Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог у позові вказано, що з 20.07.1982 року позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. Дана квартира отримана [PERSON] на підставі ордеру № 194 від 20.07.1982 року. В даній квартирі були зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В подальшому рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради [ADDRESS] була частково перейменована на [ADDRESS], в тому числі вулиця та номер будинку зазначеної вище квартири. Відповідач вже протягом 15 років не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в квартирі немає, і взагалі квартирою він не цікавиться. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялась належним чином. Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач також, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 194 від 20.07.1982 року, виданого виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради [PERSON], сім'я якої складається з чотирьох чоловік: [PERSON], [INFO] - чоловік, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - дочка, надано право на зайняття 3-х кімнат загальною жилою площею 38,58 кв. м. в окремій квартирі [ADDRESS]. Ордер видано на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 15.07.1982 року за № 722 (а.с. 6). Згідно довідки № 79 від 16.01.2014 року, виданої Об'єднанням житлово-будівельних кооперативів, [ADDRESS], раніше була адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки № 1549 від 11.11.2013 року, виданої Об'єднанням житлово-будівельних кооперативів, за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до акту, складеного [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [INFO] виїхав з квартири [ADDRESS] в 1998 році, забравши свої речі. Весь цей час він проживає за іншою адресою. В даній квартирі не з'являвся (а.с. 7). Таким чином, відповідач [PERSON] будучи зареєстрованими в належній позивачу квартирі, порушують права та законні інтереси позивача, [PERSON] на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Згідно ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Будь-які заяви до балансоутримувача чи інших органів про те, що відповідач буде відсутній за місцем реєстрації та збереження за ним права на користування за цією адресою відсутні. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Крім того, за частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідачів в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved