Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на: - земельну ділянку площею 3.008 га, розташовану в межах території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , - 27/100 нежитлової будівлі, вагової, яка знаходиться по [ADDRESS] , - 27/100 нежитлової будівлі, зерновий склад, яка знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В підготовче судове засідання сторони не з`явились. Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надіслали до суду письмові заяви, згідно яких просили справу розглянути без їх участі, позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 05 листопада 2018 року(а.с.6). Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] як дитина спадкодавця, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським Райбюро ЗАГС 12 липня 1965 року(а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: - земельної ділянки площею 0.0480 га, кадастровий номер: 4823955000:02:000:1124, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області; - земельної ділянки площею 3.0283 га, кадастровий номер: 4823955000:03:000:0887, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області; - житлового будинку з господарчими будівлями та побутовими спорудами, розташованого в [ADDRESS] ; - 27/100 нежитлової будівлі, вагової, яка знаходиться по [ADDRESS] ; - 27/100 нежитлової будівлі, зерновий склад, яка знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до спадкової справи №52/2019(а.с.30-48) позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини за законом у встановлений законодавством строк(а.с.31). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В оформленні спадкових прав на спадкове майно у нотаріальному порядку позивачу відмовлено(а.с.4), оскільки правовстановлювальний документ не відповідає вимогам ч.3 ст.47 Закону України "Про нотаріат". Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Земельна ділянка площею 0.0480 га, кадастровий номер: 4823955000:02:000:1124, та площею 3.0283 га, кадастровий номер: 4823955000:03:000:0887, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №037897, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 01 жовтня 2004 року(а.с.14), що підтверджено даними витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4811098872021, НВ-4811099712021 від 16 лютого 2021 року(а.с.19-21, 22-24). Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Встановлено, що [PERSON] являється власником на праві приватної власності житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується даними свідоцтва про право приватної власності на будівлі, виданого виконавчим комітетом Кривоозерської селищної ради народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області 25 січня 1984 року, і записаний в реєстровій книзі №2, за реєстровим №265(а.с.9). Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого Первомайським бюро технічної інвентаризації, власником вказаний [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1984 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1984 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об`єкт права власності - нерухоме майно. Спадкодавець [PERSON] являється власником на праві приватної спільної часткової власності: - 27/100 нежитлової будівлі, вагової, яка знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджено даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області 31 січня 2008 року(а.с.12), - 27/100 нежитлової будівлі, зерновий склад, яка знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджено даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області 31 січня 2008 року(а.с.13). Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] визнали позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved