Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 липня 2012 року між позивачем з однієї сторони та [PERSON].(позичальником) з другої сторони та [PERSON], [PERSON](поручителями) був укладений письмовий договір позики, за умовами якого позивач позичив [PERSON] на умовах договору позики грошові кошти в сумі 5000 доларів США, а останній зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів у визначений договором позики строк. На підтвердження факту укладення договору позики та передання грошей в позику відповідач видав розписку, складену та підписану ним власноруч, яка посвідчує отримання ним 12.07.2012 року у позику грошових коштів в суму 5000 доларів США під 52 % річних із зобов'язанням повернути позику в строк до 12.07.2014 року. Крім того, відповідач [PERSON] підписав на оригіналі примірника договору позики відповідне письмове підтвердження про отримання ним 12.07.2012 року грошових коштів в сумі 5000 доларів США. [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором позики, 24.07.2014 року позивач надіслав лист - претензію із вимогою проведення розрахунків, передбачених договором позики по сплаті основної суми позики, проценті за користування позикою та штрафних санкцій за порушення умов договору станом на 18.07.2014 року, того ж дня позивач звернувся до [PERSON], [PERSON] з письмовою вимогою про сплату протягом 10 днів всієї суми позики. Проте [PERSON] так і не повернув суму позики, станом на 12.01.2013 року сума заборгованості становить 21310, 47 доларів США. Просив суд солідарно стягнути з відповідачів 21310, 47 доларів США за договором позики та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд за обставин, викладених в позові стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] 5000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 78 748,12 грн. - суму основного боргу; 6 076, 16 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 95697, 23грн. - суму процентів за користування позикою; 1684,93 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 26537, 01 грн. - сума 100% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання із повернення позики; 8549,38 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 134 649,52 грн. - суму пені за несвоєчасне виконання зобов'язання із сплати процентів за користування позикою, та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на думку суду. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином - судовими повістками (а.с. 57-66). Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Даного висновку суд дійшов з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2012 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] (позичальником) з другої сторони та [PERSON], [PERSON](поручителями) був укладений письмовий договір позики, за умовами якого [PERSON] позичив [PERSON] на умовах договору позики грошові кошти в сумі 5000 доларів США, а останній зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів у визначений договором позики строк (а.с. 67). На підтвердження факту укладення договору позики та передання грошей в позику відповідач видав розписку, складену та підписану ним власноруч, яка посвідчує отримання ним 12.07.2012 року у позику грошових коштів в суму 5000 доларів США під 52 % річних із зобов'язанням повернути позику в строк до 12.07.2014 року (а.с. 68). 24.07.2014 року [PERSON] надіслав лист - претензію до [PERSON] із вимогою проведення розрахунків, передбачених договором позики по сплаті основної суми позики, процентів за користування позикою та штрафних санкцій за порушення умов договору станом на 18.07.2014 року, того ж дня [PERSON] звернувся до [PERSON], [PERSON] з письмовою вимогою про сплату протягом 10 днів всієї суми позики (а.с. 14-19). Загальна сума заборгованості за договором позики від 12.07.2012 року, відповідно до розрахунків становить 21310, 47 доларів США, що еквівалентно 335 631,88 грн. (а.с 22-29). Встановленим фактам відповідають зобов'язальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Як вбачається з матеріалів справи, позичальником [PERSON] та поручителями [PERSON], [PERSON] 12.07.2012 року був підписаний договір позики та розписка про отримання [PERSON] позики в сумі 5000 доларів США. Сторонами при укладенні договору позики було визначено строк повернення позики - 12.07.2014 року. В установлений строк відповідач [PERSON] не виконав своє зобов'язання, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення вимог договору позики не виконав взятих на себе зобов`язань, а [PERSON] та [PERSON], будучи ознайомленими з положеннями договору, дали згоду виступити поручителями за борговими зобов'язаннями [PERSON] перед позивачем, тому сума заборгованості за договором позики, що складає 5000 доларів США, підлягає солідарному стягненню з відповідачів - боржника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] відповідно до вимог ст.553 ЦК України. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача пені в розмірі 134649,52грн. по договору позики від 12.07.2012 року суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Тому, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення пені в нарахованій сумі 134 649,52 підлягає до часткового задоволення - в розмірі п'ятдесяти відсотків від основних сум заборгованості а саме: 39 374 грн. Пунктом 2.2 договору від 12.07.2012 року сторони встановили, що за користування позикою [PERSON] зобов'язаний сплачувати [PERSON] 52 % річних від суми позики. Окрім того, відповідно до ч.8 вище зазначеного договору [PERSON] несе відповідальність: у разі несвоєчасного виконання зобов'язання із сплати процентів у строк визначений п. 2.3 договору, сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів сплачує штраф у розмірі 10 % від суми договору також у разі несвоєчасного повернення основної суми боргу [PERSON] сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 100% річних від простроченої суми. Так, ч. 1 ст. 1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 5 розд. VIII "Прикінцевих положень" Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом. Відповідно до положень зазначеного Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою (п. 6 ст. 4 Закону); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону). В силу п.1 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України; Згідно до п.7 ч.1 ст. 1 вище зазначеного закону учасники ринку фінансових послуг - особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України; особи, які провадять діяльність з надання посередницьких послуг на ринках фінансових послуг; об'єднання фінансових установ, включені до реєстру саморегулівних організацій, що ведеться органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг; споживачі фінансових послуг. Законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг можуть визначатися інші учасники ринків фінансових послуг. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів 6 076, 16 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 95697, 23грн. - сума процентів за користування позикою та 1684,93 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 26537, 01 грн. - сума 100% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання із повернення позики не підлягає задоволеню. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеному позові. На підставі зазначеного та

Outcome: partial