Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO], близько 03. год. 20 хв. на ділянці автодороги Ковель-Жовква, поблизу с. Заріччя, Володимир-Волинського району, Волинської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив наїзд на пішохода [PERSON], котрий перетинав проїзну частину дороги. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження в результаті яких помер. За даним фактом відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 26.03.2015 р. дане провадження було закрито, у зв'язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Позивач зазначає, що у зв»язку із смертю [PERSON] в результаті ДТП, вона понесла витрати на поховання та спорудження надгробного пам»ятника в такому розмірі: доставка тіла в морг - 100 грн., поминальний обід - 5908,50 грн, витрати пов»язані з похованням - 1870 грн., надгробний пам»ятник - 9000 грн. Також їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», тому витрати на поховання у розмірі 16878,50 грн. та 5000 моральної шкоди просить стягнути в її користь із даного товариства. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав заперечення у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування заперечення вказав, що у діях водія [PERSON] відсутня вина у вчиненні злочину, а тому відсутні підстави для настання цивільно-правової відповідавльності. Просить розгляд справи проводити у відстуності представника відповідача. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, тому згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] близько 03 год. 20 хв., [PERSON] керуючи автомобілем марки «Нісан», н.з. [NUMBER], рухаючись по автодорозі Ковель - Жовква поблизу с. Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину дороги. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які спричинили смерть, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Факт ДТП підтверджується кримінальним провадженням №12015030000000052 та постановою про його закриття від 26.03.2015 р. у зв»язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Разом з тим в даній постанові зазначено, що в прямому причиновому зв»язку з виникненням даної ДТП є грубе порушення пішоходом [PERSON]. п.п. 4.4, 4.14 Правил дорожнього руху України. З полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ №3108578, строк дії якого з 31.10.2014 р. по 30.10.2015 р. вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], власника автомобіля «Нісан Прімасу», н.з. [NUMBER] застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус». Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз»яснено, що обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача незалежно від наявності вини, в разі, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. При цьому ч.5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, котра є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Належних та допустимих доказів того, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого не надано. А тому посилання відповідача на відсутність вини та протиправності дій і причинного зв»язку між виникненням даної ДТП та її наслідками як на підставу для настання цивільно-правової відповідальності [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від вини. Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого зобов»язана відшкодувати особі, котра зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, ці витрати. За змістом ст. 27.4 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника мають особи, які взяли на себе витрати на поховання. Витрати на поховання відшкодовуються при наданні оригіналу свідоцтва про смерть та доказів, що підтверджують ці витрати. Як зазначила позивач, нею на поховання [PERSON] витрачено : 100 грн. за доставку тіла в морг, 1870 грн. витрат пов»язаних з похованням, 5908,50 грн. витрат на поминальний обід та 9000 грн. на встановлення надгробного пам»ятника, що в загальному становить 16878,50 грн. Суд задовільняє понесені витрати на поховання частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 р., похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже до таких витрат відносяться: витрати на доставку тіла в морг і витрати на поховання, які складають 1970 грн. (100+1870) та підлягають стягненню з відповідача. Виходячи з вищенаведеного Закону, витрати на поминальний обід, відшкодуванню не підлягають. Відповідно до п. 24 постанови ПВСУ від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витрати на виготовлення пам»ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам»ятників і огорож в даній місцевості. Позивачем не надано документів, які б підтверджували граничну вартість стандартного пам»ятника у Володимир-Волинському районі, а Володимир-Волинське комунальне підприєство «Ритуальна служба» повідомила про відсутність послуг з виготовлення та встановлення пам»ятників. Тому суд вважає, що розмір відшкодування цих необхідних витрат ( в розумінні ст. 1201 ЦК України) слід визначити за аналогією закону ( ч.8 ст. 8 ЦПК України), а саме взявши до уваги нормативний акт - постанову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві професійних захворювань від 03.10.2008 р. №45, яка є діючою і на даний час, котрою встановлено граничний розмір відшкодування у Волинській області на виготовлення та встановлення пам»ятників, огорож та інше - 2500 грн. Вказаний доказ є належним і допустимим і саме цей розмір суд бере до уваги, як граничну вартість стандартних пам»ятників і огорож у місцевості проживання позивача. А тому на спорудження надмогильного пам»ятника в даному випадку підлягає до відкшодування позивачу страховою компанією лише шкода в розмірі 2500 грн., а не заявлена нею 9000 грн. Отже, встього підлягає до відшкодування витрат на поховання в сумі 4470 грн. Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне. Згідно ст. 27 п. 27.3. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ідпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Із листа відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по Володимир-Волинському районі реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції від 27.10.2015 року вбачається, що 29.03.2006 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON]. та [PERSON] Таким чином, [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]., на час його смерті. Оскільки згідно ст. 27 п. 27.3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю особи має дружина, однак беручи до уваги, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] не була його дружиною, а тому відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди в її користь. Крім того, вимоги про стягнення правової допомоги суд задовольняє частково у розмірі 1500 грн., оскільки загальний час витрачений адвокатом на подання позову і його складання стосується як позивача [PERSON], так і [PERSON], оскільки останній при поданні позову був співпозивачем, котрий в ході розгляду справи відмовився від своїх позовних вимог.

Outcome: partial