Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Представник позивача, діючи на підставі довіреності та в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом від [INFO] після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, не може отримати свідоцтво на спадкове майно в нотаріальній конторі. Будинок мав статус „колгоспного двору" і право власності спадкодавця визначалось за даними погосподарських книг, що велись в сільській раді. За відсутності належно оформленого на ім'я спадкодавця правовстановлюючого документа і реєстрації будинку в органах БТІ нотаріус не уповноважений видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за вище згаданим заповітом. Представник позивача письмово позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову (а.с. 25,42), представник відповідача - Тупичівської сільський голова позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує (а.с.43). Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа -Приватний нотаріус Городнянського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.32). Третя особа по справі - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що [INFO] у с. Тупичів у віці 81 рік померла [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідок виконкому Тупичівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області за даними погосподарських книг домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] обліковувалось за померлою [PERSON] як колгоспний двір. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність" застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно даних по господарської книги Тупичівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області головою двору за адресою: [ADDRESS] , значилась [PERSON]. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 р. № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду" і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору. За свого життя [PERSON] [INFO] склала заповіт (а.с. 16), яким все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. За даними дослідженої в судовому засіданні спадкової справи (а.с. 33-40) вбачається, що [PERSON] (позивач) в установленому законом порядку за заповітом прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] Інший спадкоємець [PERSON] відмовився в установленому законом порядку від своїх часток у спадщині за законом та заповітом на користь позивача. Як вбачається із положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті. Згідно до статтей 1223,1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадшини. Спадкоємець за заповітом має право прийняти або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. За відсутності таких документів на ім'я спадкодавця позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про спадщину в нотаріальній конторі. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1965 році в системі колгоспного двору. Приймає до уваги положення ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року N 1952-IV, згідно з яким права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А тому за відсутності підстав вважати дане домоволодіння самочинно збудованим майном, суд вбачає об'єктивні підстави для задоволення позовних вимог, з переведенням прав [PERSON] на її спадкоємця [PERSON] (позивача по справі). На підставі викладеного,

Outcome: approved