Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.12.2015р. по 31.07.2021р. з 3% річних та інфляційні витрати в розмірі 55562,96 грн., та сплачений судовий збір 2270,00 грн. Ухвалою від 14 вересня 2021р. було відкрито провадження по справі та позов призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що здійснювала оплати за теплопостачання за період 10-12.2015 року у сумі 1920.42 грн., за період 01.2016 року у сумі 784.00 грн, за період 10.2016 року у сумі 300.00 грн, за період 11-12.2016 року у сумі 800.00 грн, за період 01.2017 року у сумі 784.50 грн., за період 02-03.2017 року у сумі 1500.00 грн, за період 04-06.2017 року у сумі 372.43 грн., за період 07-12.2017 року у сумі 700 грн, за період 01.2019 року у сумі 100 грн, за період 09.2019 року у сумі 258.96 грн, за період 02.2019 року у сумі 100.00 грн. Вказані у позові відомості не відповідають оплатам. Просила застосувати строк позовної давності у три роки. Позивач надав відповідь на відзив, де зазначив, що відомість нархувань та оплат, яку надав позивач, є належним та допустимим доказом і містить усі відомості про тарифи, нарахування і оплати. Сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачем порушеного права позивача. Оскільки відповідачем було сплачено частково заборгованість у тому числі й у періоди понад три роки, то строк позовної давності переривається цими виплатами. Клопотань про розгляд справи в загальному порядку сторони не подали. Представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідачка не з`явилась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг КП «Харківські теплові мережі». Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних. Приписами п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст. 67,68 ЖК України, наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. У відповідністю зі ст.162 ЖК України, власник квартири зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідачка вказані послуги сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого за період з 01.12.2015р. по 31.07.2021р. утворилася заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» у розмірі 48685,06 грн., на підтвердження чого представником позивача надано Відомість про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з розрахунком заборгованості. Відповідачкою [PERSON] здійснювалися часткові оплати за період 10-12.2015 року у сумі 1920.42 грн., за період 01.2016 року у сумі 784.00 грн, за період 10.2016 року у сумі 300.00 грн, за період 11-12.2016 року у сумі 800.00 грн, за період 01.2017 року у сумі 784.50 грн., за період 02-03.2017 року у сумі 1500.00 грн, за період 04-06.2017 року у сумі 372.43 грн., за період 07-12.2017 року у сумі 700 грн, за період 01.2019 року у сумі 100 грн, за період 09.2019 року у сумі 258.96 грн, за період 02.2019 року у сумі 100.00 грн. Проте, такі оплати відображені та враховані у Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з розрахунком заборгованості. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК). У разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань Таку правову позицію було визначено Верховним Судом України в Постановах від 06 листопада 2013 року у справі №6-116 цс 13, 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 та 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства") В межах позовної давності за період з 02.09.2018р. (позивач звернувся до суду 02.09.2021р.) по 31.07.2021р. нараховано вартість послуг в розмірі 32284,48 грн. За цей період відповідачкою було сплачено 458,96 грн. Тому, борг в межах стркоу позовної давності складає 31825,52 грн. Свого контррозрахунку вартості спожитих послуг відповідачка до суду не надала. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 02 вересня 2018 року по 31 липня 2021 року включно в розмірі 31825,52 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень ч.2 ст. 625 ЦК України та розрахунку в матеріалах справи, позивач нарахував боржнику 3% річних на суму боргу в межах строку позовної давності у розмірі 1399,64 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3208,26 грн., що відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Так, суму задоволених вимог 36433,42 грн. (що складаєтсья з 31825,52грн.+1399,64грн.+3208,26грн.) необхідно помножити на суму сплаченого судового збору 2270,00 та поділити на суму первісних вимог 55562,96 грн., що дорівнюватиме 1488,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial