Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд із позовом, яким просив стягнути із відповідача на користь банку заборгованість по договору кредиту № 420/386-САФ03.16-2 від 03.08.2006 року в розмірі - 150 787,03 грн. та понесені ними судові витрати у розмірі 1507,87 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 03 серпня 2006 року був укладений договір кредиту № 420/386-САФ03.16-2 між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON], відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 19 480,00 доларів США, зі сплатою 13,5 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 02.08.2012 року. Позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання згідно з Кредитним Договором у повному обсязі, у тому числі, але не обмежуючись цим повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. У порушення норм закону, умов Кредитного договору, відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань по Кредитному договору станом на 14.04.2015 року заборгованість за договором кредиту становить 6 589,76 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 150 787,03 грн., з яких: 63 668,34 грн. -заборгованість за кредитом; 55 124,59 грн.- заборгованість за відсотками; 18 785,70 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 13 208,40 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків. З посиланням на зазначене позивач просив задовольнити позовні вимоги повністю. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.12.2015 року заявлений банком позов задоволено повністю. Рішення суду мотивоване тим, що [PERSON] свої зобов'язання, передбачені Договором щодо погашення кредиту визначеними частинами та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню повністю (а.с. 60-61). 28.11.2017 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Вказав, що судом не повідомлявся про час і місце судового розгляду, не отримав копії позовної заяви з копіями всіх документів, що додаються до неї, не брав участі в розгляді справи та був позбавлений можливості захистити свої права. Про винесене заочне рішення дізнався в листопаді 2017 року, в зв'язку із надходженням на його адресу вимоги державного виконавця про здійснення виконавчих дій на виконання рішення суду та отриманням представником 20.11.2017 року копії рішення. При винесенні рішення судом не враховані обставини щодо самого предмету спору. Пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Крім того, вважає, що строк позовної давності по штрафним санкціям та пені сплив 03 серпня 2013 року (а.с. 76-80). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 26.12.2017 року судом скасовано заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.12.2015 року (а.с. 86-87). [PERSON] у серпні 2018 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого просив застосувати позовну давність, відмовити у задоволенні позову ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості за договором кредиту в повному обсязі. Вказав, що 03 серпня 2006 року був укладений договір кредиту № 420/386-САФО3.16-2 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON], відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 19 480,00 доларів США, зі сплатою 13,5 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 02.08.2012 року. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості, який не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Не погоджується із сумами зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими. Позивачем не враховано, що відповідач виконував умови договору і сплачував відповідні платежі до зміни курсу долара, а після зміни курсу просив перерахувати залишок у гривневий еквівалент, проте банк не відреагував на вказане звернення і здійснив розрахунок заборгованості по курсу долара станом на 14.04.2015 року у сумі 22,8820 гривень, чим штучно збільшив суму заборгованості за кредитним договором. В період з 2006 року по 2009 рік ним зразково виконувались взяті зобов'язання. Останній платіж за договором здійснено 12.02.2009 року у сумі 8851,30 доларів США, що за курсом на той час складало 72 580,66 грн., тобто в гривневому еквіваленті, ним було повністю погашено заборгованість по договору кредиту. З часу припинення здійснення платежів за договором, жодного разу не надходив лист чи повідомлення з банку про заборгованість. Позивач доказів направлення йому повідомлень про заборгованість не надав. Вважає, що ним всі зобов'язання перед банком виконані. Яким чином нараховувались прострочення за відсотками, заборгованість за комісіями, звідки взялася сума тіла кредиту йому не відомо та не зрозуміло. Відповідно до пункту 4.4 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8. цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, якщо банк вважав, що ним не виконані повністю зобов'язання мав право з дати останнього платежу звернутись до нього з вимогою (відповідно п. 6.1. Договору кредиту), а у випадку не врегулювання розбіжностей - звернутись до суду в межах строків позовної давності. В матеріалах справи міститься вимога позивача від 23.04.2009 року про дострокове погашення кредиту. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після направлення такої вимоги тобто 24.04.2009 року, та сплив відповідно 24.04.2012 (правова позиція ВСУ від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251 цс 16. Пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Отже, звернувшись до суду з позовом у 2015 році позивач пропустив строк звернення до суду та не просив суд його поновити. Крім того, для окремих видів законом встановлено спеціальну позовну давність. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В даному випадку згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки , умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Договір кредиту № 420/386-САФО3.16-2 від 03.08.2006 укладено строком до 02 серпня 2012 року. Тому, вважає, що строк позовної давності по штрафним санкціям та пені сплив 03 серпня 2013 року. В судове засідання, при розгляді справи, після скасування заочного рішення, представник позивача подав 24.10.2018 року, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні вимог просив відмовити на підставі пояснень викладених у відзиві. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні вимог відмовити повністю, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом з'ясовано, що 03 серпня 2006 року між Банком та [PERSON] укладено договір кредиту № 420/386-САФ03.16-2, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 19 480,00 доларів США, зі сплатою 13,5 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 02.08.2012 року. Видача Кредиту проводиться шляхом конвертації в національну валюту з подальшим перерахуванням позичальником на цілі, визначені п. 1.2 цього Договору. Моментом (днем) надання Кредиту вважається день перерахування з позичкового рахунку коштів в повній сумі Кредиту. Моментом (днем) повернення Кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора: суми Кредиту, нарахованих відсотків та можливих пені і штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору (п.2.1, 2.2 Договору кредиту № 420/386-САФ03.16-2 від 03 серпня 2006 року). Згідно п. 3.1.1 Договору Кредитор зобов'язався протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договором, визначеним п.1.3 цього Договору, і виконання Позичальником п.п. 3.3.1,- 3.3.5, 3.3.12 цього Договору, відкрити Позичальнику в Кіровоградській обласній філії АКБ "Укрсоцбанк" позичковий рахунок №22039420241121 і надати Позичальнику Кредит, в порядку, визначеному цим Договором. Зобов'язання щодо відкриття позичкового рахунку та перерахування суми кредиту з нього Кредитором виконано в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки №209/авт (а.с. 16). Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання, сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4.1 цього Договору. Своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 цього Договору (п. 3.3.7., 3.3.8 Договору кредиту № 420/386-САФ03.16-2 від 03 серпня 2006 року). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця-гривня. Позичальник свої зобов'язання, передбачені Договором кредиту щодо погашення кредиту визначеними частинами та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, належним чином не виконує. 23 квітня 2009 року заступником керуючого КОФ АКБ "Укрсоцбанк" на адресу [PERSON] за вих.№28.12/96-392 направлено лист-попередження про необхідність погашення простроченої заборгованості (а.с.17). Станом на 14.04.2015 року заборгованість за договором кредиту становить 6 589,76 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 150 787,03 грн., з яких: 63 668,34 грн. -заборгованість за кредитом; 55 124,59 грн.- заборгованість за відсотками; 18 785,70 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 13 208,40 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків, розрахунок якої додається (а.с.18-20). У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву від 15 травня 2018 року просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Так, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення, тобто невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що відповідно до пункту 2.4 Договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в гривнях в останній робочий день поточного місяця за фактичну кількість днів в період (28-29-30-31/360), за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день поточного місяця, включно. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. За пунктом 2.4.1 цього договору, сплата процентів здійснюється у валюті Кредиту на рахунок 22084420241121 в Кіровоградській обласній філії не пізніше 20 (двадцять) числа місяця наступного за звітним. У випадку, якщо 20 (двадцять) число місяця є неробочим днем, то Позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4 цього Договору у попередній робочий день. За пунктом 4.4 Договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 7.3 кредитного договору). У випадку настання обставин, визначених п.п. 2.6.3., 3.2.3., 4.3., 4.4., 5.4 цього Договору, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився і, відповідно, Позичальник зобов'язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту та нараховані штрафні санкції. Отже, умовами кредитного договору сторони врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміну строку виконання основного зобов'язання. З'ясовано, що останній платіж, направлений на виконання умов укладеного договору, [PERSON] здійснив 12 лютого 2009 року. Протягом наступних 60 календарних днів позичальник не виконав обов'язки, передбачені пунктами 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору, у зв'язку з чим строк виконання основного зобов'язання настав 11 квітня 2009 року. З цим позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду 26 серпня 2015 року( відправка поштою- а.с.29), поза межами встановленого законом строку, а відтак, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача, в зв'язку з пропуском позовної давності. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладені на позивача, та залишаються по фактично ним сплаченими. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed