Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Кобиловолоцької сільської ради, Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за ним право власності на 4/6 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] з яких 1/2 частку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, а на 1/6 як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду. Позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовільнити. Представник відповідача Кобиловолоцької сільської ради подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва на право власності на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 10 вересня 1991 року, цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] дійсно належав колгоспному двору, що складається з 5 членів, головою якого був [PERSON]. Згідно довідки від 05 травня 2016 року № 574 виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про те, що домоволодіння в [ADDRESS] є колгоспним двором, головою колгоспного двору на час видачі свідоцтва на право власності від 10 вересня 1991 року був [PERSON], який помер [INFO] року і члени - дочка - [PERSON], яка померла [INFO] року, зять - [PERSON], який помер [INFO] року, онук - [PERSON], [INFO], невістка - [PERSON], [INFO], правнучка - [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року власниками домоволодіння, що в [ADDRESS] були: голова колгоспного двору [PERSON] та члени [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що на [ADDRESS], були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року). Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в [ADDRESS], які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких [PERSON], як голові колишнього колгоспного двору належало 1/6 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам - належало по 1/6 частці вищевказаного будинковолодіння. Таким чином [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS]. [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS]. [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS]. [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS]. [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS]. [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 1/6 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року і на його частку у майні вказаного колгоспного двору - 1/6 частку домоволодіння, що в [ADDRESS], відкрилась спадщина, яка складається з 1/6 частки у майні спільної сумісної власності у вказаному колгоспному дворі. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом була його дочка [PERSON], однак за життя належним чином не оформила своє право на спадщину, але прийняла її вступивши в оперативне управління спадковим майном, так як після смерті батька [PERSON] продовжувала проживати у вказаному будинку та відповідно здійснювала догляд за ним. В свідоцтві про народження від 29 травня 1951 року зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] року, в графі «Батьки» батьком записано [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрував шлюб 11 лютого 1956 року з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року і на її частку у майні вказаного колгоспного двору - 2/6 частку домоволодіння, що в [ADDRESS], відкрилась спадщина. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги спадкування за законом були її чоловік [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року і на його частку у майні вказаного колгоспного двору - 5/18 частку домоволодіння, що в [ADDRESS], відкрилась спадщина. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яку прийняли його син [PERSON] та син [PERSON]. В свідоцтві про народження серії [NUMBER] зазначено, що [PERSON] народився [INFO] року, в графі «Батьки» батьком записано [PERSON], матір'ю - [PERSON]. [PERSON] син померлого [PERSON] подав заяву до Теребовлянської державної нотаріальної контори про те, що не бажає спадкувати майно, що належить йому за законом післі смерті батька. Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином [PERSON] належить 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] з яких: на 1/6 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/2 частку -спадкове майно за законом з яких 2/9 частки після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року та 5/18 частки після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. № 109/02-31 від 14 березня 2016 року було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] року, у зв'язку з тим, що домоволодіння є колгоспним двором та не визначено часток кожного окремо. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши право власності за [PERSON] на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] з яких: на 1/6 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/2 частку -спадкове майно за законом з яких 2/9 частки після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року та 5/18 частки після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved