Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що з 23.09.2001 року по 05.12.2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі відповідач). В період шлюбу в них народився син [PERSON] ([INFO]), а також дочка [PERSON] ([INFO]). В жовтні 2016 року сторони почали проживати окремо, зокрема відповідач проживає зі своїми батьками в будинку, який належить третій особі. Залишаючи сім`ю, без згоди позивача [PERSON] забрав до себе сина, який по даний час проживає з батьком. Останній створює перешкоди в спілкуванні сина з позивачем, а також меншою сестрою, що негативно позначається на психологічному стані дитини. Позивач вважає, що батько дитини не створив сину належних матеріально-побутових умов для життя, навчання та виховання. В той же час позивач, яка позитивно характеризується, має постійний заробіток, а також житло в якому створені належні умови для проживання і виховання дітей. Оскільки згоди на визначення місця проживання дітей сторони не дійшли, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON] Дар`ї Андріївни з нею. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Зустрічний позов мотивував тим, що син [PERSON] ([INFO]), самостійно визначив місце свого проживання разом із батьком. У звязку з цим [PERSON] просив суд визначити місце проживання сина разом з ним. 10.02.2017 року ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області позови об`єднанні в одне провадження для їх спільного розгляду. В судовому засіданні [PERSON] та її представник просили суд позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за необґрунтованістю. В судовому засіданні [PERSON] та його представник просили суд зустрічний позов задовольнити. Проти задоволення первісного позову в частині визначення місця проживання дочки [PERSON] Дар`ї Андріївни з [PERSON] не заперечували. В іншій частині первісного позову, вимога є взаємовиключною із вимогами за зустрічним позовом. Представник Липовецької РДА як органу опіки і піклування пояснила суду, що [PERSON] вправі самостійно визначати місце свого проживання разом з одним із батьків, що ж стосується [PERSON], то останній доцільно спільно проживати разом з матір`ю. Свідок [PERSON], будучи допитаним в присутності представника органу опіки і піклування суду показав, що сторони спору приходяться йому батьками, які в жовтні 2016 року припинили спільне проживання. Він самостійно прийняв рішення, що хоче проживати разом з батьком, який турбується про нього, а також займається його вихованням. Своє рішення він не змінив, надалі хоче проживати з батьком. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, оцінивши докази, суд встановив, що з 23.09.2001 року по 05.12.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8-9) в якому в них народився син - [PERSON] ([INFO], а.с 12), а також дочка [PERSON] ([INFO], а.с. 13). В жовтні 2016 року сторони почали проживати окремо, зокрема [PERSON] разом із сином, який самостійно вирішив проживати разом з батьком, переїхали жити в будинок № 1 по вулиці І.Богуна, який належить [PERSON] (батьку відповідача). За даними акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 40), будинок в якому проживає [PERSON] з усіма зручностями, дитина має окрему кімнату в якій є місце для виконання домашніх завдань, для навчання дитина використовує ноутбук. Судом встановлено (а.с. 41), що з 07.06.2007 року відповідач працює водієм ДПРЧ-21 м. Липовець, за період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони як грамотний та старанний співробітник, дисциплінований, до доручених справ ставиться з відповідальністю, фізично розвинутий. Згідно даних про грошове забезпечення [PERSON] (а.с. 39), в період з серпня 2016 року по січень 2017 року відповідач отримав дохід в сумі 27\~784,62 грн. За місцем проживання скарг з приводу порушення [PERSON] громадського порядку не надходило (а.с. 42). Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] спроможний забезпечити сину належні умови для проживання, утримання, забезпечення його виховання і розвитку. Відповідно до частини 2 статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень встановлених законом. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). Для вирішення спору суд допитав [PERSON], який будучи неповнолітнім вільно обрав місце проживання разом із батьком, при цьому вказав на те, що останній турбується про нього, а також займається його вихованням. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову [PERSON] в частині визначення місця проживання сина разом з нею. Оскільки [PERSON] є неповнолітнім, він вправі самостійно визначати місце свого проживання, при цьому суд не вправі втручатись у вибір дитини, у зв'язку з чим в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом також встановлено (а.с. 11), що [PERSON] працює на посаді головного фельдшера філії КУ "ТМО "Вінницький обласний центр екстреної медицини, допомоги та медицини катастроф", за період роботи зарекомендувала як сумлінний та відповідальний працівник, має високий рівень культури поведінки, веде здоровий спосіб життя, доброзичлива. Згідно даних про заробітну плату [PERSON] (а.с. 6), в період з червня по листопад 2016 року позивач отримала дохід в сумі 25\~744,68 грн. За місцем проживання скарг з приводу порушення [PERSON] громадського порядку не надходило (а.с. 10). За даними акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 4), будинок в якому проживає [PERSON] з усіма зручностями, дочка має належні умови для розвитку, сну та відпочинку. Питання про доцільність визначення місця проживання дочки - [PERSON] разом з матір'ю було предметом розгляду Липовецької РДА як органу опіки і піклування, за наслідками якого було складено висновок про доцільність спільного проживання. Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] спроможна забезпечити дочці належні умови для проживання, утримання, забезпечення її виховання і розвитку. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог за первісним позовом в частині визначення місця проживання дочки [PERSON] разом із [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову в цій частині. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial