Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

11 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кривий Ріг Цемент» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом позивачка по справі [PERSON] перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна», правонаступником якого є Приватне Акціонерне товариство «Кривий Ріг Цемент» на посаді машиніста крану, 01 липня 2010 року о 07 годині 45 хвилин, знаходячись у виробничому цеху відділення помелу цементу ПрАТ «КРЦ», під час виконання своїх трудових обов`язків, під час огляду складу на предмет залишку матеріалу, підсковзнулася на клінкері і впала. Внаслідок нещасного випадку отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого двухлодижечного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням відломків». Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві було проведено розслідування з приводу нещасного випадку, що підтверджується актом Форми Н-1 «Про нещасний випадок, на підприємстві, пов`язаний з виробництвом» та актом форми Н-5 «Розслідування нещасного випадку, що стався 01 липня 2010 року о 07 годині 45 хвилини». За висновком МСЕК 10ААА №007968 від 09 лютого 2011 року позивачці була первинно встановлена втрата професійної працездатності 15% внаслідок трудового каліцтва. 29 лютого 2012 року, [PERSON] повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії: 10ААА №008375. 20 березня 2013 року, [PERSON] повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: [NUMBER] . 12 березня 2014 року, [PERSON] повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: [NUMBER] . 18 березня 2015 року, [PERSON] повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: 12ААА №005229. 17 лютого 2016 року, [PERSON] повторно пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% внаслідок трудового каліцтва з 01 березня 2016року - безстроково, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії: 12ААА №013761. Відповідно до п.2 акту Форми Н-5, комісією під час проведення спеціального розслідування було встановлено, що нещасний випадок який стався з [PERSON] в 3 метрах від драбинного маршу підйому на площадку посадки у грейферний кран, на границі об`єднаного складу, по якій тягнеться борозна з клінкеру, на якій [PERSON] підсковзнулася, від чого отримала вищезазначені травми. Відповідно до п.6 акту Форми Н-1: вид події - падіння потерпілого під час пересування (02.1). Таким чином, нещасний випадок стався під час виконання позивачкою своїх трудових обов`язків внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення на підтримання безпечних умов праці. Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку відповідно до п. 12 Форми Н-1: встановлено заходи щодо усунення причин нещасного випадку визначено проведення позапланових інструктажів з охорони праці працівників підприємства відповідача з доведення причин, обставин та наслідків нещасного випадку, таким чином суд дійшов висновку про наявність причин виникнення нещасного випадку, а саме не проведення необхідних інструктажів з охорони праці, та незабезпечення, якісних та безпечних умови праці, що стали причиною нещасного випадку, що стався з позивачкою, та спричинив їй трудове каліцтво, з стійкою втратою працездатності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачки була заподіяна шкода трудове каліцтво. Як встановлено із медичних документів, позивачки в зв`язку з отриманим трудового каліцтва, вона не має змоги вести звичне життя, тому що вона змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено нормальні життєві зв`язки позивачки, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, вона постійно відчуває больові відчуття, а саме: обмеження рухів в правому гомілковостопному суглобі. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивачку можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, позивачка постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивачка, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, відсутності наявності реальної динаміки покращення стану здоров`я, яке мала до отримання каліцтва, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах позивачки, яка в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Перелічені негативні явища викликають у позивачки переживання, страждання, стрес, депресію. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивачки мають постійний характер. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачці підприємством відповідача Приватним акціонерним товариством «Кривий Ріг Цемент», суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації, з огляду на наступне. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивачки настала внаслідок трудового каліцтва, отриманого позивачкою під час виконання трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивачки моральної шкоди з відповідача. Таким чином відшкодування шкоди спричиненої працівникові покладається на власника підприємства, роботодавця. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачці. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивачки, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивачки, настання негативних змін у її житті, неможливість відновлення стану, який мала потерпіла до нещасного випадку на виробництві, з урахуванням ступеню вини відповідача, постійний характер страждань позивачки, яка переносить фізичний біль, обмежена в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачці компенсацію в розмірі 25000 гривень 00 копійок, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачці, оскільки уже самим фактом втрати позивачкою професійної працездатності в наслідок трудового каліцтва отриманого під час виконання трудових обов`язків їй спричинена моральна шкода. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial