Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

26 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Баліна Павла Павловича про визнання незаконним та скасування рішення. Під час слухання справи як третю особу було залучено - [PERSON] . В позовних вимогах позивач просить: визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Баліна Павла Павловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:52722435 від 18.06.2020 року за яким зареєстровано право власності на ј частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 210336998000). Вимоги позову обгрунтовані тим, що рішенням суду з врахуванням виправленої описки за [PERSON] було визнано право власності на 1/16 частину квартири [ADDRESS] . Однак на підставі рішення державного реєстратора, за [PERSON] було зареєстровано право власності на ј частину квартири [ADDRESS] . На вимогу позивача про виправлення описки та приведення запису у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно у відповідності до правовстановлюючого документу (рішення суду), відповідач не відреагувала. А тому оскільки така реєстраційна дія порушує права позивача, для захисту порушеного права вона звернулась до суду з цим позовом. 12.05.2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на заявлені вимоги в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що відповідач не порушувала майнові права позивача під час реєстрації права власності на частку у квартирі, оскільки виключно до повноважень державного реєстратора відноситься прийняття заяв про здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду; перевірка відповідності поданих заявником документів вимогам законодавства; прийняття рішення про здійснення державної реєстрації; правильність внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державним реєстратором було допущено арифметичну помилку і замість 1/16 частини за відповідачем було зареєстровано ј частина квартири [ADDRESS] . Як зазначає відповідач, вона дійсно отримувала вимогу від 18.07.2020 року, однак враховуючи стан здоров`я та через пандемію вона не могла протягом строку, який встановлений позивачем звернутись із заявою про виправлення помилки. Так як протягом шести місяців позивач не вчиняла будь-яких дій щодо виправлення помилки, відповідач вважала, що запис про її право власності є правильним і тому ј частину квартири подарувала своїй доньці [PERSON] . Крім того відповідач зазначає, що помилка при прийняття рішення державним реєстратором не є підставою для скасування його рішення. Позивач мала б звернутись до суду з позовом про внесення змін до прийнятого реєстратором рішення та виправлення допущеної арифметичної помилки. 13.05.2021 року до суду надійшов відзив представника Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Баліна Павла Павловича в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що реєстратор виконав рішення в повному обсязі та зазначив саме той розмір частки який був зазначений судом. Крім того представник зазначає, що заявлений позивачем спосіб захисту порушеного права не є ефективним. 20.05.2021 року до суду надійшли відповіді позивача на відзиви відповідачів в яких позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог та зазначає, що [PERSON] , знаючи що за нею зареєстровано на праві власності більша частина квартири ніж визнано рішенням суду, не вчинила дій, направлених на добросовісне виправлення помилки про яку вона була обізнана. Відповідач не надала доказів на підтвердження її стану здоров`я в зв`язку з яким вона не мала можливості звернутись до реєстратора для виправлення помилки. 02.06.2021 року до суду надійшли заперечення [PERSON] на відповідь на відзив позивача в яких відповідач зазначає, що відсутні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Представник Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Баліна Павла Павловича в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог оскільки вони не обгрунтовані. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, врахувавши їх процесуальні заяви, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.12.2015 року (справа №761/26932/14) позов [PERSON] до [PERSON] про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, припинення права власності задоволено частково та визнано за [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний № [NUMBER] ) право власності на 1/4 частину майна, яке складається з: - 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,8 кв.м., -1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер №1824755400:05:001:0002 в [ADDRESS] , площею 0,15 га, цільове призначення обслуговування господарських будівель та споруд; -1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер №1824755400:05:001:0003 в [ADDRESS] , площею 0,39 га, цільове призначення ведення особистого селянського господарства; в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Припинено право власності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний № [NUMBER] , на 1/8 частину майна, яке складається з: -1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,8 кв.м. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 23.02.2016 року виправлено описки та арифметичні помилки в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, припинення права власності, за зустрічною позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, зокрема: Перший абзац п`ятої сторінки рішення: «Так, виходячи з встановлених обставин, вимог чинного цивільного законодавства, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Отже, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця на 1/4 частину квартири від 1/4 частки даного спадкового майна, що становить 1/8 його частину та, як похідне від даної вимоги, припинити право власності [PERSON] на 1/8 частину цієї квартири» замінити на абзац наступного змісту: «Так, виходячи з встановлених обставин, вимог чинного цивільного законодавства, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Отже, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця на 1/4 частину квартири від 1/4 частки даного спадкового майна, що становить 1/16 його частину та, як похідне від даної вимоги, припинити право власності [PERSON] на 1/16 частину цієї квартири». Другий абзац резолютивної частини рішення: «Визнати за [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний № [NUMBER] ) право власності на 1/4 частину майна, яке складається з: -1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,8 кв.м; в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] )» викласти в наступній редакції: «Визнати за [PERSON] , [INFO] , (ідентифікаційний № [NUMBER] ) право власності на 1/4 частину майна, яке складається з: -1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,8 кв.м; в порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] )». Рішення та ухвала суду набрали законної сили. На підставі зазначеного рішення та ухвали суду, Балін Павло Павлович - державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ 18.06.2020 року прийняв рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на ј частку квартири [ADDRESS] . 21.01.2021 року [PERSON] подарувала [PERSON] ј частку квартири [ADDRESS] . В той же час, як вбачається з матеріалів справи, ѕ частини квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Позивач звертаючись до суду з позовом зазначала, що реєстратором прийняте рішення в порушення положень діючого законодавства, тому воно має бути скасоване. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Як визначено в статті 2 зазначеного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; заявник:власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; Згідно з положеннями ч.3 ст.10 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч.1 ст.11 Закону). Положеннями частини 2 статті 12 Закону передбачено, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Стаття 18 Закону визначає проведення державної реєстрації прав. Як визначено ч.1 ст.18 Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Частина 8 статті 18 Закону передбачає, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частина 1 статті 26 Закону визначає, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Частина 3 та 4 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. У разі скасування рішення державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) вносить відомості про скасування відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви. В той же час, частина 2 статті 26 Закону визначає, що у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Частина 5 статті 26 Закону передбачає, що виправлення технічної помилки у відомостях Державного реєстру прав, виявленої після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, скасування рішень державного реєстратора про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав, здійснюється в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, якщо такі дії здійснюються в порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Однак, враховуючи що в рішенні суду не зазначено чітко частки на які визнано право власності за рішенням суду, а на реєстратора не покладається обов`язок по здійсненню підрахунку відповідних часток, тому на даний час неможливо виправити помилку. В той же час позивач та відповідач не позбавлені можливості звернутися до Шевченківського районного суду м.Києва із заявою про роз`яснення виконання рішення суду від 21.12.2015 року. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що судом встановлено, що зареєстроване право [PERSON] не відповідає рішенню суду за яким визнано право власності в порядку спадкування, тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України, враховуючи що дії [PERSON] призвели до звернення позивача до суду з позовом, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved