Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

25.06.2014 р. до суду поступив даний позов, в якому позивачка просить суд ухвалити рішення та стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свій позов позивачка мотивує тим, що вона з відповідачем проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2000 по 2006 р.р. і в цей період у них народилася дочка [PERSON] [INFO] р.н., яка проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але в недостатньому розмірі для нормального розвитку дитини, а тому і пред"явлено до суду даний позов. У судове засідання позивачка не з'явилася, але направила заяву, в якій позов підтримала і просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання також не з'явився, але надав суду заяву розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без зареєстрованого шлюбу з 2000 по 2006 р.р. В цей період, [INFO] року, у них народилася дочка [PERSON], яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач записаний батьком [PERSON] в свідоцтві про народження, згідно даних а/з № 54 від 27.05.2003 р. по ВРАЦС Корсунь-Шевченківського РУЮ (а.с.5). Судом встановлено, що відповідач є працездатним, матеріально забезпеченим,оскільки працює начальником Корсунь - Шевченківського районного виробничого відділу Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастра» і має регулярну щомісячну заробітну плату. Інших даних щодо матеріального стану відповідача та інших утриманців, суду не надано. Позивачка є також фізично здоровою, але на даний час не працює тому, що здійснює догляд за своєю матірю [PERSON], інвалідом І групи, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с.6) та яка потребує постійної сторонньої допомоги, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 579 (а.с.8). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ч.1 ст.182 СК України та роз'яснень, даних у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК, тобто не меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р."Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 вказаного закону розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року №14 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Таким чином, на підставі наданих суду доказів, з урахуванням вимог Конвенції ООН про права дитини, правових позицій Верховного Суду України суд, вважає, що з урахуванням того, що відповідач є працездатним, працюючим, фізично здоровим, матеріально забезпеченим, має доходи, то з урахуванням вказаних обставин позов підлягає до задоволення і суд стягує з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, до повноліття дитини. Оскільки позов задовольняється,то суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, у межах суми платежу за один місяць, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, підлягає негайному виконанню відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд, відповідно до приписів ч. 4 ст.10 ЦПК України роз'яснює відповідачу про відповідальність за прострочення сплати аліментів та наслідки.

Outcome: approved