Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства ""Банк» Фінанаси та Кредит"", в якому просить стягнути з останнього неповернуті за договором банківського вкладу кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США; пеню у розмірі 16800 (десять тисяч) доларів США, три відсотки річних у розмірі 46 (сорок шість) доларів США . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що 01 липня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір-заява № 300937/40604/370-14 про банківський строковий вклад «Стандарт». Згідно п. 1 Договору, позивач внесла грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 8000.00 доларів США. 04.08.2014 року [PERSON] внесла на відкритий Вкладний рахунок [NUMBER] 2000 доларів США. Про намір отримати вклад позивач неодноразово зверталась до банку, проте відповідей не отримувала, і до теперішнього часу відповідачем не було повернуто депозитний вклад. У судовому засіданні позивач, позов з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у судове засідання представника не направивив, запечерення на позовну заяву до суду не подав. За згодою позивача судом проведено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений депозитний договір ( договір заява) № 300937/40604/370-14 про банківський строковий вклад «Стандарт» на 370 днів в іноземній валюті у відділенні № 7 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до п. 1 Договору, [PERSON] було внесено на вкладний рахунок [NUMBER] грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США на строк з 01 липня 2014 року по 6 липня 2015 року 04 серпня позивачем було внесено вкладний рахунок [NUMBER] 2000,00 (дві тисячі) доларів. Після закінчення дії вказаного договору банківського вкладу [PERSON] звернулась до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з вимогою про повернення суми вкладу, проте банк не відреагував на них. Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно вимог ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Абз.2 ч. 6 ст. цієї статті передбачено, що у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Оскільки, вимоги ч. 2 ст. 1060 та ч. ч. 1, 6 ст. 1061 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши останнього його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу після закінчення строку дії договору, на що він розраховував при укладенні цього договору. Таким чином, станом на 02.11.2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем за депозитним вкладом становить 10 000 доларів США - основного депозитного боргу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку три проценти від простроченої суми складає 46 доларів США. Щодо стягнення пені в розмірі 16800 доларів США суд вважає, що Закон України «Про захист прав споживачів», зокрема ч. 5 ст. 10, не підлягає застосуванню у даних правовідносинах, осікльки чинним законодавством встановлена інша відповідальність боржника щодо виконання договору та повернення коштів. А отже, в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитних коштів, є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач на момент подачі позовної заяви відповідно до ст. 5 Закону України ""Про судовий збір"" був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2309,57 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial