Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи Позивач просить суд визнати неправомірними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис№ 503, вчинений 20.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в сумі 12477,52 гривень відповідно до кредитного договору № 401161884 від 07.04.2012, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк»; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] безпідставно одержані стягувачем з позивача за виконавчим написом кошти в сумі 7162,64, та стягнути судові витрати, понесені у зв`язку із направленням учасникам справи копії документів та викликів на судові засідання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис виписаний з пропуском строку позовної давності при відсутності безспірної суми заборгованості а тому кошти. Яки стягнуті на виконання даного виконавчого листа підлягають поверненню позивачу як безпідставно стягнуті. Від ТОВ « Фінансова компанія управління активами « до суду наданий відзив із запереченнями проти задоволення позову, враховуючи переривання діями самого боржника строку позовної давності шляхом сплати 01.07.2017 року в добровільному порядку часткової заборгованості, сума заборгованості доведена наданими нотаріусу розрахунком заборгованості. 2. Процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Одеси 28.08.2020 року ( а/с 1 ) та позивач звільнений від сплати судового збору (а/с 22 ). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2020 року головуючим визначено Луняченко В.О. ( а/с 32) Ухвалою суду від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження із викликом сторін ( а/с 33 ). Крім того ухвалою суду від 01.09.2020 року задоволено клопотання позивача, яке подано одночасно із позовом, та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом вчиненим 20.01.2020 року ( а/с 43). Також ухвалою суду від 01.09.2020 року задоволено подане одночасно із позовом клопотання про забезпечення доказів та зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. а також ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» і Ат « Альфа-Банк» надати до суду документи на підставі яких було зроблений оспорюваний виконавчий напис (а/с 66). 12.10.2020 року від [PERSON] подана заява про збільшення розміру позовних вимог в частини розміру стягнення коштів (а/с 71). 19.10.2020 року від ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» поданий відзив із заявою про розгляд справи за їх відсутністю ( а/с 80) . Від [PERSON] 17.11.2020 року подана відповідь на відзив із заявою про розгляд справи за його відсутністю та клопотанням про стягнення із відповідача судових витрат у розмірі 341 гривні понесених позивачем на направлення сторонам копії доказів та викликів до суду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні 07.04.2012 року між [PERSON] як позичальником та ПАТ «Альфа-Банк» як кредитором, укладений кредитний договір №401161884 ( а/с 24 ) , згідно умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит у розмірі 7645,84 грн. з фіксованої процентною ставкою 0,01% річних строком до 09.10.2014 року ( п.2.1;2.2;2.3 Договору), та погодження сторонами третейського застереження. Згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 15.07.2020 року винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. , на його виконання знаходиться виконавче провадження № 62378768 відкрите на підставі виконавчого напису №503 виданого 20.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічевим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в сумі 12477,52 гривень відповідно до кредитного договору № 401161884 від 07.04.2012, укладеного з ПАТ «Альфа Банк» (а/с 26). Ухвала суду при витребування у приватного нотаріуса та відповідача документів, на підставі яких було видано виконавчий напис №503 від 20.01.2020 року, залишились без виконання. Згідно відповіді Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області на виконанні в Головному управлінні з 01.08.2020 року знаходиться постанова приватного виконавця Табінського О.В. від 15.07.2020 ВП № 62378768 про стягнення з пенсії заборгованості, основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій, згідно якої на суму 7162,64 грн. здійснюється відрахування з пенсії [PERSON] на рахунок приватного виконавця ( а/с 76). У відповідності до вимог статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В даному випадку враховуючи предмет розгляду а також обставини справи суд вважає, що справа може бути розглянута на підставі наданих позивачем доказів та заяв по суті справи позивача та відповідача, в яких викладені обставини справи та правові позиції сторін. 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню та повергнення безпідставно отриманих коштів врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК) та Законом України « Про нотаріат» . Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якою врегульовані правовідносини по отриманню і повернення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін Предметом розгляду даної справи є вимоги про визнання виконавчого напису , здійсненому нотаріусом на забезпечення виконання споживчого кредиту №401161884 від 07.04.2012. Як зазначено вище порядок здійснення нотаріусом виконавчого напису врегульовано Законом України « Про нотаріат» а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Крім того, суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, висловлених у відзиву, про те, що строк звернення до нотаріуса не перевищував трьох років з моменту закінчення дії кредитного договору, у зв`язку із перериванням строку частковою оплатою боржником 01.07.2017 року заборгованості в розмірі 700 грн. З розрахунку заборгованості, на підставі якої як зазначено у відзиву була доведена нотаріусу безспірність розміру заборгованості, вбачається що на 10.10.2016 року, моменту коли у ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» виникло право витребування заборгованості по 20.01.2020 року з боку боржника були здійснені два платежі по 700 гривень, саме у строки які передували закінченню строків позовної давності 01.07.2017 року та 01.11.2019 року, та визначена загальна сума заборгованості у 31251,05 грн. (а/с 91). В свою чергу позивач заявив у позові та відповіді на відзив що після незгоди у березні 2013 році із сумою заборгованості перестав здійснювати платежі із визначенням кредитором суми заборгованості у 2000 грн., до якою входила також сума страхової виплати у розмірі 1277,95 грн., із якою не погоджувався позичальник. Суд також звертає увагу, що у виконавчому напису від 20.01.2020 року зазначена сума безспірної заборгованості у розмірі 12447,52 грн., а у рахунку заборгованості , наданого відповідачем як доказ наявності заборгованості вже на 01.01.2020 року визначена сума заборгованості у розмірі 30581,51 грн. що свідчить про відсутність на момент точного розміру заборгованості який можливо було визначити як безспірний. У сукупності вищезазначені обставини надають суду можливість прийти до висновку про доведеність позовних вимог щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 503, вчинений 20.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в сумі 12477,52 гривень відповідно до кредитного договору № 401161884 від 07.04.2012, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк». Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 7162,64 грн.. яки стягнуті по вищевказаному виконавчому напису суд приходить до наступного висновку. Виконавчий напис , є один з видів виконавчого документа, а тому до нього, в якості аналогії закону, застосовуються положення Цивільного процесуального кодексу стосовно визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документу, яки врегульовані ст. 432 ЦПК, за змістом якої при визнання судом таким, що не підлягає виконанню виконавчого документі, стягнення яке вже відбулося за цім документом стягується судом на користь боржника як безпідставно одержані. Позовні вимоги про визнання дій ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» на думку суду не можуть вважатись належним та ефективним способом захисту прав позивача, так як відповідач, як кредитор по споживчому кредиту вільний у обранні способу захисту своїх прав, у тому числі у зверненні до нотаріуса із заявою про видання виконавчого напису, а вже нотаріус повинен при наявності законних підстав здійснити відповідні нотаріальні дії. 6.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку суд вважає доведеними понесені позивачем витрати у розмірі 341 грн., пов`язані із витратами на відправлення відповідачу копій документів, які підтверджуються поданими до суду квитанціями . На підставі викладеного та

Outcome: partial