Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності, відновлення меж земельної ділянки, та зобов'язання вчинити дії. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.02.1974 року виданого Маньківської селищною радою депутатів трудящихся, позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS]. Присадибна земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,0871 га, належить позивачу на підставі державного акту серії ЯЕ № 113973, виданого 30.08.2007 року, і передана позивачу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно рішення Маньківської селищної ради від 11.05.2007 року № 14-13. Ще при виготовленні державного акту позивачу було обміряно та передано дану земельну ділянку згідно прийнятого рішення органу місцевого самоврядування, який має та мав право на передачу у власність землі. Попередньо, ще до виготовлення позивачу державного акта та приватизації землі між позивачем та відповідачем, який проживає по сусідству, постійно виникали непорозуміння відносно меж суміжних земельних ділянок. У зв'язку з цим за участі представників уповноваженого власника землі - Маньківської селищної ради проводились обстеження земельної ділянки із складанням відповідних актів від 12.09.2006 року від 04.05.2007 року з рекомендаціями виготовити державні акти на землю, що дозволить кінцево закріпити межові знаки. Позивач виготовив державний акт, земельну ділянку позивачу обміряно було в процедурі виготовлення державного акту, межові знаки встановлено. Однак, відповідач після цього самовільно порушив визначені межі, виготовив паркан і встановив його на свій розсуд. 19.09.2012 року позивач звернувся до землевпорядної організації для виділення в натурі на місцевості земельної ділянки, тобто провести знову встановлення межових знаків згідно державного акту. Обміри було проведено, межові знаки визначено і підтверджено, що відповідач свій паркан влаштував на земельній ділянці позивача. Відповідач підписувати акт про перенесення в натуру меж земельної ділянки відмовився, в зв'язку з чим позивач змушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представники третіх осіб: Маньківської селищної ради та пп "Прохоренко" в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 19.02.1974 року виданого Маньківської селищною радою депутатів трудящихся, позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS]. Присадибна земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,0871 га, належить позивачу на підставі державного акту серії ЯЕ № 113973, виданого 30.08.2007 року і передана позивачу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно рішення Маньківської селищної ради від 11.05.2007 року № 14-13. Ще при виготовленні державного акту позивачу було обміряно та передано дану земельну ділянку згідно прийнятого рішення органу місцевого самоврядування, який має право на передачу у власність землі. Попередньо, ще до виготовлення позивачу державного акта та приватизації землі між позивачем та відповідачем, який проживає по сусідству, постійно виникали непорозуміння відносно меж суміжних земельних ділянок. У зв'язку з цим за участі представників уповноваженого власника землі - Маньківської селищної ради проводились обстеження земельної ділянки із складанням відповідних актів від 12.09.2006 року від 04.05.2007 року з рекомендаціями виготовити державні акти на землю, що дозволить кінцево закріпити межові знаки. Позивач виготовив державний акт, земельну ділянку позивачу обміряно було в процедурі виготовлення державного акту, межові знаки встановлено. Однак, відповідач після цього самовільно порушив визначені межі, виготовив паркан і встановив його на свій розсуд. 19.09.2012 року позивач звернувся до землевпорядної організації для виділення в натурі на місцевості земельної ділянки, тобто провести знову встановлення межових знаків згідно державного акту. Обміри було проведено, межові знаки визначено і підтверджено, що відповідач свій паркан влаштував на земельній ділянці позивача. Відповідач підписувати акт про перенесення в натуру меж земельної ділянки відмовився. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно приписів ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ч. 1 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про землеустрій" від 22.05.2003 року №858-ІУ, межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних утворень, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка. Відповідно до ст. 55 Закону України „Про землеустрій", встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до ст. 59 Закону України „Про землеустрій", врахування приватних інтересів при здійсненні землеустрою на місцевому рівні полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей набуття у власність або користування, у тому числі на умовах оренди, земельних ділянок і в захисті їхніх прав на землю. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до акту виносу межової лінії від 17.12.2013 року та плану-схеми комісією створеною згідно ухвали Маньківського районного суду від 09.12.2013 року комісією в складі представника Маньківської селищної ради, представника пп "Прохоренко", за участю позивача, відповідача, представника прокуратури Маньківського району було відновлено межові лінії між садибами [PERSON] та [PERSON] та рекомендовано встановити паркан відповідно до винесеної в натурі (на місцевості) межоавої лінії Маньківським ДЗК, тобто фактично підтвердився той факт, що відповідачем порушені межі земельної ділянки позивача, тому позов в частині відновлення межі земельної ділянки позивача, узгодження меж земельних ділянок сторін, усунення перешкод у здійсненні права власності позивача його земельною ділянкою та зобов'язання відповідача не чинити перешкод у відновленні меж земельної ділянки позивача підлягає до повного задоволення. Щодо позовних вимог відносно того, щоб зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні та здійсненні права власності позивачем його земельною ділянкою, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки суд не може передбачити на майбутне даних дій відповідача, чи буде він чинити перешкоди позивачу у користуванні його земельною ділянкою чи ні, тому в цій частині позову слід відмовити. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved