Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації до відповідача - [PERSON], вказавши в ньому, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Позивач вказує, що крім нього у зазначеному господарстві проживала його бувша невістка - [PERSON], проте після припинення шлюбних відносин з його сином, відповідач також припинила проживати в спірному господарстві, однак до цього часу перебуває на реєстрації по вказаній адресі. Посилається на те, що реєстрація відповідача в спірному домоволодінні перешкоджає позивачу у можливості розпоряджатися даним приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власник такого. В позові зазначається, що відповідач не проживає в належному позивачу домоволодінні без поважної причини з 1997 року, в зв'язку з чим просить визнати [PERSON], такою що втратила право на користування жилим приміщенням в господарстві позивача, яке розташоване за адресою [ADDRESS] - шляхом зняття її з реєстрації по вказаній адресі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є власником домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01 липня 2014 року, серії САМ № 000072 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 липня 2014 року № 23627489. Судом також встановлено, що відповідач виїхала з спірного господарства та протягом останніх семи років в спірному господарстві не проживає, що підтверджується актом опитування сусідів, посвідченим сільським головою Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 14 липня 2014 року за № 918. Разом з тим з реєстраційного обліку з домоволодіння по [ADDRESS] відповідач не знялась, що підтверджується довідкою Маршинецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 927 від 16 липня 2014 року. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім того, ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядженні своїм майном. У відповідності до ст. 3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація це "внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла". Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ", реєстрація це лише фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов'язана з будь-якими іншими (майновими, тощо) правами особи. Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає права на користування цим житловим приміщенням в випадку відсутності члена сім'ї більше одного року. Провівши системний аналіз зазначених правових норм у сукупності з наданими позивачем доказами та його поясненнями, дійшов до висновку, що відповідач, як член сім'ї власника за місцем реєстрації в спірному господарстві не проживає більше одного року, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 3, 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved