Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

25.05.2021 р. до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. у порядку статті 33 ЦПК України надійшла зазначена заява. 26.05.2021 р. постановлено ухвалу про самовідвід від розгляду цивільної справи № 757/27567/21-ц. Після виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справу передано до провадження судді Ільєвій Т.Г. 31.05.2021 р. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду. [PERSON] 25.05.2021 року звернулася до суду з заявою, в якій вказує, що 18.07.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/8232/13-ц розірвано шлюб, зареєстрований 30 липня 2004 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис №1405), укладений між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу останній продовжував здійснювати відносно [PERSON] та молодшої доньки, [PERSON] ( [INFO] ), психологічне насильство, що проявляється у постійних словесних образах, нецензурній лайці, приниженні, погрозах фізичною розправою, залякуванні, намагані встановити контроль у пересуванні. Заявник вважає, що вона та її дочка [PERSON] є особами, які зазнали домашнього насильства. Для забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства, просить видати обмежувальний припис на строк шість місяців відносно [PERSON] ( [INFO] , адреса місця проживання якого [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), заборонивши останньому наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалих [PERSON] та [PERSON] ; особистого і через третіх осіб розшукувати їх, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; вести листування, телефонні переговори з ними або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала суду заяви самостійно та як законного представника, в яких заявлені вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі та її донкьи. [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України. Суд, заслухавши учасників по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані до заяви, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних обставин. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює зобов`язання кожної держави, яка ратифікувала Конвенцію, поважати права людини шляхом гарантування кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, прав і свобод, визначних у Конвенції. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/8232/13-ц від 18.07.2013 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 липня 2004 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис №1405). Судом встановлено, що [PERSON] зверталася до правоохоронних органів щодо протиправної поведінки [PERSON] 21 січня 2020 року до Святошинського УП ГУНП в м. Києві адвокатом Іщуком Є.М. в інтересах [PERSON] подано заяву-повідомлення про злочин, передбачений ч.2 ст.189 КК України та ч.1 ст.129 КК України, вчинений [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2020 у справі №759/12219/20 зобов`язано уповноважених осіб Святошинського УП ГУНП в м. Києві внести до ЄРДР відомості, які викладені в заяві адвоката Іщука Є.М. від 21.01.2020 року. Встановлено також, що на телефонний номер заявника у справі - [PERSON] надходять повідомлення з погрозами від кривдника - [PERSON] . У матеріалах справи наявні висновки психологічного обстеження постраждали від домашнього насильства. У висновку від 18.04.2021 психологічного обстеження [PERSON] ( [INFO] ) зазначено, що психоемоційний стан останньої є вкрай тривожним, причиною чого став психологічний тиск та агресія з боку колишнього чоловіка [PERSON] ( [INFO] ), який надсилає загрозливі сповіщення та періодично з`являється під вікнами офісу. Іншим джерелом сильних страхів [PERSON] є погрози кривдника у бік доньки [PERSON] . Тривога за свою безпеку та безпеку своїх доньок, через агресивну поведінку [PERSON] , викликає приступи панічних страхів у [PERSON] та провокує психосоматичні прояви. У висновку від 29.04.2021 психологічного дослідження [PERSON] ( [INFO] ) вказано, що будь-які спогади про батька викликають у [PERSON] прояви нервового напруження; зустріч доньки з батьком очно або у телефонному режимі є небезпечною для її психоемоційного стану. Зокрема, зазначено, що [PERSON] часто телефонує [PERSON] з погрозами та маніпуляціями. [PERSON] є свідком психологічного та фізичного насилля батька [PERSON] над мамою [PERSON] , внаслідок чого має стійке хвилювання за життя та здоров`я своєї мами, власну безпеку. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пунктів 7, 8 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. В силу вимог ч. 2ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. При визначенні реальності погроз суд приймає до уваги їх форму, характер, місце, час, обстановку їх висловлення, характер попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим. Особливе значення для суду має при цьому сприйняття погроз [PERSON] та [PERSON] . Насильство в сім`ї є однією з розповсюджених форм порушення прав людини. У більшості випадків протиправні дії проти когось із членів родини супроводжуються актами агресії, приниження та жорстокої поведінки. Подібні дії з боку насильника приводять до негативного фізичного, психічного та соціального стану здоров`я постраждалої особи чи кількох осіб, членів цієї родини. Як правило, найбільше страждають від сімейного насильства жінки, діти та люди похилого віку. Аналіз вищевказаних доказів у сукупності свідчать про те, що погрози та слова кривдника заявник сприймає реально. Як вже зазначалося, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до пунктів 4-6 це: - заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування),навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; - заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборона вести листування, телефоні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Враховуючи викладене, суд вважає що заява [PERSON] самостійно та як законного представника [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved