Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В жовтні 2014 року Комунальне підприємство " Центр обслуговування споживачів Шевченківського району " ( надалі КП " ЦОС Шевченківського району " ) звернулось до суду із заявою, в якій просило: стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість за житлово - комунальні послуги 13 022, 20 грн., інфляційні втрати в сумі 15 312, 04 грн., три відсотки річних в сумі 2 487, 16 грн., а також понесені судові витрати. Вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS]; плату за комунальні послуги та послуги за утримання будинку в повному обсязі не сплачують. Так, позивачем надавались комунальні послуги, а саме: холодне водопостачання, гаряче водопостачання, користування тепловою енергією, вивезення побутових відходів, водовідведення, газ, а також інші послуги з утримання будинку та прибудинкової території. До того ж, відповідачі щомісяця отримували від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг, однак платежі здійснювали не регулярно, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2014 року складає 13 022, 20 грн. В добровільному порядку виниклу заборгованість відповідачі не погашають, а тому позивач змушений звернутися до суду за його примусовим стягненням з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Відповідачі в судове засідання не з'явилися; про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку; причину неявки суду не сповістили; заперечень на позов не надіслали; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносин сторін; судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України, плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року " Про механізм впровадження Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду ", власник та наймач ( орендар ) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS], про що свідчить довідка форми № 3 видана КП " ЖЕК " Татарка " ( а.с. 5 ). Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України, ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 322 ЦК України ). Згідно розрахунку боргу по квартирній платі та платі за комунальні послуги, проведеного працівниками бухгалтерії позивача, заборгованість відповідачів становить 13 022, 20 грн., інфляційні втрати в розмірі 15 312, 04 грн.; три відсотки річних в сумі 2 487, 16 грн., вказана заборгованість утворилася, внаслідок систематичної не сплати в повному обсязі нарахувань станом на 01.07.2014 року. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України " Про житлово-комунальні послуги ". Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги " встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом з тим, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідально до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За договором про надання послуг одна сторона ( виконавець ) зобов'язується за завданням другої сторони ( замовника ) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України ). Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги " правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачу понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 308, 21 грн., тобто по 154, 11 грн. з кожного в рівних частках, відповідно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial