Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В установленому порядку сторони звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. 13 травня 2013 року постановою державного нотаріуса Торезького міського нотаріального округу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, є те, що [PERSON] не зареєстрував в установлених органах реєстрації нерухомості зазначений будинок. Просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на домобудівництво, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку «А», прибудови «а», прибудови «а-1», ганку «а-2», сараю «Б», гаражу «В», кухні «Г», сараю «Д», вбиральні «Е», душу «Ж», огородження № 1. Позивач у судове засідання не з"явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Дала пояснення,аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що на день смерті спадкодавця добудований спірний будинок не прийнятий в експлуатацію. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що відмовилася від належної їй спадщини, що залишилася після смерті її батька, на користь дружини спадкодавця-позивача по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 08 серпня 1972 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині - [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження [INFO] року народилася [PERSON], у відомостях про батьків зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.7). [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON] (а.с.8). 13 травня 2013 року постановою державного нотаріусу Торезької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що залишилося після смерті [INFO] року її чоловіка [PERSON] (а.с.21). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 29 березня 1989 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-945, [PERSON] придбано у власність недобудований житловий будинок, готовністю 44%, який покупець зобов'язаний здати в експлуатацію у вересні 1990 року, розташований на земельній ділянці розміром 600 м2 за адресою: [ADDRESS], що належало [PERSON] (а.с.9-10). 28 січня 1987 року рішенням виконкому Торезької міської Ради народних депутатів №17 [PERSON] виділено земельну ділянку загальною площею 600 кв.м під індивідуальне будівництво в [ADDRESS], та зобов'язано [PERSON] отримати до 28 лютого 1987 року в управлінні головного архітектора м. Тореза всю технічну документацію на право споруди житлового будинку та укласти договір з міськжитлоуправлінням; споруду будинку робити тільки за проектом і в місці, вказаному на плані; в разі пропуску строку отримання технічної документації без поважних причин [PERSON] втрачає право споруди по даному рішенню (а.с.52). Згідно акту від 28 січня 1987 року, складеного представником управління головного архітектору міста Тореза при виконкомі Торезької міської ради Федіною Л.І. вбачається, що на підставі рішення виконкому Торезької міської Ради народних депутатів від 28 січня 1987 року №17 [PERSON] проведено в натурі відвід земельної ділянки загальною площею 600 кв.м в [ADDRESS], та попереджено [PERSON] про те, що до складання Торезьким міськжитлоуправлінням договору про забудову не вирішується будь-якого використання відведеної ділянки; будівництво починати тільки з житлового будинку (а.с.57). Згідно проекту забудови земельної ділянки, затвердженого головним архітектором міста Тореза Виконкомом Торезької міської ради народних депутатів, визначено розміщення і будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель, споруд, гаражів, а саме розміщення: житлового будинку, кухні, убиральні, гаражу та сараю (а.с.58). Згідно договору від 28 січня 1987 року [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку загальною площею 600 кв.м, за адресою: [ADDRESS], для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно; будівництво повинно бути закінчено по закінченню 3 років, тобто 28 січня 1990 року (а.с.49-50). 15 березня 1989 року рішенням виконкому Торезької міської Ради народних депутатів №60 дозволено [PERSON] продати недобудований житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] [PERSON], інвентаризаційна оцінка будинку складає у розмірі 2899 рублів, готовність будинку 44%; зобов'язано [PERSON] закінчити будівництво будинку та здати до експлуатації у вересні 1990 року (а.с.56). Згідно домової книги в будинку за адресою: [ADDRESS], значилися зареєстрованими та мешкали разом з померлим його донька [PERSON] та дружина [PERSON].(а.с.16-20). Згідно технічного паспорту на будівництво індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], головним архітектором міста Тореза виконкому Торезької міської Ради народних депутатів затверджено будівництво індивідуального житлового будинку (а.с.47-48). Згідно інформації Торезької державної нотаріальної контори від 20 січня 2014 року після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа 532/2008р. від 16 травня 2008 року (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 36346801 від 17 січня 2014 року. Згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №36346806 від 17 січня 2014 року відсутня інформація про наявність заповіту, посвідченого від імені [PERSON] (а.с.59-61). Судом було оглянуто спадкову справу, з якої вбачається, що 16 травня 2008 року позивач звернулась до Торезької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року (а.с.63). Згідно заяви від 16 травня 2008 року, посвідченої державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовилася від належної їй спадщини, що залишилася після смерті її батька на користь дружини спадкодавця - [PERSON] (а.с.62). Згідно довідки закритого акціонерного товариства «АІСЕ Україна» м. Київ від 01 квітня 2009 року, у відповідності до Угоди № 92164 від 12 травня 2005 року товариство поверне сплачені Чисті внески у розмірі 413 грн. 70 коп. (а.с.72). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 квітня 2009 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори спадкоємцем майна померлого [INFO] року [PERSON] є позивач, у тому числі з урахуванням 1/2 частини майна від якого відмовилася відповідач, донька спадкодавця. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з грошових внесків в сумі 413 грн. 70 коп. учасника системи АВТОПЛАН у Закритого акціонерного товариства «АІСЕ Україна» (а.с.74,75). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08 квітня 2013 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON], у тому числі з урахуванням 1/2 частини майна від якого відмовилася [PERSON], донька спадкодавця. Спадщина, на яку видано в указаних частках свідоцтво, складається з грошового внеску з нарахованими відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться у територіальному відокремленому без балансовому відділенні № 10004/0264 філії - Донецьке обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк» на рахунку в сумі 3253 грн. 59 коп. (а.с.81,82). Дослідив добуті докази суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 зазначеного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Статтею 1221 ЦК України визначено місце відкриття спадщини за останнім місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно пункту 1.8. цього Положення реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі - об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва. Судом встановлено, що 29 березня 1989 року чоловік позивача [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав у власність недобудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Спірний будинок був добудований у 1989 році, але правовстановлюючі документи не оформлені. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається із зазначеного будинку. Сторони є спадкоємицями першої черги. 16 травня 2008 року відповідач подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь позивача. 13 травня 2013 року позивач звернулася до Торезької державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] Постановою державного нотаріусу Торезької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 "Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів"( втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 1992 року № 587 у зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 р. № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення"). Відповідно до п.п.«к» п.2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств /організацій/ у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій або замовниками /забудовниками/ яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом. У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями. Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ.1-3.94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року, в якому, зокрема, роз'яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення», при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Аналогічна норма щодо порядку реєстрації права власності зазначена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». 11 квітня 2013 року Бюро технічної інвентаризації м. Тореза виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], з якого вбачається послідовність будівництва житлового будинку та господарчих споруд, а саме: в 1989 році побудовано будинок під літ. «А», прибудову під літ. «а», прибудову під літ. «а1» та ганок під літ. «а2»; в 1990 році побудовано сарай під літ. «Б» та гараж під літ. «В»; в 1995 році побудовано кухню під літ. «Г», сарай під літ. «Д», убиральню під літ. «Е», душ під літ. «Ж» та огорожу під літ. «№1» (а.с.11-15). Згідно висновку про технічний стан будинку, складеного бюро технічної інвентарізації міста Тореза, спірний будинок добудований у 1989 році. Акти прийомки житлового будинку не оформлювались (а.с.22). 19 листопада 2007 року наказом № 317 Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 грудня 2007 року за № 361/14628 (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 327 від 02 липня .2012 року) затверджено Положення про інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі. 17 лютого 2011 року прийнятий Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до пункту 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом № 91 від 24 червня 2011 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України затверджено Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж (наказ діяв до 30 січня 2013 року). Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20 листопада 2012 року № 5496-VI пункт 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI викладено в такій редакції: інспекції державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2013 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приймають в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011року № 703, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (пункт 46 вказаного Порядку). Державна реєстраційна служба України у зв'язку з неоднозначністю правозастосовної практики в Листі від 12 березня 2013 № 95-06-15-13 роз'яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05 серпня 1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Жодним з наведених нормативних актів та відомчих роз'яснень не передбачена можливість оформлення спадкоємцем права власності на житловий будинок, будівництво якого було завершене спадкодавцем до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 13 травня 2013 року постановою державного нотаріусу Торезької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що залишилося після смерті [INFO] року [PERSON] (а.с.21). Із наведених матеріалів справи вбачається, що спірний будинок та господарські споруди збудовані на земельній ділянці, відведеній під забудову у встановленому в той час порядку, а після його будівництва бюро технічної інвентарізації міста Тореза складено висновок про технічний стан спірного будинку. Оформити право власності як спадкоємець забудовника через органи інспекції державного архітектурно-будівельного контролю позивач не має можливості, оскільки будинки, які завершені до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об"єкту будівництва. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved