000 грн. Із квитанції АТ КБ «Приватбанку» вбачається, що 11.03.2019 року відповідач [PERSON] оплатив 7000 грн за навчання дочки [PERSON] . Згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З урахуванням вищенаведеного, згідно з матеріальними потребами дітей та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача, розмір аліментів, визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 11 червня 2010 року підлягає збільшенню та зважаючи, що відповідач позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів визнав в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то з нього слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1109 гривень (одна тисяча сто дев`ять гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону. Крім того, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, підлягають до часткового задоволення, в розмірі фактично понесених додаткових витрат на оплату навчання. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Так як позивачем надано достатні, належні та допустимі докази, що підтверджують фактично понесені нею додаткові витрати на навчання дочки [PERSON] в розмірі 21000 грн., оскільки половина вартості навчання становить 10500 грн., тому беручи до уваги, що відповідач з вищевказаної суми сплатив 7000 грн, то з нього підлягають стягненню додаткові витрати в розмірі 3500 грн (10500-7000 =3500). Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 768,40 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI.

Outcome: partial