Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є батьком [PERSON] 2002 року народження. Однак, всупереч сімейному законодавству, відповідач ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання доньки, не піклується про її здоров'я, матеріально не допомагає. Малолітня [PERSON] перебуває в комунальному закладі "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Кіровоградської обласної ради, у зв"язку із взяттям матері під варту. Батько фактично самоусунувся від виховання та утримання доньки, у зв»язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та додатково пояснила, що позов є обґрунтованим, оскільки відповідач відмовився забирати доньку на виховання, у зв"язку з тим що він не має ні можливості ні бажання її виховувати, так як протягом багатьох років він разом з донькою не проживав. Відповідач [PERSON] в судове засідання з"явився. Позов визнав в повному обсязі та просив його задовольнити, оскільки немає змоги утримувати та виховувати дитину, а умови його проживання на даний час не дозволяють створити належні умови для виховання та утримання доньки. В судовому засіданні прокурор вважала позовні вимоги обгрунтованими та не заперечувала щодо їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. Згідно відомостей свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], яка народилася [INFO] - її матір'ю є [PERSON], а батьком відповідач по справі - [PERSON] (а.с.7). Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства", встановлено обов'язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, ст. 180 СК України на батьків покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до довідки виконавчого комітету Приютівської сільської ради за № 461 від 22.12.2015 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з матірю [PERSON] 1959 року народження та сином [PERSON] 2003 року народження (а.с.5). Як вбачається з акту обстеження умов проживання: № 207 від 22.12.2015 року, за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні є необхідні меблі, побутова техніка. (а.с.11). З акту обстеження умов проживання від 29.03.2016 року, за адресою яку зазначив відповідач як місце проживання на час розгляду справи за адресою: [ADDRESS], будинок має три кімнати, дві з яких не жилі та потребують термінового ремонту. Електропостачання відключене та умови для проживання дитини не створені. Згідно характеристики від 22.12.2015 року виданої Приютівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області на [PERSON] [INFO], останній проживає на території сільської ради з 1981 року, в квітні 2009 року звільнився з місць позбавлення волі. На даний час разом з сином [PERSON] [INFO] проживає біля матері [PERSON] в с. В"юнки . Не працює. В 2015 році викликався на засідання опікунської ради де розглядалось питання виконання батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.6). Відповідно до заяви [PERSON] від 22.12.2015 року останній не має можливості забрати на виховання доньку [PERSON] 2002 року народження та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. (а.с.13). Відповідно до вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2015 року та вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.12.2015 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. [PERSON] було взято під варту в залі суду. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, по утриманню та вихованню доньки. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 29.12.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] виконавчий комітет сільської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] проживаючого в с. В"юнки Новоукраїнського району Кіровоградської області, відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Таким чином, суд, оцінивши всі докази у їхній сукупності, вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими і вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що батько свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов»язків, оскільки він не піклуються про фізичний і духовний розвиток [PERSON], зокрема: не спілкуються з донькою; не надає її доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; немає авторитету перед донькою; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що суд оцінює як свідоме ухилення та небажання виконувати відповідачем свої батьківські обов»язки щодо неповнолітньої доньки [PERSON]. Згідноіз ст. 166 ч. 2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач нікому аліменти не сплачує, не працює, суд вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки на користь органу опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації в особі служби у справах дітей райдержадміністрації, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття . Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved