Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем майна за заповітом після смерті [PERSON] Позивач бажає оформити спадкові права, проте цьому перешкоджають наступні обставини: на час посвідчення заповіту щодо земельної ділянки був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай). На час відкриття спадщини був оформлений державний акт на право на земельну частку (пай). Таким чином нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд його задовольнити. Позивач та його представник не з'явилися в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримують та просять справу розглядати без їх участі. Від Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області надійшла заява, згідно до якої вони просять справу розглядати без їх участі, проти заявленого позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, в тому числі земельна частка (пай). Ще при житі [PERSON] слала заповіт, згідно якого земельну частку (пай) заповіла позивачеві. Статті 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України 2003 р. визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Аналогічні положення викладені в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування". Крім того, в зазначеному п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 203 ЦК України, передбачає, що крім інших загальних вимог до правочину, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на зазначене чітко вбачається, що спадкодавець, складаючи заповіт, діяла на підставі та відповідно до вимог закону. Вчиняючи даний правочин, спадкодавець самостійно та вільно виявила свою волю щодо настання реальних правових наслідків вчиненого нею правочину, а саме тих наслідків, що в разі її смерті позивач успадкує земельну частку (пай), хоча вона безпосередньо не зазначила про те, на підставі якого правовстановлюючого документу їй це майно належало. Право заповідача на земельну частку (пай) на час складання заповіту підтверджувалося саме сертифікатом, в якому згідно постанови Кабінету Міністрів України № 801 від 12.10.1995 р. "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)" вказувалася площа земельної ділянки в умовних кадастрових гектарах та вартість паю. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) № 899 від 05.06.2003 р., основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий райдержадміністрацією. Аналогічне положення зазначене в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", де зазначено, що при вирішенні спору спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт було посвідчено посадовою особою органу місцевого самоврядування відповідно до вимог ст.1251 ЦК України. У встановлений законом шестимісячний строк (1 ст. 1270 ЦК України) позивач звернувся до Рівненської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Рівненської районної держнотконтори відкрито спадкову справу № 33/2013. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких умов спадкодавець мав право на земельну частку (пай), і ним розпорядився на користь позивача. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved