Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

05.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають біля нього. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON], будучи матір'ю двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в період з 2007 року по даний час свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків, залишила дітей, їх вихованням та утриманням не займається, не цікавиться життям, здоров'ям, навчанням, не телефонує сама і не відповідає на телефонні дзвінки дітей, не приїжджає до дітей. 27.10.2015 року органом опіки та піклування Шаргородської РДА надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] на виклик суду не з" явилась, хоча про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Прокурор Чад А.П., представник Служби у справах дітей Шаргородської РДА Сербіна М.В. та представник опікунської ради Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області Волошенюк Т.М. в судовому засіданні підтримали позов [PERSON], вважають за необхідне, в інтересах малолітніх дітей, позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виховання і утримання дітей, залишила їх проживати з батьком, не цікавиться їхнім життям та здоров'ям, не спілкується з ними, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вирішуючи спір суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2006 році (а.с.20). Від спільного проживання сторін в зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.11,12). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23 жовтня 2015 року №00015933482 [PERSON] одружилася, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.21). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.08.2007 року місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] було визначено біля батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27 - 28). Малолітня дитина [PERSON], [INFO], на той час залишився проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS] - Лісові Шаргородського району Вінницької області. Розпорядженням голови Шаргородської райдержадміністрації від 04 вересня 2012 року №411 "Про встановлення порядку зустрічей [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] та [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON]", було встановлено порядок зустрічей батька [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], а також встановлено порядок зустрічей матері [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. [PERSON], після встановлення порядку зустрічей з малолітньою дитиною, [PERSON], [INFO] жодного разу з дитиною не зустрічалася, виїхала на постійне місце проживання в Чернігівську область з сином [PERSON]. 08 вересня 2015 року позивач забрав сина [PERSON] до себе в с. Рахни - Лісові Шаргородського району Вінницької області, оскільки [PERSON] залишила дитину без догляду та засобів існування на чужу людину. Відповідно до довідки - характеристики виданої виконкомом Хотівлянської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 08.09.2015 року [PERSON] ніде не працює, живе на пенсію співмешканця та випадкові заробітки. Проживає у будинку колишньої свекрухи зі співмешканцем [PERSON], вживає спиртні напої, вихованню дітей не приділяє ніякої уваги, через це вони не проживають із своєю матір'ю (а.с.23). Як пояснив в судовому засіданні, представник Рахнівсько - Лісової СЗШ І-ІІІ ступенів №2 [PERSON], діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] навчаються відповідно в 6-му та 4 - му класах вказаної школи. Навчанням та вихованням дітей займається батько - [PERSON] Мати, [PERSON] за час навчання дітей в школі взагалі не цікавиться дітьми і в школу не з'являлась. Навчанням цікавиться та відвідує батьківські збори лише батько [PERSON] Діти приходять до школи чисті, охайні, забезпечені шкільним приладдям. Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що батько дітей - [PERSON] проживає в будинку, який належить на праві приватної власності його матері - [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON], малолітніми дітьми від спільного шлюбу: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також зі своїми дітьми від попереднього шлюбу: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Будинок складається з 4-х кімнат та веранди, підключений до електромережі, опалення пічне, вода кринична. Малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] проживають в окремих кімнатах, в кімнатах чисто, прибрано. Діти мають сезонний одяг, забезпеченні шкільним приладдям (а.с.29). Під час обстеження матеріально - побутових умов [PERSON] встановлено, що в квартирі проживає лише її матір [PERSON] Квартира складається з двох кімнат, кухні та коридору. [PERSON] пояснила, що її дочка приїздила в с. Рахни - Лісові Шаргородського району Вінницької області близько одного року тому, після чого жодного разу не приїздила (а.с.30). Мати дітей, [PERSON] вихованням дітей не займається, залишила їх, матеріально не допомагає, життям та здоров'ям дітей не цікавиться, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток дітей, що свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов'язків. Діти, маючи матір, фактично позбавлені батьківського піклування внаслідок свідомого нехтування матір'ю своїми батьківськими обов'язками. [PERSON] негативно характеризується за місцем постійного проживання, вихованням дітей не займається, пиячить, ніде не працює, має негативні соціальні зв'язки (а.с. 23),. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п.п. 2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум ВС України у п.16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог статті 171 СК України при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав суд вислухав думку малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти виявили бажання проживати з батьком, оскільки [PERSON] практично матері взагалі не пам'ятає, а [PERSON] також біля двох років з матір'ю не спілкується, суду пояснив, що до того як його забрав до себе батько, він проживав з чужою бабусею, яка його утримувала, а потім зателефонувала батькові, щоб він забрав його до себе. До них добре ставиться і дружина позивача [PERSON], діти називають її матір'ю, вона проявляє до дітей материнську турботу та любов. Таким чином, право малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] на утримання і виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку їх матері [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved