Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Представник позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» було укладено договір про надання послуг № 1026/44374/1. Посилається в позові на те, що згідно з п. 1.1 Виконавець (позивач) за завданням Замовника зобов`язався надати послуги з підготовки аналітичного звіту щодо відповідності ринковим цінам залишкових балансових вартостей нерухомого майна АТ «Райффайзен Банк Аваль», а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити належним чином надані Виконавцем послуги. Вказує, що у відповідності до п. 1.5 Договору, Виконавець зобов`язався надати Замовнику для погодження електронну версію Звіту в строк до 15 листопада 2016 року. Звіт в паперовому вигляді повинен бути наданий Замовнику в строк до 30 листопада 2016 року. Зазначає, що у відповідно до п.2.1.2 Договору Замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату Послуг Виконавця відповідно до умов, викладених у розділі 4 Договору. Як вбачається з розділу 4 Договору, а саме, п. 4.1., загальна вартість Послуг за Договором становить 200 000, 00 грн. без ПДВ. Згідно з п. 4.2 Договору, оплата в розмірі 100% вартості Послуг за Договором здійснюється після підписання Акту прийому-передачі послуг Сторонами, протягом 20 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури, виставленого Виконавцем. Представник позивача посилається, що 12 січня 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» сформовано повідомлення від 12.01.2017 р. № 101-00/17 про відмову від зобов`язань за договором про надання послуг № 1026/44374/1 від 05 жовтня 2016 року. Крім того вказує, що станом на 12 січня 2017 року, в порушення встановленого пунктом 1.5. Договору терміну, ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО», на думку Банку, не виконало свого зобов`язання щодо надання Банку належним чином оформленого Звіту на паперовому носії, тобто прострочення виконання зобов`язання з боку Товариства склало 43 календарних дні. У повідомленні також зазначається, що у зв`язку з простроченням надання Товариством Звіту до Банку в передбачений Договором термін, Банк не досяг поставленої мети Послуг, передбаченої п. 1.2. Договору для цілей фінансової звітності за 2016 рік, у зв`язку з чим отримання від Товариства послуг за Договором втратило для Банку інтерес. ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» не погоджуючись з вказаною позицією Банку вернувся до Господарського суду м. Києва за захистом своїх прав. Водночас, позивач вважає, що саме відповідач, в особі [PERSON] , винувата у тому, що Банк відмовився приймати надані позивачем послуги. Відповідно, [PERSON] повинна відшкодувати ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» 200 000,00 грн. Вказує, що відповідальною за підготовку замовленого Банком звіту була оцінювач ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» [PERSON] (паспорт: [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ). Зазначає, що [PERSON] неодноразово надавались вказівки керівництвом ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» для того, щоб остання виконувала вчасно поставлені завдання щодо підготовки аналітичного звіту. Проте, останньою були проігноровані такі вимоги. З урахуванням викладеного вище просить позовні вимоги задовольнити. 13.01.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 16.01.2020 року до суду надійшла інформація про зареєстроване в законному порядку місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду від 20.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 25.02.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 16.01.2020 року. Ухвалою суду від 13.05.2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. 26.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому остання проти заявлених вимог заперечила. У відзиві відповідач вказує, що відповідно до умов Договору виконавцем з надання послуг Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» є саме ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО», тобто позивач, який відповідно до розділу 6 Договору самостійно несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору. Посилається, що саме виконавець (позивач) взяв на себе зобов`язання контролювати здійснення фахівцями (оцінювачами) всіх заходів, необхідних для належної оцінки майна Замовника (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»), тому твердження позивача у своїй позовній заяві на те, що відповідальність за Договором несе [PERSON] спростовується умовами Договору. На думку відповідача відповідальність за невиконання умов Договору несе безпосередньо позивач, як виконавець за Договором, а не конкретні оцінювачі, які працюють у позивача. Крім того вказує, що позивачем не надано доказів того, що відповідач була оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку майна та була відповідальна за підготовку звіту про оцінку. Посилається, що позивачем не надано доказів на підтвердження направлення замовнику електронної версії звіту про оцінку майна, а також звіту про оцінку майна у паперовому вигляді. Зазначає, що посилання позивача на роздруківку електронного листування не може бути належним та допустимим доказом у справі, а також вказує, що поштова скринька [INFO] є офіційною електронною адресою для здійснення зв`язку з юридичною особою ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» до якої мали доступ усі працівники позивача. З урахуванням викладеного вище просила у задоволенні позовних вимог відмовити. 26.06.2020 року відповідачем подано до суду клопотання про застосування строків позовної давності. У поданому клопотанні відповідач вказує, що відповідно до п. 1.5. Договору строк виконання позивачем Договору встановлено 30.11.2016 року. Крім того, пунктом 9.1. Договору встановлено, що Договір діє до 31.12.2016 року. Таким чином, на думку відповідача, з урахуванням встановлених Договором строків виконання зобов`язання та вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності для позивача щодо вимог про здійснення оплати вартості послуг за Договором розпочався саме з 30.11.2016 року та, відповідно, сплив 30.11.2019 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 11.01.2020 року, тобто з пропуском встановленого законом загального строку позовної давності у три роки. Окрім цього відповідач зазначила, що оцінювачі, які безпосередньо проводили оцінку майна, і керівник суб`єкта оціночної діяльності перебували у трудових відносинах з позивачем. Дані відносини регулюються Кодексом законів про працю України. Згідно умов Договору, 30.11.2016 р. є останній день підписання оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і керівником суб`єкта оціночної діяльності Звіту про оцінку майна Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль». Згідно ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. На думку відповідача, починаючи з 30.11.2016 р. у позивача виникло право на отримання оплати вартості послуг за Договором та стягнення з працівників матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. Відповідно до позовної заяви позивач звернувся до суду з даним позовом лише 11.01.2020 року. Отже, позивач звернувся до суду з пропуском встановленого законом строку позовної давності у один рік та три роки, якщо взяти до уваги загальну позовну давність. 16.07.2020 року представником позивача ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року у задоволенні поданого клопотання було відмовлено. 27.07.2020 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив у якому останній зазначив, що відповідальною за підготовку замовленого Банком звіту була оцінювач ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] неодноразово надавались вказівки керівництвом ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» для того, щоб остання виконувала вчасно поставлені завдання щодо підготовки аналітичного звіту. Проте, останньою були проігноровані такі вказівки. Вказує, що відповідач із 2012 року виконувала функції оцінювача у ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО». Зазначає, що електронна адреса ([INFO]), з якої велось листування з відповідачем, носить назву, аналогічну прізвищу відповідача. Стверджує, що саме 12 січня 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» сформовано повідомлення від 12.01.2017 р. № 101-00/17 про відмову від зобов`язань за договором про надання послуг №1026/44374/1 від 05 жовтня 2016 року. В свою чергу, позовну заяву було здано позивачем до відділення поштового зв`язку 11 січня 2020 року. Відтак, позивачем не пропущено строк звернення до суду. З урахуванням викладеного вище просить позов задовольнити. 27.07.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року у задоволенні поданого клопотання було відмовлено. 04.08.2020 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь позивача, у яких остання зазначила, що при укладені Договору позивач в особі [PERSON] умисно увів Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в оману, що позивач зможе особисто надати послуги з експертної оцінки земельних ділянок, і що у складі Позивача як суб`єкта оціночної діяльності працюють оцінювачі з експертної грошової оцінки земельних ділянок. Вказує, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів щодо призначення відповідача на виконання послуг з оцінки майна Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" за Договором про надання послуг №1026/44374/1 від 05.10.2016 р. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" та Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" 05 жовтня 2016 року було укладено Договір про надання послуг № 1026/44374/1 (надалі - Договір) відповідно до умов якого, позивач зобов`язався підготувати аналітичний звіт щодо відповідності ринковим цінам залишкових балансових вартостей нерухомого майна Банку, з метою визначення справедливої вартості об`єктів оцінки дня відображення у фінансовій звітності (надалі - Послуги), а Банк зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані Виконавцем Послуги (а.с. 11-15). Пунктом 1.5 Договору передбачено, що Виконавець зобов`язався надати Замовнику для погодження електронну версію Звіту в строк до 15 листопада 2016 року. Звіт в паперовому вигляді повинен бути наданий Замовнику в строк до 30 листопада 2016 року. У п. 2.1.2 Договору зазначається, що Замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату Послуг Виконавця відповідно до умов, викладених у розділі 4 Договору. Як вбачається з розділу 4 Договору, а саме, п. 4.1., загальна вартість Послуг за Договором становить 200 000,00 грн. без ПДВ. 12 січня 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» сформовано та надіслано позивачу повідомлення від 12.01.2017 р. № 101-00/17 про відмову від зобов`язань за договором про надання послуг №1026/44374/1 від 5 жовтня 2016 року (а.с. 16). Як вбачається з тексту вищезгаданого документу, станом на 12 січня 2017 року, в порушення встановленого пунктом 1.5. Договору терміну, ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО», на думку Банку, не виконало свого зобов`язання щодо надання Банку належним чином оформленого Звіту на паперовому носії, тобто прострочення виконання зобов`язання з боку Товариства склало 43 календарних дні. У повідомленні також зазначається, що у зв`язку з простроченням надання Товариством Звіту до Банку в передбачений Договором термін, Банк не досяг поставленої мети Послуг, передбаченої п. 1.2. Договору для цілей фінансової звітності за 2016 рік, у зв`язку з чим отримання від Товариства послуг за Договором втратило для Банку інтерес. Згідно ст. 901 ЦК України за догвором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Із Договору про надання послуг № 1026/44374/1 від 05.10.2016 року вбачається, що Виконавцем послуг за Договором є ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО». У позові позивач посилається, що відповідальною за підготовку замовленого Банком звіту була оцінювач ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» [PERSON] . Згідно Табелю робочого часу ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» встановлено, що [PERSON] в період із 01.10.2016 по 31.01.2017 року працювала у ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» на посаді Директор фінансовий (а.с. 174-177). Крім того відповідачем не заперечується той факт, що вона має дозвільні документи оцінювача, але будучи засновником (учасником) Товариства виконувала лише посадові обов`язки фінансового директора Товариства. На підтвердження виконання відповідачем обов`язків оцінювача у Товаристві представником позивача надано до суду копію титульного аркуша Звіту про оцінку майна №01/07-212/1, відповідно до якого [PERSON] засвідчила даний звіт у якості оцінювача (а.с. 208). Проте, суд критично відноситься до наданого позивачем доказу. По -перше, він датований 2012 роком, тобто за чотири роки до укладення Договору про надання послуг № 1026/44374/1. По-друге, він підтверджує того факту, що [PERSON] була залучена і виконувала роботу саме у якості оцінювача, тобто для підготовки Звіту за Договором про надання послуг №1026/44374/1. Суд звертає увагу також на ту обставину, що позивачем не надано до суду копії Звіту проведеного за Договором про надання послуг № 1026/44374/1 на підтвердження того факту, що оцінювачем, який займався його підготовкою, була саме [PERSON] . Крім того, позивачем також не надано до суду організаційно-розпорядчих документів ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» на підтвердження покладення функцій із підготовки, а також відповідальності за підготовку Звіту за Договором про надання послуг № 1026/44374/1 саме на [PERSON] . Позивачем до позовної заяви додано роздруківку електронного листування з приводу проведення оцінки за Договором про надання послуг № 1026/44374/1, зокрема із поштової скриньки [INFO], яка на твердження представника позивача належить відповідачу та має назву, аналогічну прізвищу відповідача (а.с. 17-142). Разом із тим, суд критично ставиться до даних доказів, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електрона адреса: [INFO] є офіційною електронною адресою ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» (а.с. 8-9). Також позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження того, що [PERSON] використовувала дану електронну адресу під час виконання своїх посадових обов`язків у ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО». Таким чином,суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач була відповідальною особою за підготовку замовленого Банком звіту відповідно до Договору про надання послуг № 1026/44374/1. Звертаючись до суду із позовною заявою представник позивача посилався на вимоги ст. 611 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином можна прийти до висновку, що представник позивача посилається на ту обставину, що відповідачем було порушено виконання зобов`язання з приводу підготовки замовленого Банком звіту відповідно до Договору про надання послуг № 1026/44374/1. Проте, суд не може погодитися із таким твердженням з огляду на наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно бути виконано належним чином та встановлений строк. Нормами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із Договору про надання послуг № 1026/44374/1 від 05.10.2016 року вбачається, що зобов`язання з підготовки аналітичного звіту щодо відповідальності ринковим цінам залишкових балансових вартостей нерухомого майна АТ «Райффайзен Банк Аваль» покладено саме на ТОВ «ЦВО «ПАРЕТО». Статтею 512 ЦК передбачено, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. 2. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Будь яких доказів на підтвердження того, що виконання зобов`язання за Договором про надання послуг № 1026/44374/1 від 05.10.2016 року перейшло до [PERSON] суду не надано. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення із [PERSON] на користь позивача грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до розділу 4.2 Договору про надання послуг № 1026/44374/1 від 05.10.2016 року Оплата в розмірі 100 % вартості послуг за договором здійснюється після підписання Акту прийому-передачі послуг Сторонам, протягом 20 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури, виставленого виконавцем. Повідомлення про відмову від зобов`язань за Договором про надання послуг №1026/44374/1 від 05.10.2016 року отримано позивачем 12.01.2017 року, а тому суд приходить до висновку, що із цього моменту у позивача виник обов`язок на звернення із позовною заявою до суду. Представник позивача позовну заяву здав до відділення поштового зв`язку 11.01.2020 року, тобто в межах трирічного строку на звернення із позовом до суду. Посилання відповідача на ст. 233 КЗПП України, суд також не приймає до уваги, оскільки позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення коштів у зв`язку із порушенням Боржником виконання зобов`язання у порядку ст. 611 ЦПК України, де строк позовної давності складає 3 роки, а не в порядку ст. 136 КЗПП України про відшкодування шкоди Підприємству завданої працівником, де строк позовної давності складає 1 рік. Таким чином, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, не має.

Outcome: dismissed