Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Агротех» (далі ПП «Агротех), відділу Держземагенства у Казанківському районі Миколаївської області про визнання договорів оренди землі припиненими та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, зобовязання скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі, в якому зазначив, що 22.06.2004 року ним та його батьком, [PERSON], з відповідачем були укладені договори оренди землі, відповідно до яких вони передали в оренду ПП «Агротех» належні їм на праві власності земельні ділянки строком на 5 років. Посилаючись на те, що після закінчення терміну дії зазначених договорів відповідач не повертає земельні ділянки, а в односторонньому порядку здійснив неправомірні дії щодо продовження договорів на новий термін, [PERSON] просив позов задовольнити й визнати договори оренди земельної ділянки від 22.06.2004 року припиненими. Крім того, позивач вказав, що після смерті свого батька [PERSON], що мала місце 06.03.2011 року, до нього в порядку спадкування перейшло право власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка перебувала в оренді у відповідача, що в свою чергу також є підставою для припинення дії договору оренди. Заявою від 14 травня 2014 року позивач [PERSON] вніс уточнення до раніше поданого позову і посилаючись на підробку його підпису, а також підпису батька [PERSON], під договорами оренди земельної ділянки від 22.06.2004 року, невідповідність договорів вимогам ст.15 Закону України "Про оренду землі", просив визнати їх недійсними, зобов'язати скасувати державну реєстрацію цих договорів та не чинити йому перешкод в користуванні земельними ділянками. Згодом, а саме 19.06.2014 року, даючи пояснення у судовому засіданні по суті заявлених вимог позивач [PERSON] уточнив, що підписи під договорами оренди землі від 22.06.2004 року належать йому та його померлому батьку [PERSON], при цьому стверджує, що додаткову угоду за №25 від 12.04.2010 року до договору оренди земельної ділянки від 22.06.2004 року, якою строк дії спірного договору продовжено до 31.12.2017 року, його батько не укладав і не підписував, тому ця угода, як і сам договір, є недійсними. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] посилаючись на те, що договір оренди землі, укладений 22.06.2004 року між позивачем [PERSON] та ПП "Агротех", не відповідає вимогам ст.15 Закону України "Про оренду землі" просив визнати його недійсним. Крім того, посилаючись на те, що додаткову угоду за №25 від 12.04.2010 року до договору оренди землі від 22.06.2004 року, якою строк дії договору між його батьком [PERSON] та ПП "Агротех" продовжено до 31.12.2017 року, орендодавець [PERSON] не укладав і не підписував, просив визнати спірний договір, який крім іншого, не відповідає вимогам ст.15 Закону України "Про оренду землі", недійсним, зобов'язати відділ Держземагенства у Казанківському районі скасувати державну реєстрацію зазначених договорів та не чинити йому перешкод в користуванні земельними ділянками, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача ПП "Агротех" [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача відділу Держземагенства у Казанківському районі [PERSON] позов визнала частково. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, тобто відносини сторін повинні регулюватись Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір за яким орендодавець зобовязується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України і ст.18 указаного Закону України є укладеним (вчиненим) із моменту його державної реєстрації. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 23.04.2004 року за №267-р громадянин України [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 8,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Михайлівської сільської ради Казанківського району, і отримав Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії МК №088602 від 22.06.2004 року (а.с.5 т.1). 22 червня 2004 року між власником вказаної земельної ділянки [PERSON] та ПП «Агротех» було укладено договір оренди землі строком на 5 років. Державну реєстрацію договору проведено 22.02.2010 року №041049100222 (а.с.53-55, 208-209, т.1). Даний договір оренди землі на час його підписання відповідав вимогам типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року. Належність підпису на цьому договорі саме орендодавцеві, а не іншій особі, позивачем не заперечується. Тобто, на момент підписання спірного договору оренди землі від 22.06.2004 року орендодавець [PERSON] не мав будь-яких заперечень проти умов договору щодо обєкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору, що вказує на те, що при вчиненні зазначеного правочину (на момент досягнення згоди в належній формі з усіх істотних умов договору) орендодавець мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, а його волевиявлення як учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі. Відповідно до приписів ст.31 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) та п.29 вказаного договору дія договору оренди землі припиняється зокрема у разі закінчення строку на який його було укладено. Згідно з ч.1 ст.210 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст.18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) та п.36 спірного договору набирає чинності. Оскільки державну реєстрацію спірного договору було проведено 22.02.2010 року, а строк його дії складає 5 років, то відповідно до положень п.29 договору та ст.31 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) спірний договір оренди землі від 22.06.2004 року припинив свою дію 22 лютого 2015 року у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено. Пунктом 6 спірного договору оренди передбачено, що по закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про намір щодо продовження дії договору не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку його дії. Дана умова договору відповідачем ПП "Агротех" не виконана, тобто, такого письмового повідомлення\~позивач [PERSON]\~не отримував. Більше того, навіть при наявності належного\~повідомлення від ПП "Агротех" про бажання продовжити дію договору оренди , воно не є обов'язковим для позивача, бо для укладання будь-якого договору, виходячи з положень ст.627 ЦК України, необхідно вільне волевиявлення\~обох сторін договору на його укладання. Відповідно до вимог ст.33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) під терміном\~поновлення договору оренди землі мається на увазі укладення договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, на яких було укладено попередній договір оренди зазначеної ділянки в разі продовжуваного користування орендарем земельною ділянкою за відсутності письмових заперечень орендодавця на протязі місяця по закінченню дії попереднього договору. І якщо, навіть на протязі місяця\~після закінчення строку договору, позивач\~не надіслав\~відповідачусвого письмового заперечення щодо подальшого використання його\~земельної ділянки, то дія\~договору\~ПП "Агротех" з позивачем [PERSON] від 22.06.2004 року\~автоматично не поновлюється, а потребує здійснення відповідних дій і позивача, і відповідача на поновлення договору на новий термін. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди землі, який припинив свою дію, та вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобовязання скасувати державну реєстрацію цього договору, які є похідними від вимог щодо визнання недійсності оспорюваного правочину, не підлягають задоволенню за їх безпідставністю. На підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 23.04.2004 року за №267-р громадянин України [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 8,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Михайлівської сільської ради Казанківського району, і отримав Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії МК №088576 від 22.06.2004 року (а.с.10, т.1). 22 червня 2004 року між власником вказаної земельної ділянки [PERSON] та ПП «Агротех» було укладено договір оренди землі строком на 5 років. Державну реєстрацію договору проведено 26 квітня 2007 року за №040701601058 (а.с.202-207, т.1). Даний договір оренди землі на час його підписання відповідав вимогам типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року. Належність підпису на цьому договорі орендодавцеві [PERSON], а не іншій особі, позивачем не заперечується. Тобто, на момент підписання спірного договору оренди землі від 22.06.2004 року орендодавець [PERSON] не мав будь-яких заперечень проти умов договору щодо обєкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору, що вказує на те, що при вчиненні зазначеного правочину (на момент досягнення згоди в належній формі з усіх істотних умов договору) орендодавець мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, а його волевиявлення як учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі. Як вбачається з додаткової угоди №25 від 12 квітня 2010 року по спливу трьохрічного строку з дня державної реєстрації (набрання чинності) вищевказаного договору оренди землі, [PERSON] та ПП "Агротех" уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 22.06.2004 року, відповідно до якої термін дії договору оренди землі продовжено до 31 грудня 2017 року. Зазначена додаткова угода зареєстрована у Казанківській філії Миколаївського Державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельним ресурсам, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.12.2010 року за №041049101232 (а.с.55, 201, т.1). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії 1-ФП №133236 від 09.03.2011 року [PERSON] помер 06.03.2011 року (а.с.16, т.1). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу [PERSON] за р/№1588, спадкоємцями земельної ділянки розміром 8,57 га, яка належала спадкодавцю [PERSON], є його син [PERSON] та дві дочки [PERSON] і [PERSON] в рівних частках по 1/3 кожен (а.с.14, т.1). Згідно зі ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. В силу приписів ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно п.32 спірного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Оскільки позивач [PERSON] та двоє інших спадкоємців успадкували в рівних частках земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON], то згідно приписів ст.1218 ЦК України до них перейшли права та обовязки орендодавця [PERSON] за договором оренди земельної ділянки, укладеного ним 22.06.2004 року з ПП «Агротех», які не припинилися внаслідок його смерті. Заявляючи вимоги про визнання недійсним договору оренди землі з підстав його невідповідності вимогам ст.15 Закону України "Про оренду землі" позивач [PERSON] та його представник, ні в позові, ні в судовому засіданні не зазначили, які істотні мови відсутні в спірному договорі та у чому полягає порушення його прав як орендодавця (власника 1/3 частки земельної ділянки) відсутністю у договорі тих чи інших істотних умов, і чому такі умови неможливо встановити шляхом зміни умов договору у цій частині, тому посилання позивача та його представника на відсутність в договорі оренди землі від 22.06.2004 року, укладеного між ПП "Агротех" та [PERSON] істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі" суд вважає безпідставними, оскільки такі умови в договорі визначені. В силу ч.1 ст.11 ЦК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і заперечень. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач [PERSON] посилаючись на те, що спірний договір оренди землі від 22.06.2004 року припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено, а додаткову угоду за №25 від 12.04.2010 року до договору оренди землі від 22.06.2004 року, якою строк дії договору між його батьком [PERSON] та ПП "Агротех" було продовжено до 31.12.2017 року, орендодавець [PERSON] не укладав і не підписував, просив визнати вказаний договір недійсним. Згідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Для з'ясування належності підпису певній особі та його справжності необхідні спеціальні знання. Відповідно до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в області почеркознавства, суд неодноразово призначав судово-почеркознавчу експертизу для з'ясування належності підпису [PERSON]Ф в додатковій угоді від 12.04.2010 року до договору оренди землі від 22.06.2004 року (а.с.212-213, 233-234, т.1, 10-11, т.2). Проте, у зв'язку з не наданням позивачем експерту документів з вільними зразками підписів [PERSON] судова експертиза жодного разу не була проведена (а.с.215-223, 236-243, т.1, 12, 14-16, т.2). Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст.146 ЦПК України суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено відповідними засобами доказування те, що додаткова угода за №25 від 12.04.2010 року до договору оренди землі від 22.06.2004 року орендодавцем [PERSON] не підписувалася. З урахуванням вищевикладеного суд приходе висновку про те, що вимоги позивача [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між ПП "Агротех" та [PERSON], який не припинив свою дію, та вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобовязання скасувати державну реєстрацію цього договору, які є похідними від вимог щодо визнання недійсності оспорюваного правочину, не підлягають задоволенню за їх безпідставністю. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed