Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. звернулися до суду із позовною заявою до Кобиловолоцької сільської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, в якій просять визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], з яких 2/5 частки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], 1/5 частка як за членом колишнього колгоспного двору, визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], як за членом колишнього колгоспного двору, визнати за [PERSON]. право власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи тим, що вони не можуть отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушені звернутися з позовом до суду. Позивачі в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на жилий будинок виданого 10 вересня 1991 року виконкомом Кобиловолоцької сільської ради, про те, що цілий будинок з приналежними до нього будівлями, який розташований у [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] та складається з 4-х членів. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в [ADDRESS], були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року). Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в [ADDRESS], які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких [PERSON], як голові колишнього колгоспного двору належало 1/5 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належало по 1/5 частці вищевказаного будинковолодіння. Згідно із свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 лютого 1981 року [PERSON] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої чергу після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] та матері [PERSON] померлої [INFO]. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що позивач [PERSON] має право спадкування згідно закону на 2/5 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], після смерті батьків, та 1/5 частку він має право як чллен колишнього колгоспного двору. Позивач [PERSON] має право на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], як член колишнього колгоспного двору. Позивач [PERSON] має право на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], як член колишнього колгоспного двору. Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 88 від 22 березня 2017 року [PERSON] про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на підставі Свідоцтва про право власності виданого 23 липня 1991 року № 20, дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого був [PERSON]. Відповідно до довідки виданої виконкомом Кобиловолоцької сільської ради від 07 лютого 2017 року № 190 про те, що житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] під забороною та арештом не перебуває. Постановою виданою завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори № 1274/02-14 від 08 вересня 2017 року [PERSON] було відмовлено позивачу [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, виділивши [PERSON] 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], з яких: на 1/5 частку він має право як член колишнього колгоспного двору, а 2/5 частини -спадкове майно після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]) та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно, виділивши [PERSON] 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно, виділивши [PERSON] 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], на яку він має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно.

Outcome: approved