Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дій неправомірними, визнання права на приватизацію та визнання погодженими межі земельної ділянки та акту приймання-передачі межових знаків. Позивач вказує, що являється власником будинку за адресою: м. Полтава, вул. Красноградське Шосе, 18-а, розташованого на земельній ділянці площею 338 кв.м, у 2015 року звернувся до Ленінської районної у м. Полтаві ради з заявою про приватизацію земельної ділянки, якою користується та рішенням ради від 09 квітня 2015 року йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Красноградське шосе, 18-а, у м. Полтаві. Оскільки відповідно до "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками" одним з документів, які необхідні для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, він звернувся до сусідки [PERSON], яка є користувачем суміжної земельної ділянки по вул. Красноградське Шосе, 20, в м. Полтаві для підписання відповідного акту, проте остання відмовилась. Оскільки рішенням Ленінської районної у м. Полтаві ради з питання перевірки меж землекористування розяснено, щ спір має вирішуватись виключно судом, тобто позивач обмежений вирішити спірне питання в позасудовому порядку, просить суд визнати неправомірною відмову [PERSON] у підписанні акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 29.04.2015 року; визнати за позивачем право на приватизацію земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Красноградське Шосе, 18-а, площею 338 кв.м, без підпису відповідача [PERSON] в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання від 29.04.2015 року; визнати погодженою межу в точках від В до Г земельної ділянки площею 338 кв.м, виділеної позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Красноградське Шосе, 18-а, в м. Полтаві, із суміжним землекористувачем [PERSON] без її підпису в акті приймання-передачі межових знаків на зберігання від 29.04.2015 року; визнати погодженим акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 29.04.2015 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник третьої особи Ленінської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки. Повідомлення про час та місце розгляду справи направлялись відповідачу [PERSON] за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання за адресою: [INFO], рекомендованим листом з повідомленням, проте повертались до суду без вручення з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання. Відповідно до п. 99 "Правил надання послуг поштового звязку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 720 від 05.03.2009 року, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на її ім'я за адресою, за якою зареєстровано її місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає її такою, що була належним чином повідомлена по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку по вул. Красноградське шосе, 18-а, в м. Полтаві та користувачем земельної ділянки за вказаною адресою. Домоволодіння по вул. Красноградське Шосе, 18-а, в м. Полтаві суміжне з домоволодінням № 20, яке належить відповідачу [PERSON] Позивач [PERSON] у квітні 2015 року звернувся до Ленінської районної у м. Полтави ради з заявою про приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні та рішенням Ленінської районної ради в м. Полтаві від 09 квітня 2015 року йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 338 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Красноградське шосе, 18-а, в м. Полтаві згідно з кадастровим планом, виготовленим ФОП "[PERSON]В.", із складу земель житлової та громадської забудови міста. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права на приватизацію земельної ділянки, суд враховує наступне. Так, відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до Ленінської районної у м. Полтаві ради з заявою про приватизацію земельної ділянки, якою користується. Його заява прийнята до розгляду та рішенням Ленінської районної ради в м. Полтаві йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Судом не встановлено доказів того, що у позивача існують перешкоди у реалізації його права на приватизацію земельної ділянки і це повязано з діями відповідача [PERSON], у звязку з чим суд вважає безпідставними відповідні позовні вимоги та не знаходить підстав для їх задоволення. Як встановлено в п. 2.8 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої наказом Державного комітету з земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток 1); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] як власник суміжної земельної ділянки відмовляється підписувати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, у звязку з чим він позбавлений можливості подати до Ленінської районної у м. Полтаві ради необхідний пакет документів для оформлення приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні. Відповідно до норм чинного законодавства на землекористувача не покладено обовязку погоджувати межі земельної ділянки суміжним землекористувачам, відповідно, погодження меж земельної ділянки є правом землекористувача , а виходячи з положень ст. 14 ЦК України він не може бути примушений до дій, вчинення яких не є обов'язковим для нього. З огляду на це, суд не знаходить підстав для визнання неправомірною відмови відповідача [PERSON] у погодженні меж земельної ділянки позивачу. Як встановлено в ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та встановлено, зокрема, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. При цьому, на викликає сумніву той факт, що нормами ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України не передбачено можливість захисту порушеного цивільного права в такий спосіб, як просить позивач [PERSON] у позовній заяві, а саме: шляхом визнання погодженою межі земельної ділянки та визнання погодженим акту приймання-передачі межових знаків на зберігання. А тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed