Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача селянського (фермерського) господарства «Ванакт» в особі голови Корби Віктора Володимировича пеню за прострочення сплати орендної плати в сумі 4 166 грн. 91 коп. на користь кожного орендодавця. Мотивуючи свої вимоги, позивачі вказують, що 06 березня 2007 року між ними та селянським (фермерським) господарством «Ванакт» в особі голови Корби Віктора Володимировича було укладено договір оренди, належних їм земельних ділянок, строком на 15 років. Відповідно до п.п. 10.11 умов вказаного Договору відповідач повинен сплачувати їм орендну плату один раз на рік не пізніше 25 листопада. Однак, в порушення вищезазначених умов відповідач сплатив їм орендну плату за 2016 рік в лютому 2017 року, тобто з простроченням на 69 днів. Пункт 14 вказаного Договору передбачає, що у разі не внесення орендної плати у строк визначений договором, справляється пеня у розмірі 2% несплаченої суми за кожен день прострочення. Оскільки строк прострочення відповідача становить 69 днів, а розмір орендної плати 3019 грн. 51 коп., тому відповідач повинен сплатити на їх користь пеню в сумі 4 166 грн. 91 коп. В добровільному порядку сплатити вказану суму пені відповідач відмовляється, тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 03.04.2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 березня 2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] в зв`язку з відмовою від позову та закрито підготовче судове засідання та призначено слухання справи до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії судом не здійснювалися. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Крім того, в судовому засіданні пояснила, що в 2007 році між її чоловіком та селянським (фермерським) господарством «Ванакт» було укладено договір оренди землі строком на 15 років. В зв"язку із смертю чоловіка право на отримання орендної плати має вона. Так за 2016 рік орендну плату вона отримала в 2017 році. Просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну виплату оренднї плати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що за 2016 рік вона отримала орендну плату своєчасно в сумі 2400 грн., на даний час не бажає стягнення з відповідача коштів а має намір розірвати договір оренди землі. Позивач [PERSON] та судовому засіданні позицію щодо підтримання позовних вимог не висловив, покинув залу судового засідання до завершення розгляду справи та виходу суду до нарадчої кімнати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Корба В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив в позові відмовити за необгрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 81-82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі [PERSON] (на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 055358 від 18 квітня 2005 року), [PERSON] ( на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 078661 від 26 квітня 2005 року) та [PERSON] ( на підставі державного акту серії ЯБ № 078680 від 26 квітня 2005 року) є власниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення. 06 березня 2007 року між відповідачем фермерським господарством «Ванакт» в особі голови Корби Віктора Володимировича та позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди, належних позивачам, земельних ділянок, строком на 15 років. Договір зареєстровано у Херсонській регіональній філії центру державного земельного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів 06 березня 2007 року вчинено запис за № 040773300016. Відповідно до умов зазначеного договору, позивачі передали в оренду відповідачеві належні їм земельні ділянки. Відповідач, в свою чергу, зобов`язувався використовувати земельні ділянки за призначенням та сплачувати позивачам орендну плату один раз на рік не пізніше 25 листопада кожного року. Пункт 14 вказаного Договору передбачає, що у разі не внесення орендної плати у строк визначений договором, справляється пеня у розмірі 2% несплаченої суми за кожен день прострочення. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , згідно уточнених позовних вимог, стверджують, що відповідач прострочив строк сплати орендної плати на 69 днів, тому відповідно до п. 14 Договору оренди повинен сплатити їм пеню в розмірі 2% несплаченої суми за кожен день прострочення, що становить 4 166 грн. 91 коп.. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про недоведеність факту прострочення сплати орендної плати та відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до частини 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.98 року N 161-XIV "Про оренду землі". Відповідно до частини 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно статті 1 Закону України від 06.10.98 року N 161-XIV "Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно частини 4 ст. 22 Закону України "Про оренду землі" внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. В матеріалах справи (а.с. 160) міститься платіжна відомість № 1 за березень -листопад 2016 року, з якої вбачається [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали орендну плату, про що свідчать наявні в відомостях підписи позивачів про отримання грошових коштів. Оскільки вказана відомість датована березнем - листопадом 2016 року, то суд приходить до висновку, що орендна плата за 2016 рік сплачена позивачам вчасно, саме в листопаді 2016 року, тому підстави для стягнення пені відсутні. Встановлені вище обставини, сторонами в ході розгляду справи не спростовано, тому враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити. Стосовно позовних вимог [PERSON] то дані вимоги також не підлягають задоволенню, однак з інших правових підстав з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається ( а.с. 7-12), що позивач [PERSON] не є стороною договору оренди землі, оскільки даний договір з нею не укладався. Позивачем не надано також доказів належності їй земельної ділянки, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка на підставі державного акту серії ЯБ №0553731 від 24 березня 2005 року належить [PERSON] (а.с. 26) і договір оренди землі укладався саме з них. Доказів на якій правовій підставі позивач стала власником зазначеної земельної ділянки суду не надано. В позовній заяві міститься посилання на наявність свідоцтва про право на спадщину, однак даний факт належними письмовими доказами не підтверджено. Отже, позивач [PERSON] не є особою, що має право вимоги за вказаним позовом. Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси [PERSON] не порушено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому в зв`язку з відмовою в задоволені позову витрати по сплаті судвого збору відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed