Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників справи. Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , уродженці с. Ілларіоново Ашинського району Псковської області (РФ), РНОКПП [NUMBER] , Державного акту на право постійного користування землею, серії ІІІ-ДП № 026199 від 28.12.2001. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що внаслідок описки, а саме зазначення першої літери по батькові як Е замість Є, позбавляє можливості розпаювання земель та отримання у приватну власність. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 17.09.2021відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду. Заявник в судовому засіданні підтримав свої вимоги та їх обґрунтування, викладені в заяві. Заінтересована особа повідомлялася про день та час місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак її представник до суду не з`явився, в заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Як випливає з рішення Широківської районної ради № 252-25/ЧЧІІІ від 26.11.2001 (арк.с 5), [PERSON] на території Андріївської сільської ради було надано в постійне користування під розвиток селянських (фермерських) господарств земельна ділянка, площею 20 га. Державний акт на право постійного користування землею, серії ІІІ-ДП № 026199 від 28.12.2001, виданий Широківською районною Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Шр № 735, на ім`я [PERSON] (арк.с 6). 15.03.2013 при реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (арк.с 4). Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб…. заявник є співзасновником ФГ «ІЗУМРУД-1» (ЄДРПОУ 31996574) (арк.с 7). Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на розпорядження земельною ділянкою. ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як випливає з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, судом встановлено, що Державний акт на право постійного користування землею, серії ІІІ-ДП № 026199 від 28.12.2001, виданий саме на ім`я заявника з опискою в написанні першої літери по батькові. V. Розподіл судових витрат. При зверненні до суду заявником сплачено судовий збір в сумі 454 грн (арк.с 2). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати не підлягають розподілу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved