Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Державної казначейської служби України, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України в рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь 10 713,48 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 14.05.2018 слідчим СВ Дарницького УП ГУ НПУ в м. Києві в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12018100020004297 від 14.05.2018 р. вилучено автомобіль марки "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] , яким має право користування позивач. Постановою слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві Сейранова В.С. від 19.12.2018 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018100020004297 від 14.05.2018 р. закрито за відсутністю події кримінального правопорушення. 29.12.2018 р. начальник СВ Дарницького УП НП у м. Києва П`ятниківський О.А. направив директору штрафмайданчика лист про видачу автомобіля "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , однак автомобіль не було повернуто по причині необхідності оплати грошових коштів в розмірі 10 630 грн. за зберігання зазначеного автомобіля на штрафмайданчику. Зазначає, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2018 р. слідчому слідчого відділу Дарницького УП НП в м. Києві було відмовлено у задоволенні клопотання про арешт автомобіля, однак транспортний засіб не був переданий [PERSON] на зберігання, а переданий на комерційний штрафмайданчик ТОВ «Укрспецпарк» на вул. Фанерна,4 в. м. Києві. 21.01.2019 захисник [PERSON] - Мамедов Р.Х. звернувся до начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві та керівника Київської місцевої прокуратури № 2 з клопотанням про безкоштовне повернення автомобіля "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] 25.02.2019 р. отримав відповідь, що слідчий відділ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві не втручається у господарську діяльність штраф майдану, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4. 13.03.2019 захисник [PERSON] - Мамедов Р.Х. звернувся до керівника ТОВ «Укрспецпарк» з вимогою про безкоштовне повернення з штраф майданчика автомобіля "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] 07.05.2019 захисник [PERSON] - Мамедов Р.Х. звернувся до начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві з заявою про винесення постанови про відшкодування витрат [PERSON] , пов`язаних із кримінальним провадженням № 12018100020004297 від 14.05.2018 р. 06.06.2019 р. отримав відповідь, що слідчий відділ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві не втручається у господарську діяльність штраф майдану. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилаючись на ст.1176 ЦК України вказував на те, що тривале тримання автомобіля на штрафмайданчику та неповернення цього майна безкоштовно було протиправним та грубо порушувало його права. Також позивач вказує, що зазначеними неправомірними діями представників відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у зриві життєвих планів, перебуванням у стресовій ситуації. Ухвалою суду від 15.10.2019 було відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 14.05.2018 слідчим СВ Дарницького УП ГУ НПУ у м. Києві в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12018100020004297 від 14.05.2018 р. вилучено автомобіль марки "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] , яким має право користування позивач. Постановою слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві Сейранова В.С. від 19.12.2018 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018100020004297 від 14.05.2018 р. закрито за відсутністю події кримінального правопорушення. 29.12.2018 р. начальник СВ Дарницького УП НП у м. Києва П`ятниківський О.А. направив директору штрафмайданчика лист про видачу автомобіля "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , однак автомобіль не було повернуто по причині необхідності оплати грошових коштів в розмірі 10 630 грн. за зберігання зазначеного автомобіля на даному штрафмайданчику. 21.01.2019 захисник [PERSON] - Мамедов Р.Х. звернувся до начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві та керівника Київської місцевої прокуратури № 2 з клопотанням про безкоштовне повернення автомобіля "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] 25.02.2019 р. отримав відповідь, що слідчий відділ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві не втручається у господарську діяльність штрафмайдану, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4. 13.03.2019 захисник [PERSON] - Мамедов Р.Х. звернувся до керівника ТОВ «Укрспецпарк» з вимогою про безкоштовне повернення з штрафмайданчика автомобіля "БМВ 320", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] В судовому засіданні представник позивача пояснив, що за таких обставин був змушений запозичити кошти у знайомих та сплатити штраф майданчику ТОВ «Укрспецпарк» за послуги, пов`язані зі зберіганням даного автомобіля в розмірі 9 130 грн. та 1500 грн. - послуги евакуатора. 20.03.2019 позивачем на користь ТОВ «Укрспецпарк» було здійснено оплату за послуги евакуації транспортного засобу в розмірі 1500 грн. та 9 130 грн. - послуги за зберігання транспортного засобу, що підтверджується копіями квитанцій № 142010032 та № 142010030, а також комісія банку 15 грн. та 68,48 грн. відповідно. 07.05.2019 захисник [PERSON] - Мамедов Р.Х. звернувся до начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві з заявою про винесення постанови про відшкодування витрат [PERSON] , пов`язаних із кримінальним провадженням № 12018100020004297 від 14.05.2018 р. 06.06.2019 р. отримав відповідь, що слідчий відділ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві не втручається у господарську діяльність штрафмайдану. Вирішуючи даний спір, суд вважає необхідним врахувати наступне. Відповідно до ч.1 ст.123 КПК України, витрати, пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі - Порядок) визначено правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Згідно п.20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Згідно п.32 Порядку фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Наведені норми свідчать про те, що чинним кримінально процесуальним законодавством України не передбачено стягнення з користувача тимчасового вилученого майна плати за зберігання цього майна органом досудового розслідування, як стороною обвинувачення. Факт отримання ТОВ «Укрспецпарк» від позивача грошових коштів в сумі 10 630 грн. знайшов своє підтвердження при розгляді справи судом та був доведений належними доказами, а також не заперечувався представником відповідача. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування. Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. З матеріалів справи вбачається, що позивачу безпідставно не було повернуто автомобіль безоплатно, а відтак суд приходить до висновку, що такі дії відповідача були неправомірними. 20.03.2019 року позивачем оплачено вартість транспортування автомобіля на спеціальний майданчик у сумі 1500 гривень та послуги за зберігання транспортного засобу в сумі 9 130гривні, що підтверджується квитанціями. Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року, визначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. За таких обставин, суд вважає, що ґрунтуються на законі вимоги про стягнення цих сум з Держави України шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві з відповідного казначейського рахунку. Також позивач посилається на завдану йому моральну шкоду від неправомірних дій відповідча, яку він оцінив у 10 000 грн., та обґрунтував тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, він переніс душевні страждання через неповернення його майна, на що суд зазначає наступне. Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надаючи оцінку доводам позивача, викладених у позовній заяві, суд приходить до переконання, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, внаслідок неправомірних дій відповідача щодо безоплатного повернення автомобіля із спеціального майданчика тимчасового тримання автомобілів. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, та стягує з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати вимогам розумності і справедливості. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Наданими суду документами позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 10 000,00 грн. Дана сума є дещо завищеною. Тому з урахуванням викладених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн. Крім того, як вбачається з позовної заяви, Позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. На обґрунтування своїх вимог Позивачем долучено копії договору від 01.12.2018 про надання юридичної (правової) допомоги, укладеного з адвокатом Мамедовим Р.Х. та Акт виконаних робіт за Угодою (договором) про надання юридичної допомоги від 01.12.2018 від 06.05.2019. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). Разом з тим, позивачем не надано доказів, підтверджуючих здійснення судових витрат в сумі 7000,00 на професійну правничу допомогу адвоката Мамедова Р.Х у цивільній справі № 753/19075/19 (акт виконаних робіт, рахунок, тощо), у зв`язку з чим суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в якості збитків, які позивач поніс під час кримінального провадження № 12018100020004297 від 14.05.2018 р. позивач не заявляв.

Outcome: partial