Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 липня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування відповідачем публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" про укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум". На підставі вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено на платіжну картку ліміт відновлювальної кредитної лінії у сумі 20000 грн. Відповідач повинен був здійснювати погашення суми заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів, розмір та строки сплати яких визначені договором. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками та неустойки. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35244,85 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно наданої заяви, позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 24 липня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування відповідачем публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" про укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум". Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено на платіжну картку ліміт відновлювальної кредитної лінії у сумі 20000 грн. Відповідач повинен був здійснювати погашення суми заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів, розмір та строки сплати яких визначені договором /а.с.4-7/. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого станом на 14 грудня 2016 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 35244,85 грн. (тридцять п'ять тисяч двiстi сорок чотири гривнi 85 копiйок), з яких: 23543,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9876,46 грн. - прострочене тіло кредиту, 306,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1518,76 грн. - неустойка за порушення строків платежів. Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком /а.с.31/. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved