Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], у якому окрім неї зареєстровані донька з двома онучками та відповідач, який фактично за вищевказаною адресою не проживає з 2006 року. Вважає, що дана обставина слугує підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування даним приміщенням, оскільки повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю вона не має можливості. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги, викладені в позовній заяві підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 14). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних у відсутності відповідача. Відповідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно договорів дарування від 22.01.1972 року та 13.09.1984 року, позивачці [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживала по [ADDRESS] і пам"ятає [PERSON] з дитинства. Останні шість років він за адресою: [ADDRESS] - не проживає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою після заміжжя. [PERSON] не пам"ятає, оскільки він за вищевказаною адресою вже не проживав і останні три роки не туди навідувався. Свідки стверджують, що [PERSON] з родиною проживає у АР Крим. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ст.ст. 72, 150 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За статтею 386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі … судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника вищевказаного житлового приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному будинку, позов є обгрунтованим.

Outcome: approved