Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

02.01.2020 [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до АТ «Чернігівобленерго», в якому просить стягнути з відповідача 71 283,34 грн у відшкодування матеріальних збитків та 33 205,60 грн у відшкодування моральних збитків. Завдання матеріальної шкоди позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду, яким останнього було зобов`язано відновити електропостачання до приміщення [ADDRESS] , він був вимушений придбати цистерну АЦ 7,5 куб.м, бензиновий генератор «Форте», 1846 л пального, 10 л моторного масла, оплатити послуги перевізника та поштового зв`язку. Позовні вимоги в частині відшкодування моральних збитків в сумі 11 205,60 грн обґрунтовані невиконанням відповідачем рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 у справі № 750/1688/15-ц, незаконністю дій відповідача по припиненню постачання електричної енергії, невиконанням зобов`язання по відновленню електропостачання до приміщення [ADDRESS] з січня по квітень 2017 року, невиконанням виконавчого листа № 2/750/1082/15 з січня по квітень 2017 року; в сумі 5 000 грн - неправомірністю дій відпоідача щодо недопущення [PERSON] та його представника на засідання комісії інформаційно-консультаційного центру 20.01.2016; 7 000 грн - упущеною вигодою у зв`язку з неможливістю добудувати будинок; в сумі 10 000 грн - невиконанням рішення адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 02-05/07-2015 від 20.11.2015 з січня по квітень 2017 року, постанови НКРЕКП від 21.07.2016 № 1297 з січня по квітень 2017 року, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.11.2016 у справі № 750/9238/16-ц. У зв`язку з неправомірними діями та бездіяльністю АТ «Чернігівобленерго» позивач змушений весь час звертатись до суду та інших органів державної влади із заявами та скаргами, принижуватись, відстоюючи свої права. З вини відповідача отримав сильні душевні страждання, погіршилось здоров`я, вимушений витрачати гроші для відновлення своїх прав. Звичне життя порушилось, втратив апетит, має безсоння, відчуває приниження та безпорадність. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.01.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 30.01.2020. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.01.2020 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 18.02.2020. 18.02.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 25.02.2020, а 25.02.2020 - до 12.03.2020, у зв`язку з витребуванням доказів. 12.03.2020 в судовому засіданні продовжено перерву до 17.03.2020 у зв`язку із закінченням процесуального часу. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 у справі № 750/1688/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015, визнані незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії [PERSON] 16.02.2014 за адресою: [ADDRESS] . Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії [PERSON] 30.03.2015 за зазначеною адресою. Зобов`язано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити [PERSON] електропостачання. Цим же рішенням встановлено, що відключення від електромережі будинку позивача було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства та за неіснуючий борг (а. с. 42-49 т. 1). Постановою заступника начальника Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 25.09.2015 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з направленням державним виконавцем подання до ЧМВ УМВС України у Чернігівській області про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності згідно ст. 382 КК України, за невиконання судового рішення (а. с. 61 т. 1). Не дивлячись на зазначені обставини, АТ «Чернігівобленерго» не відновило електропостачання в будинку [PERSON] , у зв`язку з чим останній був вимушений: 1) придбати цистерну АЦ 7,5 куб.м за 20 000,00 грн; 2) придбати бензиновий генератор «Форте» за 6 500,00 грн; 3) придбати бензин на загальну суму 37 153,72 грн (1846 л); 4) придбати моторне мастило на загальну суму 2 400,00 грн (10 л); 5) оплатити послуги перевізника цистерни в сумі 5 200 грн; 5) оплатити поштового зв`язку в сумі 29,62 грн, а всього на загальну суму 71 283,34 грн. Згідно копії Статуту АТ «Чернігівобленерго» рішенням Загальних зборів від 16.04.2019 змінено найменування Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на Акціонерне товариство «Чернігівобленерго», а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне. Скорочене найменування - АТ «Чернігівобленерго». За приписами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змісто статтей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з положеннями частини першої, пункту першого частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Беручи до уваги зазначені положення закону та обставини справи, які підтверджують факт незаконного відключення приміщення [PERSON] від електропостачання, що призвело до порушення його прав, суд вважає, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі, який підтверджений належними доказами, а саме щодо: придбання цистерни АЦ 7,5 куб.м на суму 20 000,00 грн (квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 12.01.2017 на а.с. 98 т. 1), бензинового генератора «Форте» FG3500 на суму 6 500,00 грн (товарний чек № 17 від 23.02.2017 на а.с. 99 т. 1), бензину на суму 7 828,72 грн (фіскальні чеки на а.с. 100-102); моторного мастила на суму 2 400,00 грн (товарні чеки № 210 від 10.02.2017 та № 70 від 04.01.2017 на а.с. 103 т. 1), а також оплати послуг перевізника цистерни в сумі 5 200 грн (а.с. 98 т. 1), а всього на загальну суму 41 928,72 грн. Зокрема, потреба в купівлі бензинового генератора «Форте» FG3500 підтверджується копією довідки технічного огляду товару в ремонті № 0853 від 01.02.2017, згідно з якою бензогенератор «Кіпор» відновленню не підлягає (а.с. 29 т. 2). Також, суд бере до уваги, що згідно технічних умов № ЧН-683/2000 на підключення побутового споживача, потрібна потужність (по рокам) приватного будинку [PERSON] за даресою: [ADDRESS] , складає 5 кВт (а.с. 71). На підтвердження необхідних об`ємів придбаного бензину та мастила позивач у позовній заяві навів розрахунки, які не спростовані відповідачем. Заперечення ж відповідача щодо необхідності таких витрат позивача не підтверджені будь-якими доказами та розрахунками та ґрунтуються на припущеннях. Разом з тим, суд не знаходить підстав вважати квитанцію Корюківського ТОВ «ЄКО» до прибуткового касового ордера № 53 від 12.01.2017 (а.с. 102 т. 1) належним та допустим доказом факту придбання позивачем 1 500 л бензину А-92 на суму 29 325,00 грн, оскільки як убачається з відповіді Головного управління ДПС у Чернігівській області № 889/9/25-01-08-11 від 05.03.2020, підприємство Корюківське ТОВ «ЄКО» на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області станом на 12.01.2017 не перебувало. Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню за недоведеністю. Витрати на оплату поштового зв`язку в сумі 29,62 грн у зв`язку зі зверненнями позивача до НАБУ також не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача через їх недоведеність, зокрема, в тому, що необхідність витрачання цих коштів було наслідком саме незаконних дій відповідача. З приводу відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначалось вище, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 у справі № 750/1688/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015, визнані незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії [PERSON] 16.02.2014 за адресою: [ADDRESS] . Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії [PERSON] 30.03.2015 за зазначеною адресою. Зобов`язано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити [PERSON] електропостачання. Цим же рішенням встановлено, що відключення від електромережі будинку позивача було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства та за неіснуючий борг (а. с. 42-49 т. 1). Постановою заступника начальника Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 25.09.2015 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з направленням державним виконавцем подання до ЧМВ УМВС України у Чернігівській області про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності згідно ст. 382 КК України, за невиконання судового рішення (а. с. 61 т. 1). Встановлене судовим рішенням зобов`язання відновити електропостачання [PERSON] електропостачання АТ «Чернігівобленерго» не виконано по даний час. Відтак, протиправні дії АТ «Чернігівобленерго», які виразилися в порушенні прав споживача, призвели до необхідності застосування додаткових зусиль для організації свого побуту та діяльності в період відсутності електропостачання, тобто позивачу була завдана моральна шкода у вигляді душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, що дає йому право на відшкодування такої шкоди. Крім того, відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження. За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Загальні підстави відповідальності за моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Право на справедливий суд, гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40). Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір морального відшкодування, з урахуванням всіх обставин справи, а саме неправомірності бездіяльності в частині невиконання вищевказаного рішення суду щодо зобов`язання підключити електроенергію у період з січня по квітень 2017 року та вимог розумності, добросовісності, справедливості, підлягає стягненню з АТ «Чернігівобленерго» на користь споживача [PERSON] в розмірі 3 000,00 грн. Заперечення відповідача про наявність рішення суду щодо відшкодування позивачеві моральної шкоди за невиконання рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 у справі № 750/1688/15-ц є неспроможними, оскільки постановою Чернігівського апеляційного суду від 06.06.2019 у справі № 750/2323/19 вирішено вимогу [PERSON] про відкодування моральної шкоди за інший період невиконання судового рішення, а саме з 23.07.2015 по 21.11.2016. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.12.2016 у справі № 750/9757/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 18.01.2017, визнані неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» щодо не допущення [PERSON] , як представника [PERSON] за довіреністю на засідання комісії інформаційно-консультаційного центру 20.01.2016 року, яке відбувалося за адресою: [ADDRESS] , де розглядалися скарги [PERSON] , адресовані Президенту України та Міністру енергетики та вугільної промисловості України щодо невиконання судових рішень енергопостачальником, ухвалених на користь споживача (а.с. 73-76 т. 1). За змістом рішення, суд дійшов висновку, що позивач, скориставшись передбаченим чинним законодавством правом вести справи через представника, разом зі своїм представником, який за твердженням позивача надає йому правову допомогу, прибув на засідання комісії ІКЦ, але відповідач безпідставно обмежив право позивача, не допустивши до участі у засіданні комісії ІКЦ представника [PERSON] за довіреністю - Силенка О.М. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.11.2016 у справі № 750/9238/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25.01.2017, визнато неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» щодо не відновлення електропостачання в будинку [ADDRESS] у період з 23.07.2015 року по 23.08.2016 року, тобто після встановлення відсутності заборгованості у [PERSON] за електроенергію перед Публічним акціонерним товариством «Чернігівобленерго» (а.с. 80-85 т. 1). Враховуючи те, що факт порушень відповідачем прав позивача як споживача послуг електропостачання встановлено рішеннями суду від 12.12.2016 та від 22.11.2016, за приписами частини четвертої статті 82 ЦПК України це звільняє позивача від обов`язку доказування вказаних обставин у межах цієї справи. Відповідно до положень частини першої, пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій формі. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок порушення його прав відповідачем позивач відчував душевні страждання, був змушений витрачати час на звернення до суду з позовом з метою захисту своїх прав, що призвело до порушення звичайного способу життя, чим в сукупності підтверджується завдання моральної шкоди. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих відповідачем своїми протиправними діями і бездіяльністю душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивача 4 000,00 грн. Суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, завданої припиненням електропостачання до будинку позивача, що спричинило останньому збитки у вигляді упущеної вигоди, право на відшкодування яких передбачено пунктом другим частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, скільки б він міг реально одержати за звичайних обставин коштів у разі добудови будинку, якби його право не було порушено, а також в чому саме полягала б ця вигода. Підсумовуючи викладене, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 41 928,72 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 7 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено на 47 %, а позивач за Законом України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 491,15 грн у відшкодування судового збору. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року, необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд зауважує, що відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, а також ціни позову та значення справи для сторін. Представник відповідача у додаткових поясненнях та в ході судового розгляду заперечувала проти відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, мотивуючи це неспівмірністю заявленого їх розміру зі складністю справи та виконаною роботою адвоката. Правничу допомогу позивачеві надавала адвокат Роговець В.Д. на підставі договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 29.12.2019 (а.с. 22). Згідно розрахунку та квитанції до прибуткового касового рдера № б/н від 29.12.2019 [PERSON] сплатив адвокату 5 000 грн за професійну правничу допомогу (а.с. 23, 24). Суд погоджується з доводами представника відповідача про неспівмірність розміру витрат позивача на оплату послуг [PERSON] з обсягом наданої адвокатом професійної правничої допомоги, а тому відшкодування цих витрат у розмірі 2 000 грн буде адекватною компенсацією витрат на правничу допомогу у даній справі.

Outcome: partial