Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») - Гаренко Н.В. звернулась до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 26.11.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим відповідач підписав заяву № б/н від 26.11.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення та ініціативою Банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Позивач свої зобов"язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов"зання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. У зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач [PERSON] станом на 07.11.2018 має заборгованість в загальному розмірі 12053,94 грн., яка складається з наступного: 1500,26 грн. - тіло кредиту, 1824,57 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 17825,86 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1057,53 грн. - штраф ( процентна складова). Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов"язань та заборгованості не погашає, чим порушує права позивача. Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гаренко Н.В. просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.11.2013 року в загальному розмірі 22708,22 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В судове засідання позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача Гаренко Н.В. направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав. Невизнання позову обґрунтовував тим, що відповідач взагалі не отримував кредит у розмірі 2100,00 грн. Банк не надав жодних доказів, які б свідчили про отримання грошових коштів в зазначеній сумі. Надана банком копія анкети-заяви не мість інформації про видачу будь-якої картки, зокрема кредитної, та який саме ліміт на неї встановлено. Так само не можливо встановити граничний строк дії картки. Сама по собі анкета-заява не може слугувати доказом видачі кредитної картки, погодження Умов та Правил надання кредитних коштів та і взагалі отримання кредиту. Умови та правила надання банківських послуг, додані до позову мають загальний характер. При цьому, наявний в матеріалах справи Витяг мість лише загальну інформацію, яка не погоджена і не підписана жодною із сторін, а особливо відповідачем. Істотні умови кредитного договору сторонами не погоджені. Таким чином, оскільки надані банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, який би підтверджував, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати щомісячно платежів, комісії за несвоєчасне внесення мінімального щомісячного платежу, відсотків, винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, вимоги позивача в наведеній частині є не доведеними. Кредитний договір у належній письмовій формі не укладався. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити повністю. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунутом 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що ці Умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт (а.с.10-24). Відповідно до п. 2.1.1.2. Умов та Правил для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві. 26.11.2013 року відповідачем [PERSON] підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (копія заяви - а.с.8). Відповідно до положення ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Проте позивачем до суду не надано доказів, що 26.11.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] укладено кредитний договір. Надана позивачем копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8) підписана відповідачем та містить посилання про згоду відповідача на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами., екземпляр договору про надання банківських послуг він згоден отримати шляхом роздрукування з сайту http://privatbank.uaa. Отже, Умовами та Правилами надання банківських послуг визначено, що дані Умови та Правила, Пам'ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг. Проте зазначені Умови та Правила, Пам'ятка Клієнта, Тарифи та заява можуть вважатись складовою кредитного договору лише за умовим наявності підпису відповідача на кожному із зазначених документів. Наявність підпису відповідача лише на одному з перерахованих документів не може свідчити про укладення кредитного договору між сторонами. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» (а.с.9,10-24), що надані позивачем не містять підпису відповідача, а тому однозначно стверджувати, що відповідачу для ознайомлення були надані Умови та Тарифи саме в такій редакції не можливо. Представником відповідача факт укладення кредитного договору та отримання кредиту в розмір 2100,00 грн. категорично заперечується. З жодними «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» відповідача не ознайомлювали. В анкеті-заяві відповідачу, як клієнку банку, було запропоновано оформити на своє ім'я карту «Універсальна», пенсійну карту, карту Gold, зарплатний пакет тощо, проте жодна із запропонованих банківських послуг відповідачем не обрана. До такого висновку суд приходить, оскільки відповідна позначка навпроти жодного із запропонованих варіантів не проставлена. Оскільки банківські послуги, що надавались ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на час підписання анкети-заяви не вичерпувались лише наданням кредитів, однозначно стверджувати, що відповідач звертався до банку саме з питання отримання кредиту не має можливості. Крім того, в анкеті-заяві не заповнена графа щодо кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна». Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, оскільки позивачем до суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження досягнення згоди щодо предмета договору та інших важливих умов, які підтверджують строку повернення кредиту та його ціни (розміру процентів). На підтвердження наявності заборгованості за договором позивачем до суду надано відповідні розрахунки (а.с.5,6-7), проте доказів відкриття на ім'я відповідача [PERSON] рахунку та виписки по даному рахунку до суду не надано. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Не підтверджений іншими доказами, розрахунок заборгованості не може підтверджувати факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, розміру наявної заборгованості за кредитом. Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" від 30.02.2012 року № 5 передбачено, що кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК Україїни підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК ( 435-15 ) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо виду договору та істотних умов такого договору, а також надання відповідачу [PERSON] кредиту на підставі анкети-заяви від 26.11.2013 року, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити повністю. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача, які складються із судового збору в розмірі 1762,00 грн. залишити за позивачем.

Outcome: dismissed