Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

10.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений Кредитний договір у вигляді заяви про приєднання № 910498 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) і заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії у суму 14500 грн. на строк 36 місяців (п.п.6.3, 6.5). Щодо розміру суми кредитної лінії і її зміни банк керується п.п. 6.3,6.4 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) від 25.01.2016 року, де зазначено, що клієнт погоджується на встановлення (збільшення) банком кредиту в межах максимальних параметрів кредитування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписані заяви разом з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 28% річних, встановленому п.6.6 заяви на встановлювання відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 25.01.2016 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм Закону відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 01.04.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 22379 грн.88 коп., яка складається з: 14316 грн. 58 коп.- заборгованість за кредитом; 4333 грн. 65 коп. - заборгованість за процентам користування кредитом; 10 грн. - заборгованість за комісію РКО; 1206 грн. 49 коп. - заборгованість по несплаченій пені; 887 грн. 63 коп. - сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 1011 грн. 71 коп. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 320 грн. 06 коп. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 293 грн. 76 коп. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Позивач, посилаючись на ст. ст. 625, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 910498 від 25.01.2016 року в сумі 22379,88 грн. та судові витрати по справі у сумі 1921, 00 грн. Представник позивача Ільїн А.М. в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Справу просить розглянути без участі представника позивача. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомленим належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 910498 від 25 січня 2016 року, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 14500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28 % річних, на строк 36 місяців (п.п..6.3,6.5, 6.6). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості [PERSON] перед філією Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 910498 від 25 січня 2016 року, станом на 01.04.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 22379 грн.88 коп., яка складається з: 14316 грн. 58 коп.- заборгованість за кредитом; 4333 грн. 65 коп. - заборгованість за процентам користування кредитом; 10 грн. - заборгованість за комісію РКО; 1206 грн. 49 коп. - заборгованість по несплаченій пені; 887 грн. 63 коп. - сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 1011 грн. 71 коп. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 320 грн. 06 коп. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 293 грн. 76 коп. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно зі ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору №910498 від 25 січня 2016 року, укладеного між ним та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", розмір заборгованості підтверджений документально, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн. 00 коп. На підставі викладено, ст.ст. 526, 527, 611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved