Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 4 504,53 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 15.12.2013 року між та [PERSON] укладено договір, поліс № АІ/6115708 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Nissan", реєстраційний номер [NUMBER]. 30 вересня 2014 року в м. Києві на просп. Свободи відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автомобіль „Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER], яким [PERSON] та застрахований автомобіль „Nissan ", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON].01 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в повідомленням про настання випадку.Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON], зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності (автомобіль „ Volkswagen ", реєстраційний номер [NUMBER]), згідно з Ремонтною калькуляцією № 102167 з оцінки транспортного засобу від 15 жовтня 2014 р. вартість матеріального збитку становить 5 014,53 грн.05 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування.Зазначена вище подія була визнана позивачем, про що 12 листопада 2014 року було складено Страховий акт № 102167, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склало за мінусом франшизи 4 504,53 грн.Відповідно до виписки з ПАТ «ВТБ «БАНК» від 29 січня 2015 року позивач сплатив страхове відшкодування розмірі 4 504,53 грн. Вважає, що, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 4 504,53 грн. До початку судового засідання представником позивача надана письмова заяву, в якій останній просить розглянути справу без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 30.09.2014 року о 10.10 год. в м.Києві по пр.Свободи відповідач у справі [PERSON], керуючи автомобілем „Nissan", реєстраційний номер [NUMBER], під час руху заднім ходом, не переконався, що даний маневр буде безпечним, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем „Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Подільського районного суду м. Києва від 23.10.2014 року у справі № 754/12042/14-п, що набрала законної сили 05.11.2014 р., [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Як вбачається з вищевказаної постанови, правопорушник [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного ДТП визнав частково. Між тим, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування», що підтверджено полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/6115708, який дійсний до 14.12.2014 року. Як вбачається з матеріалів с прави, автомобіль „Volkswagen", реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, що підтверджується ремонтною калькуляцією та актом огляду транспортного засобу (а.с. 12-13, 19-20). На підставі даних розрахунків страховою компанією ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт (а.с. 22) та виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4 504,53 грн. (а.с. 22). Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема підпункту 38.1.(ґ). пункту 38.1 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки. Посилаючись на те, що відповідач не відшкодував вказану суму у позасудовому порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «ПРОСТО-страхування» підлягає повному задоволенню, оскільки вимоги засновані на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. А відтак з [PERSON] слід стягнути на користь позивача суму понесених затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 4 504,53 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають також судовий збір в розмірі 1 218,0 грн., сплачений позивачем при подачі позову. На підставі викладеного, ст.ст.993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved