Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 80-84), просить суд: стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на її користь банківський вклад за Договором «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року в розмірі 50000,00 грн., проценти у розмірі 44246,94 грн., пеню за період з 18 липня 2019 року по 13 вересня 2020 року в розмірі 83976,50 грн., а всього на загальну суму 178223,44 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 28 грудня 2016 року між нею та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» № SAMDNWFD0071431753101, згідно якого вона надала банку належні їй грошові кошти в національній валюті України в розмірі 50000 грн. строком на 6 місяців до 28 червня 2017 року включно зі щомісячним нарахуванням процентів на суму внеску за ставкою 18% річних. У пункті 21 вказаного договору було зазначено, що вкладник має право витребувати вклад на протязі 5-ти календарних днів після закінчення кожного строку вкладу. Дія договору припиняється з моменту виплати банком всієї суми вкладу разом з процентами згідно умовам договору. Якщо закінчення строку дії вкладу припадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий для банку день. Після закінчення строку дії договору вона неодноразово зверталася до відділень АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про розірвання договору банківського вкладу та виплату їй всієї суми внеску і нарахованих процентів, але отримувала відмови через наявність в неї простроченої заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 квітня 2010 року, що був укладений між нею та відповідачем. 15 березня 2019 року вона надала до відділення АТ КБ «ПриватБанк», що розташоване по вул. Дніпробудівській, буд. 2 в м. Кам`янське копію рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 лютого 2018 року, яким було частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» до неї та стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 07 квітня 2010 року в розмірі 63863, 01 грн., а також постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, якою вказане рішення суду було скасовано та АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі відмовлено в задоволенні його позову до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 квітня 2010 року. Проте, відповідач знову відмовив їй в поверненні банківського вкладу. Посилаючись на частини 2 та 3 ст. 10 ЦПК України, ст. 41 Конституцію України, статті 321, 526, 626, ч.1 ст. 651, ч. 2 ст.1060, ст.1066, ч.1 ст. 1074 ЦК України, вважає, що дії відповідача направлені на ухилення від повернення їй банківського вкладу, а тому є протиправними. Оскільки кожна із сторін грошового зобов`язання повинна повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину (зобов`язання), то неповернутий добровільно банком банківський вклад вона має право стягнути в судовому порядку з усіма нарахованими відсотками. Згідно пункту 14 договору банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року, згідно якого по закінченню строку вкладу банк має право перерахувати кошти з депозиту на вклад «До вимоги». Пунктом 15 договору передбачено, що якщо після закінчення трьох календарних днів після надходження грошей на вклад «До вимоги», вкладник не витребував суму вкладу або її частину, то вкладник доручаю банку перерахувати всю суму коштів з вкладу «До вимоги» на даний депозит. Новий строк вклад обчислюється з дати надходження грошей на депозит зі складу «До вимоги». Таким чином, враховуючи зазначені у пунктах 14, 15 умови договору, а також річну відсоткову ставку в розмірі 18%, розмір процентів за депозитним вкладом, які банк повинний виплати їй за користування її коштами за період з 29 грудня 2016 року 13 вересня 2020 року становить 44219,45 грн., а саме: - За період з 29 грудня 2016 року по 28 червня 2017 року - 4487,67 грн. (50000 х 18 відсотків /100/365 х 182 дня); - За період з 01 липня 2017 року по 01 січня 2018 року - 4971,07 грн. (50000 + 4487,67) х 18 відсотків /100/365 х 185 дня); - За період з 04 січня 2018 року по 04 липня 2018 року - 5336,63 грн. (54487,67 + 4971,07) х 18 відсотків/100/365 х 182 дня); - За період з 07 липня 2018 року по 07 січня 2019 року - 5911,47 грн. (59458,74 + 5336,63 грн.) х 18 відсотків/100/365 х 185 дня); - За період з 10 січня 2019 року по 10 липня 2019 року - 6346, 18 грн. (64795,37+5911,47) х 18 відсотків/100/365 х 182 дня); - За період з 13 липня 2019 року по 13 січня 2020 року - 7029,77 грн. (70706,84 + 6346,18) х 18 відсотків/100/365 х 185 дня); - За період з 16 січня 2020 року по 16 липня 2020 року - 7567,45 грн. (77053,02 + 7029,77) х 18 відсотків/100/365 х 183 дня); - За період з 19 липня 2020 року по 13 вересня 2020 року - 2569,21 грн. (84082,79 + 7567,45) х 18 відсотків/100/366 х 57 днів) Крім того, відповідно до розділу «Дані за вкладом», який міститься в Договорі банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» № SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року на суму коштів на вкладі «До вимоги» № [NUMBER] нараховуються проценти за ставкою 1% річних. Так, за період з 29 грудня 2016 року по 13 вересня 2020 року розмір процентів, нарахованих на суму коштів на вкладі «До вимоги» № [NUMBER] , становить 27,49 грн., а саме: - За період з 29 червня 2017 року по 30 червня 2017 року - 2,99 грн. (54487,67 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 02 січня 2018 року по 03 січня 2018 року - 3,26 грн. (59458,74 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 05 липня 2018 року по 06 липня 2018 року - 3,55 грн. (64795,37 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 08 січня 2019 року по 09 січня 2019 року - 3,87 грн. (70706,84 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 11 липня 2019 року по 12 липня 2019 року - 4,22 грн. (77053,02 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 14 січня 2020 року по 15 січня 2020 року - 4,59 грн. (84082,79 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 17 липня 2020 року по 18 липня 2020 року - 5,01 грн. (91650,24 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня). Таким чином, загальна сума відсотків за договором становить 44246,94 грн., що нараховані за період з 29 грудня 2016 року 13 вересня 2020 року. Серед іншого, вона вважає, що згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач зобов`язаний сплатити їй пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язань за Договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-2128цс16 від 13.03.2017 року, оскільки після закінчення 10 липня 2019 року строку дії вищезазначеного договору в період з 11 липня 2019 року по 15 липня 2019 року вона зверталася до відділення банку з вимогою про розірвання договору банківського вкладу (депозиту), а після отримання 17 липня 2019 року відмови надіслала на адресу відповідача претензію-вимогу, яку Банк отримав 18 липня 2019 року, що є першим днем порушення відповідачем зобов`язань. Крім того, 17 червня 2020 року на наступний день після закінчення строку дії договору вона звернулася до відповідача з письмовою заявою до Лівобережного відділення АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Кам`янське, проспект Металургів, буд. 4-Б, з вимогою повернути вклад з усіма нарахованими відсотками, але їй знову було відмовлено через наявність заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що послуга банку це нараховані відсотки за користування її грошовими коштами, то розмір пені, яку відповідач повинний виплатити їй, як споживачу, становить: - за період з 18 липня 2019 року по 13 січня 2020 року - 3796 грн. (7029,77 грн. (нараховані проценти) х 3 відсотки/100 х 180 днів); - за період з 16 січня 2020 року по 16 липня 2020 року - 41545,30 грн. (7567,45 грн. (нараховані відсотки) х 3 відсотки/100 х 183 дні); - за період з 19 липня 2020 року по 13 вересня 2020 року - 4470,44 грн. (2614,29 грн. (нараховані відсотки) х 3 відсотки/100 х 57 днів). Отже всього відповідач повинний виплатити їй 178223,44 грн. Ухвалою судді від 05 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. До початку розгляду справи представником відповідача - адвокатом Провоторовим Ю.В. надано відзив на позовну заяву (а.с.71), де зазначено, що згідно умов депозитного договору №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року вклад «Стандарт» є строковим на шість місяців, тобто позивачка уклала з банком строковий вклад. Згідно п. 20 договору дострокове витребування вкладу не передбачалося. Пунктом 16 договору передбачено, що якщо банк не перерахував кошти з депозиту на вклад «до вимоги», то вклад автоматично продовжується ще на один строк, строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк, а також згідно п. 17 договору продовження вкладу проводиться без оформлення додаткових угод до договору. Оскільки між позивачкою та банком укладено строковий договір, то вона має право витребувати вклад разом з відсотками впродовж 5 календарних днів після дати закінчення кожного строку вкладу. Відповідно до п. 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину та нараховані відсотки на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані відсотки за цим вкладом із спливом строку, визначеного банківського вкладу. АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується з твердженнями позивачки та вважає, що [PERSON] не вірно трактує умови депозитного договору та чинного законодавства України, бо позивачка уклала з банком строковий вклад, а чинне законодавство не забороняє банку пролонгувати строковий вклад на той самий термін, якщо клієнт не звернувся з вимогою після закінчення строку вкладу. З відповіді банку вбачається, що позивач не відмовляв позивачці у видачі вкладу, а лише наголосив на тому, що [PERSON] необхідно звернутися до банку в період з 14 січня 2020 року по 18 січня 2020 року, оскільки 14 січня 2020 року закінчується строк вкладу. У вказаний термін позивачка бо банку не звернулася. Тому банк вважає вимоги позивачки безпідставними і просить відмовити в задоволенні її позову в повному обсязі. В судовому засіданні, яке відбулося 28 жовтня 2020 року, у вступному слові представник позивачки підтримувала уточнені позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні обгрунтуванню позову. Також пояснила суду, що є два письмових підтвердження звернення позивачки до відповідача з вимогою про повернення її банківського вкладу. 17 липня 2019 року вона направила відповідачу претензію-вимогу, яку банк отримав 18 липня 2019 року, але відмовив їй в поверненні вкладу. В другий раз позивачка звернулася до банку 17 липня 2020 року до лівобережного відділення банку по [ADDRESS] , подавши заяву про повернення вкладу, яка була прийнята банком. Проте, банк відмовив у поверненні вкладу через заборгованість за кредитним договором, в стягненні якої банку було відмовлено Дніпровським апеляційним судом. Згідно договору банківського вкладу розмір щорічних відсотків становить 18%. Пеня розраховується з моменту отримання банком першого звернення позивачки про повернення вкладу, тобто з 17 липня 2019 року. Їй невідомо, чи змінювалася процентна ставка за договором банківського вкладу. В судовому засіданні, яке відбулося 28 жовтня 2020 року, у вступному слові представник відповідача позов не визнав та пояснив, що згідно п. 6 договору банківського вкладу, якщо у вкладника є заборгованість за кредитним договором, то банк має право списати кошти для погашення заборгованості з інших рахунків вкладника. Дніпровським апеляційним судом дійсно було відмовлено в задоволенні позову банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з ненаданням банком доказів на підтвердження позовних вимог. Проте, заборгованість за кредитним договором [PERSON] не погасила, тобто не виконала свої зобов`язання за кредитним договором. Банк з депозитного рахунку [PERSON] , що був відкритий за договором банківського вкладу, перерахував кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Перший раз банк відмовив позивачці у поверненні депозиту, бо вона звернулася до банку до закінчення строку дії договору. В другий раз відмовив у зв`язку з перерахуванням коштів з депозиту на погашення кредитної заборгованості. Нарахована позивачкою пеня не відповідає вимогам розумності та справедливості. Йому невідомо, яка в теперішній час процентна ставка за договором банківського вкладу, який укладено з позивачкою. В нього відсутні докази на підтвердження того, що грошові кошти з банківського вкладу перераховані на погашення кредитної заборгованості [PERSON] . Запевнив суд, що надасть інформацію про процентні ставки за укладеним з позивачкою договором банківського вкладу. В подальшому позивачка та її представник - адвокат Малюк О.П. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки - Малюк О.П. через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в судове засідання також не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить провести судове засідання 16 грудня 2020 року за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності позивачки, її представника та представника відповідача. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання 16.12.2020 року всіх учасників справи і розглядом справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши вступне слово представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 28 грудня 2016 року між [PERSON] та Акціонерним товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101, згідно якого позивачка [PERSON] передала відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» належні їй грошові кошти в сумі 50000 грн. для розміщення на депозитному вкладі строком на 6 місяців до 28 червня 2017 року включно зі щомісячним нарахуванням процентів на суму вкладу за ставкою 18% річних, що підтверджується копією договору та квитанцією про зарахування коштів на депозитний рахунок (а.с. 11, 12). Пунктом 14 договору банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня було передбачено, що по закінченню строку вкладу Банк має право перерахувати кошти з депозиту на Ваш вклад «До вимоги». Відповідно до п. 15 вищезазначеного договору, якщо після закінчення 3-х календарних днів після надходження грошей на вклад «До вимоги» вкладник не витребував суму вкладу або її частину, то він доручає Банку перерахувати всю суму коштів з вкладу «До вимоги» на даний депозит. Новий строк вкладу обчислюється з дати надходження грошей на депозит з вкладу «До вимоги». Згідно п.16 договору, якщо Банк не перерахував кошти з депозиту на вклад «До вимоги», то вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в Банк. Відповідно до п.17 договору продовження вкладу проводиться без оформлення додаткових угод до Договору. Пунктом 21 договору було встановлено, що вкладник має право витребувати вклад на протязі 5-ти календарних днів після закінчення кожного строку вкладу. Дія договору припиняється з моменту виплати банком всієї суми вкладу разом з процентами згідно умовам договору. Якщо закінчення строку дії вкладу припадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий для Банку день. Як вбачається із наданої позивачкою претензії-вимоги, [PERSON] 17 липня 2019 року направила до АТ КБ «ПриватБанк» на адресу: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 претензію - вимогу, яка була отримана банком 18 липня 2019 року (а.с. 29, 30, 31). У претензії позивачка вказала, що 28 червня 2017 року закінчився строк дії укладеного нею 28 грудня 2016 року з АТ КБ «ПриватБанк» договору банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101. Після закінчення договору вона неодноразово зверталася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» по вул. Дніпробудівська, буд. 2-А в м. Кам`янське з вимогою про розірвання депозитного договору, виплату їй суми вкладу та нарахованих згідно договору відсотків, але отримала відмову з причин наявності в неї простроченої заборгованості за кредитним договором б/н від 07 квітня 2010 року. 15 березня 2019 року вона надала до відділення банку рішення суду першої інстанції від 26 лютого 2018 року про часткове задоволення позову банку до неї про стягнення заборгованості в розмірі 63863,01 грн. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року про скасування рішення суду першої інстанції та про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Проте, їй черговий раз було відмовлено у поверненні суми вкладу та нарахованих відсотків. Просила терміново виплатити їй через касу ПриватБанк суму вкладу в розмірі 50000 грн. та нараховані відсотки на момент виплати депозиту. На вказану претензію-вимогу позивачка отримала відповідь від 08 серпня 2019 року від заступника керівника департаменту по вдосконаленню бізнес-процесів і технологій ГО АТ КБ «ПриватБанк» Чорної Г.В. (а.с. 32), де було зазначено, що відповідно до умов укладеного нею договору дострокове повернення вкладу не передбачено, і що вона може витребувати вклад протягом 5 календарних днів після дати закінчення терміну вкладу, тому для отримання вкладу їй необхідно звернутися до банку у період з 14 січня 2020 року по 18 січня 2020 року, оскільки 14 січня 2020 року закінчується строк вкладу. Згідно наданого представником позивача роздруківки скріншоту смс-повідомлення, що було направлено банком [PERSON] 17 січня 2020 року, банк повідомляє позивачку про те, що 16 січня 2020 року її вклад було продовжено на новий строк з надбавкою 1% річних (а.с. 47). Позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів того, що вона до направлення АТ КБ "ПриватБанк" претензії вимоги датованої 16.07.2019 року, яку Банк отроимав 18.07.2019 року, зверталася до відповідача з вимогами про поверенння її вкладу протягом 5 календарних днів після закінчення пролонгованого шестимісячного строку вкладу (депозиту). Вказана вище претензія-вимога про повернення строкового вкладу також була отримана банком 18.07.2019 року, тобто по спливу 5 днів після закінчення в черговий раз продовженого строкового вкладу, який закінчився 10 липня 2019 року, з чим погоджується і позивачка, вказуючи у розрахунку, викладеному в позовній заяві, період пролонгованого строкового вкладу з 10.01.2019 року по 10.07.2019 року. Отже, АТ КБ "ПриватБанк", обгрунтовано, відповідно до умов Договору укладеного з позивачкою відмовив позивачці у видачі суми вкладу та нарахованих процентів, до закінчення в черговий раз продовженого до 13.01.2020 року строкового вкладу та їй було роз`яснено право на отримання вкладу (депозиту) в період часу з 14 по 18 січня 2020 року. Проте, позивачка в період з 14 по 18 січня 2020 року з вимогою до АТ КБ "ПриватБанк" про поверення вкладу не зверталася (суду не надано доказів які б це підтверджували) тому вклад було пролонговано на новий термін з 16 січня по 16 липня 2020 року. 17 липня 2020 року, тобто після чергового продовженого банком строку дії договору, у передбачений умовами договору строк, позивачка звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення депозитних коштів за договором Вкладк "Стандарт" №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року (а.с. 85). У вказаній заяві, яка була прийнята представником банку 17 ипня 2020 року за вх. № 196-ВВ, позивачка вказала, що 16 липня 2020 року закінчився строк дії банківського вкладу та просила видати їй вклад з усімв нарахованими відсотками. Проте, у поверненні банківського вкладу і відсотків позивачці було відмовлено та надано письмову відповідь від 07 серпня 2020 року (а.с. 86), де було зазначено, що банк не має можливості провести виплату з депозитного рахунку з огляду на наявну заборгованість по картці «Універсальна». Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року (а.с. 21-28), в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 квітня 2010 року було відмовлено. Таким чином, після закінчення строку дії банківського депозиту 16 липня 2020 року відповідач не повернув позивачці суму банківського вкладу та усі нараховані за умовами договору відсотки, посилаючись саме на наявність заборгованості за тим кредитним договором, у стягненні якої рішенням суду банку було відмовлено. Те, що відповідач не повертає позивачці банківський вклад та нараховані на нього відсотки з причин наявності у позивачки заборгованості за кредитним договором підтвердив в судовому засіданні і представник відповідача. Крім цього, він вказав, що йому невідомо, який розмір відсотків на теперішній час встановлений банком за укладеним з позивачкою депозитним договором та запевняв суд, що надасть інформацію з цього приводу в наступне судове засідання, але вказану інформацію представник відповідача суду не надав. Представник позивачки також не змогла надати суду інформацію про розмір відсотків, які в теперішній час нараховуються банком за укладеним з позивачкою депозитним договором, бо у наданні такої інформації на її адвокатський запит відповідачем було відмовлено ( а.с. 128-130). Враховуючи викладене, суд приймає до уваги надані позивачкою докази у вигляді договору Вклад «Стандарт» № SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року, згідно якого розмір щорічних відсотків на суму внеску становить 18%. Частиною 1 ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною 3 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовивши позивачу в видачі вкладу з усіма нарахованими відсотками згідно її заяви від 17.07.2020 року, порушив ч. 3 ст.1060 ЦК України та п. 21 Договору банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28.12.2016 року. При вирішенні справи суд не приймає посилання представника відповідача на те, що вклад не повертається через наявність заборгованості позивачки за кредитним договором від 07 квітня 2010 року, укладеним мід нею та відповідачем, оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року (а.с. 21-28), відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Крім того, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що грошові кошти з банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28.12.2016 року перераховані на погашення заборгованості за кридитним договором від 07 квітня 2010 року, укладеним мід позивачкою та відповідачем та в якій сумі. Суд вважає, що відповідач повинен повернути позивачці вклад у розмірі 50000,00 грн. з усіма нарахованими відсотками, а оскільки він цього не робить, то сума вкладу з нарахованими процентами підлягає примусовому стягненню. У зв`язку з тим, що віддповідачем чи його представником не надано доказів про зміну процентної ставки за Договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки відсотків з розрахунку 18% річних, передбачених розділом «Дані за вкладом» Договору банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» № SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року. Представником позивача в уточненій позовній заяві від 26 серпня 2020 року наданий розрахунок процентів за період з 29 грудня 2016 року по 13 вересня 2020 року, який перевірений судом і згідно якого розмір процентів за вказаний період становить 44219,45 грн., а саме: - За період з 29 грудня 2016 року по 28 червня 2017 року - 4487,67 грн. (50000 х 18 відсотків /100/365 х 182 дня); - За період з 01 липня 2017 року по 01 січня 2018 року - 4971,07 грн. (50000 + 4487,67) х 18 відсотків /100/365 х 185 дня); - За період з 04 січня 2018 року по 04 липня 2018 року - 5336,63 грн. (54487,67 + 4971,07) х 18 відсотків/100/365 х 182 дня); - За період з 07 липня 2018 року по 07 січня 2019 року - 5911,47 грн. (59458,74 + 5336,63 грн.) х 18 відсотків/100/365 х 185 дня); - За період з 10 січня 2019 року по 10 липня 2019 року - 6346, 18 грн. (64795,37+5911,47) х 18 відсотків/100/365 х 182 дня); - За період з 13 липня 2019 року по 13 січня 2020 року - 7029,77 грн. (70706,84 + 6346,18) х 18 відсотків/100/365 х 185 дня); - За період з 16 січня 2020 року по 16 липня 2020 року - 7567,45 грн. (77053,02 + 7029,77) х 18 відсотків/100/365 х 183 дня); - За період з 19 липня 2020 року по 13 вересня 2020 року - 2569,21 грн. (84082,79 + 7567,45) х 18 відсотків/100/366 х 57 днів). Крім того, позивачка має право на стягнення з відповідача процентів за ставкою 1%, які повинні бути нараховані банком, згідно розділу «Дані за вкладом», який міститься в Договорі банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» № SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року на суму коштів на вкладі «До вимоги» № [NUMBER] . Так, за період з 29 грудня 2016 року по 13 вересня 2020 року розмір процентів, нарахованих на суму коштів на вкладі «До вимоги» № [NUMBER] , становить 27,49 грн., а саме: - За період з 29 червня 2017 року по 30 червня 2017 року - 2,99 грн. (54487,67 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 02 січня 2018 року по 03 січня 2018 року - 3,26 грн. (59458,74 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 05 липня 2018 року по 06 липня 2018 року - 3,55 грн. (64795,37 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 08 січня 2019 року по 09 січня 2019 року - 3,87 грн. (70706,84 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 11 липня 2019 року по 12 липня 2019 року - 4,22 грн. (77053,02 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 14 січня 2020 року по 15 січня 2020 року - 4,59 грн. (84082,79 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня); - За період з 17 липня 2020 року по 18 липня 2020 року - 5,01 грн. (91650,24 х 1 відсоток/100/365/ х 2 дня). Таким чином, загальна сума відсотків за договором становить 44246,94 грн., що нараховуються за період з 29 грудня 2016 року 13 вересня 2020 року та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Що стосується стягнення з відповідача пені за кожен день прострочення, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За п.10 вказаного договору банківського вкладу у випадку невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-2128цс16 від 13.03.2017 року закріплено, що аналіз норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь пеню за кожен день прострочення виконання зобов`язань за період з 18 липня 2019 року по 13 вересня 2020 року, бо вважає початком порушення зобов`язань за депозитним договором 18 липня 2019 року, коли відповідачем була отримана претензія - вимога про видачу депозиту. Проте, суд вважає, що відповідачем було порушено право позивачки на повернення їй вкладу з нарахованими процентами, коли вона 17 липня 2020 року, після закінчення строку вкладу, згідно пункту 21 договору, звернулася до відповідача із заявою про виплату їй всієї суми вкладу та нарахованих процентів за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 рок. Судом перевірений викладений в уточненій позовній заяві (а.с.83) розрахунок пені за період з 19 липня 2020 року по 13 вересня 2020 року. Згідно вказаного розрахунку, який суд вважає обгрунтованим, в період з 19 липня 2020 року по 13 вересня 2020 року розмір пені складає - 4470,44 грн. (2614,29 грн. (нараховані відсотки) х 3 відсотки/100 х 57 днів). Оскільки позивачка заявила вимоги про стягнення суми вкладу, усіх нарахованих відсотків та пені по 13 вересня 2020 року, суд з урахуванням диспозитивності та в межах заявлених позивачкою вимог, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути банківський вклад в розмірі 50000,00 грн., відсотки в розмірі 44246,94 грн, що нараховані за період з 29 грудня 2016 року по 13 вересня 2020 року за договором банківського вкладу (депозиту) «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD0071431753101 від 28 грудня 2016 року , та пеню за прострочення виконання зобов`язань за період з 19 липня 2020 року по 13 вересня 2020 року в розмірі 4470,44 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., від сплати якого позивачка була звільнена згідно частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: partial