Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Агрофірма «[PERSON]» , третя особа: відділ Держземагенства у Братському районі Миколаївської області про визнання договору оренди землі недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності до Державного акта на право власності, на земельну ділянку [PERSON] III -МК № 019307 від 14.11.2001, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 26, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 11,06 га, яка розташована на території Костуватської сільської ради Братського району Миколаївської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі, від «01» грудня 2007 року, зареєстрованим у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК від 08.10.2008 р. № 040800902398 (далі - договір оренди), земельна ділянка була передана позивачем в оренду відповідачу загальною площею 10,57 га кадастровий номер в договорі не вказано. У липні 2015 року позивач мав нагоду детально ознайомитись з текстом [PERSON] оренди землі від 01.12.2007 року та виявив наступне. На підставі ч.2 ст. 792 ЦК України » відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про оренду землі». Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Істотні умови договору оренди землі передбачені ч.1 ст. 15, ст. 24 Закону України «Про оренду землі» Позивач зазначає в позовній заяві про те, що відповідачем порушено вищевказану статтю, також порушено ЗУ «Про заставу», порушено норми затвердження проекту землеустрою, порядку сівозміни та посилається на недійсність договору та вказує підстави для його розірвання. В позовних вимогах [PERSON] просить визнати договір за №040800902398 недійсним. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив суд про їх задоволення і розгляд справи у його відсутність. Відповідач до початку судового засідання надав до суду заперечення та просив справу розглядати без його участі. Третя особа: відділ Держземагенства у Братському районі до початку судового засідання надав до суду письмові пояснення на позовну заяву та просить розглядати справу без їх участі . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані, а в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано договір оренди землі від 01 грудня 2007 року, зареєстрованого у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 08 жовтня 2008 року за №040800902767, укладений між [PERSON] та ПП «Агрофірма «[PERSON]» в особі власника [PERSON], на земельну ділянку площею 0,31 га. Акт приймання передачі додається до договору. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №019307, виданий Костуватською сільською радою Братського району Миколаївської області 14 листопада 2001 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 11,06 га, яка розташована на території Костуватської сільської ради Братського району миколаївської області. До акту додано акт про встановлення меж земельних ділянок, кадастровий план на земельні ділянки. В позовних вимогах позивач просить визнати недійсним договір оренди землі укладений між [PERSON] та відповідачем - Приватним Підприємством «Агрофірма Вікторія» «01» грудня 2007 року зареєстрований у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 08.10.2008 р. за № 040800902398. Однак в матеріалах справи даний договір відсутній, тому суд не зміг встановити наявність даного договору оренди землі. В позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем норм ст. 15 та ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», вказує, що останнім також порушено порядок затвердження проекту землеустрою, посилається на норми законодавства про визнання договору оренди недійсним та на підстави його розірвання, зазначивши. що відповідач не дотримувався правил сівозміни на земельній ділянці. Відповідач у своїх заперечення посилається на те, що договір оренди земельної ділянки було укладено між сторонами: власником земельної ділянки і ПП "Агрофірма "[PERSON]" 01.12.2007 року строком на 10 років, який 08.10.2008р. був зареєстрований у Братському секторі Миколаївської регіональної філії "Центр ДЗК" за №040800902398. Вказаний Договір оренди земельної ділянки було укладено на підставі ст.15 ЗУ "Про оренду землі" від 06.0.1998року із змінами та доповненнями, чинними на день укладення спірного [PERSON], тобто на 01.12.2007 року. На час укладення [PERSON] оренди земельної ділянки, згідно статті 15 ЗУ "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди являлись: -об"ект оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); у спірному договорі, передбачено - п.п.1,2; - строк дії договору оренди; у спірному договорі - п.8; - орендна плата; у договорі -п.п. 9-14 договору; -умови використання та цільове признач, земельної ділянки, яка передасться в оренду; п.п. 15-16 договору; -умови збереження стану об"єкта оренди; - п. 17 [PERSON]; -умови і строки передачі земельної ділянки орендареві; -п.п. 18-20 [PERSON]; (без розробл. проекту її відведення); -умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; -п.п. 21-25 [PERSON]; -існуючі обмеження (обтяження), щодо використання земельної ділянки; -п.п. 26-27 [PERSON]; -визначення сторони, яка несе ризики випадкового пошкодження або знищення об"єкта оренди чи його частини, -п.32 [PERSON]; -відповідальність сторін; п.п.41-42 [PERSON]. До даного [PERSON] долучені план земельної ділянки згідно державного акту; кадастровий план з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт приймання-передачі об"єкта оренди; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). [PERSON] оренди землі виготовлявся відповідно до форми Типового договору оренди землі, затвердженого ПКМ України №220 від 03.03.2004року, згідно якого, у пункті "об"єкт оренди землі" - відсутній кадастровий номер; та на час укладення спірного [PERSON] - кадастровий номер орендованої земельної ділянки позивача був відсутній. А тому, зі сторони орендаря і орендодавця, згідно чинного на час укладення [PERSON] оренди землі, всі істотні умови договору дотримані, що надало змогу провести державну реєстрацію вказаного [PERSON]. Посилання позивача на відсутність у [PERSON] умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, яка, на його думку, є підставою для визнання договору оренди недійсним, нічим не підтверджено, так як орендодавець не звертався до орендаря для укладення Додаткової угоди щодо внесення даного пункту до [PERSON] оренди, а будь-яка зміна, доповнення до [PERSON] оренди землі повинні пройти державну реєстрацію за ініціативою власника, тобто орендодавця (позивача). Вказані у позовній заяві порушення позивача прав на земельну ділянку, неналежне використання землі орендарем, зокрема, недотримання екологічної безпеки землекористування - абсолютно безпідставні та не підтверджені будь-якими допустимими доказами. Стаття 36 [PERSON] передбачає, що зміна умов [PERSON] здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди, щодо зміни умов [PERSON], спір вирішується у судовому порядку. Відповідно до загальних засад цивільного законодавства, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії у часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч.1ст.58 Конституції України, ст.3 ЦК України). Таким чином, до спірних правовідносин має застосовуватись нормативно-правовий акт, чинний на момент укладення договору оренди землі. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину (п.2 постанови Пленуму ВСУ №9). Законодавство у сфері регулювання орендних відносин дуже часто змінювалось, у тому числі в частині визначення моменту укладення договору оренди землі, що абсолютно не враховано позивачем. Істотні умови договору оренди землі, передбачені ст.15 Закону №161, найбільш часто зазнавали змін. Судова практика у цій категорії справ була вкрай неоднорідна, проте, вже 25.12.2013р. Судова палата у цивільних справах ВСУ в постановах у справі №6-94цс13 та у справі №6-78цс13 висловила позицію, яка діє і на даний час. Відповідно до ст.15 ЦК та ст.3 ЦПК у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, посилання позивача на формальне порушення закону не є правовою підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Судом не встановлено, що дійсно порушуються права орендодавця у зв"язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст.15 ЗУ Про оренду землі, визначити істотність цих умов, а також з "ясувати, у чому саме полягає порушення його законних прав. З 05.04.15р. - ч.2 ст.15 ЗУ Про оренду землі щодо закріплення додаткових підстав визнання договору оренди землі недійсним виключена, а перелік істотних умов договору значно звужений. Судом встановлено, що укладення договору оренди землі площею 10,57 га [PERSON] з ПП «Агрофірма Вікторія» 01.12.2007 року, який був зареєстрований у Братському секторі Миколаївської регіональної філії «Центру ДЗК» 08.10.2008 року за № 040800902398. Підпунктом 4 пункту 5 Перехідних положень Закону України « Про Державний земельний кадастр» від07.07.2011року внесено зміни до ч.1ст.15 Закону України « Про оренду землі» виклавши в такій редакції: Об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки». Тому на момент укладення договору оренди та його державної реєстрації в законодавстві була відсутня норма щодо обов'язкового вказання кадастрового номеру земельної ділянки в істотних умовах договору оренди. Підпунктом 3 пункту 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008р. частину першу ст.. 15 Закону України « Про оренду землі» доповнили абзацом 12 такого змісту: «умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки». Пунктом 14 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу дерегуляція від 12.02.15 року вказана норма закону скасована. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 24 закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів , додержання державних стандартів , норм і правил. Але відсутність проекту землеустрою що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь жодним чином не посвідчує, що ПП «Агрофірма «[PERSON]» не дотримується екологічної безпеки землекористування та порушує родючість ґрунтів, державних стандартів, норм і правил. Також в договорі оренди відсутня умова розроблення вищевказаного проекту. [PERSON] в позові просить договір оренди землі визнати недійсним, при цьому не надавши до суду ні договору, який він просить визнати недійсним, ні доказів на обґрунтування своїх вимог. Проаналізувавши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed