Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивач [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області просить: стягнути з [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) на свою користь суму капіталізованих страхових виплат з відшкодування шкоди працівнику [PERSON] у звязку з виробничою травмою, у розмірі 112 656,00 грн. (сто дванадцять тисяч шістсот п'ятдесят шість гривень 00 копійок). Позовна заява мотивована тим, що з 10.02.1997 року до 08.02.2017 року [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) був суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою, який з 28.04.2001 року був зареєстрований у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області, як платник страхових внесків. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.02.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (податковий номер [NUMBER]), за його рішенням. Дата публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації 12.02.2017 року. Відомості щодо ліквідаційної комісії та термін, до якого повинні подати свої вимоги кредитори, відсутні. Протягом здійснення підприємницької діяльності відповідач використовував найману працю фізичних осіб. Згідно трудового договору № 20 від 07.09.2005 року, зареєстрованого в Артемівському міському центрі зайнятості 07.09.2005 року під № 6295, ФОП [PERSON] перебував у трудових відносинах з громадянином [PERSON], [INFO], який працював у відповідача обивщиком м'яких меблів. 26.05.2006 року з працівником відповідача [PERSON] трапився нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (акт про нещасний випадок № 1 форми Н -1 від 09.06.2006 року). За висновком МСЕК від 14.08.2006 року, потерпілому первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності 25%. [PERSON] Фонду у місті Бахмут були призначені потерпілому страхові виплати з відшкодування шкоди у звязку з виробничою травмою. При повторному огляді МСЕК від 03.09.2007 року потерпілому було встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом безстроково. Спеціалістами відділення Фонду у місті Бахмут був зроблений розрахунок капіталізації платежів - страхових виплат, які Фонду необхідно буде сплачувати потерпілому [PERSON] протягом його життя (додаток № 10). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивача посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13 травня 2014 року №1258-VII, Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції до 01.01.2015 року), зокрема ч.7 ст.36, абз.5 ч.1 ст. 11, Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог,що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 6 травня 2000 р. N 765 "Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (із внесеними змінами), зокрема ч.2 п.1, п.3, ст.51, ч.2 ст.1205 ЦК України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала на підставі викладених у ній обставин. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Як вбачається з його письмових заперечень, він вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, та кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом. Жодних претензій чи вимог на адресу відповідача від [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Бахмут Донецької області, щодо сплати капіталізованих страхових виплат не надходило. Позивач посилається на положення ст. 11 Закону №1105-ХІV та зазначає, що джерелом формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, проте є ще і інші джерела формування коштів фонду. Статтею 15 вказаного Закону передбачені права та обовязки роботодавця, як страхувальника. Відповідно до п.9 ч. 2 ст. 15 Закону №1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», роботодавець зобовязаний повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобовязань щодо сплати страхових внесків. Як вбачається із вказаної норми, Законом не передбачено обовязку виплати капіталізованих страхових виплат, а лише передбачений обовязок повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобовязань щодо сплати страхових внесків. Таким чином, з огляду на вищевикладене, Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» чітко визначено, що саме Фонд соціального страхування України в особі його територіальних підрозділів виплачує страхові виплати особам, що постраждали на виробництві за рахунок коштів, які надходять від роботодавців у вигляді страхових внесків. Обовязку роботодавця повертати кошти Фонду, які останній виплачує постраждалій особі після ліквідації роботодавця, вищезазначеним Законом не передбачено. При цьому, навіть самим позивачем у позовній заяві не було наведено норму, яка б передбачала такий обовязок. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях відповідача. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Судом установлено, що \~згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В01 №495063,\~\~[PERSON], з 10 лютого 1997 року був зареєстрований\~\~ Артемівською районною державною адміністрацією Донецької області, як суб'єкт підприємницької\~\~діяльності- фізична особа (ідентифікаційний номер [NUMBER]) ( а.с. 4). 07 вересня 2005\~\~року\~\~між\~\~суб'єктом підприємницької діяльності- фізичною особою [PERSON] та [PERSON]\~було укладено трудовий\~\~договір №20 на невизначений строк, який було зареєстровано в Артемівському міському центрі зайнятості 07.09.2005 року під №6295. ( а.с.8). \~\~\~ 26 травня 2006\~\~року\~\~з найманим працівником ФОП [PERSON] [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що свідчить складений\~акт форми Н-5, відповідно до якого нещасний випадок, який стався з майстром ФОП [PERSON] [PERSON] визнаний повязаний із виробництвом, взято на облік ФОП [PERSON]К, за матеріалами розслідування складено акт форми Н-1 (а.с.9-10). 09 червня\~2006 року було складено акт форми Н-1, який було затверджено ФОП [PERSON] Згідно даного акту 26 травня 2006 року об 15 годині 30 хвилин під час виконання\~\~[PERSON] трудових обов'язків стався нещасний випадок. Встановлено діагноз: відкриті оскольчаті переломи другого, третього пальців правої кісті на рівні середніх фаланг з дефектом мяких тканин. Закритий перелом середньої фаланги четвертого пальця правої кісті з задовільним станом обломків. Рвана рана четвертого пальця з розмноженням мяких тканин (а.с.11-13). Як вбачається з копії виписки з акту огляду МСЕК [PERSON], 14.08.2006 року було вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності у звязку із травмою на виробництві, із наступною датою огляду 14.08.2007 року (а.с.14). Постановою [PERSON]\~виконавчої дирекції Фонду в Артемівському районі Донецької області №654 від 01 вересня 2006 року про призначення страхової виплати потерпілому на виробництві, [PERSON] були призначені страхові виплати по відшкодуванню шкоди у зв'язку з виробничою\~\~травмою (а.с.15-17). Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК [PERSON], при повторному огляді 03.09.2007 року було безстроково встановлено 25% втрати професійної працездатності з 16.08.2007 року, у звязку із травмою на виробництві (а.с.18).. Постановою [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Бахмут Донецької області №0503/6053/6053/9 від 18.01.2017 року про встановлення нового розміру щомісячної страхової виплати, встановлено з 01 січня 2017 року потерпілому [PERSON] новий розмір щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 400 гривень. Виплати проводити з 01 січня 2017 року безстроково (а.с.19). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.02.2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (податковий номер [NUMBER]), за його рішенням. Дата публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації 12.02.2017 року. Відомості щодо ліквідаційної комісії та термін, до якого повинні подати свої вимоги кредитори, відсутні (а.с.5-7). 07 липня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців за заявницьким принципом» від 13 травня 2014 року №1258-VII, яким\~\~були скасовані\~\~положення статті 50-1 Цивільного кодексу України, з дня набрання чинності\~\~цим Законом запроваджується заявницький принцип державної реєстрації\~\~припинення підприємницької діяльності фізичних\~\~осіб- підприємців, який не передбачає обов'язок фізичної особи-підприємця письмово повідомляти\~\~кредиторів про прийняте рішення щодо припинення її підприємницької діяльності, встановлювати порядок\~\~і строк заявлення\~\~ кредиторами своїх вимог, а також обов'язок\~\~щодо розгляду вимог кредиторів. Положеннями ч. 3 ст. 46 Закону України № 1258-VII передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року по справі № 6-125цс13 зазначено про те, що відповідно до ст.ст. 41, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької дільяності-фізичної особи її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. З 01.04.2001 року відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції до 01.01.2015 року) на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України покладений обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної працівникам внаслідок ушкодження їх здоровя на виробництві. Згідно з ч.7 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції з 01.01.2015 року) Фонд соціального страхування України продовжує виплачувати щомісячну страхову виплату втраченого заробітку залежно від ступеня втрати професійної працездатності, та інші виплати та соціальні послуги. Згідно з абз.5 ч.1 ст. 11 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (в редакції з 01.01.2015 року) джерелами формування коштів Фонду соціального страхування України є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 765 "Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (із внесеними змінами) затверджений порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобовязань субєкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров'ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч.2 п.1 наведеного Порядку капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги та інше. Капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації (п.3 Порядку). Положеннями ст. 51 Цивільного Кодексу передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Частиною 2 ст. 1205 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що капіталізація платежів поширюється на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і здійснюється на підставі Порядку. Чинне законодавство не звільняє платоспроможні підприємства та фізичних осіб-підприємців у разі їх ліквідації від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів у разі ліквідації, в будь-якому випадку, повинна бути проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат та соціальних послуг особі, яка потерпіла на підприємстві, протягом її життя. При цьому вимоги ст.46\~Закону №1105\~та положення Порядку щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а не лише у випадку ліквідації підприємства- банкрута. Позивачем зроблений розрахунок потреби в капіталізації коштів фізична особа-підприємець [PERSON] для розрахунку з потерпілими на виробництві станом на 28.02.2017 р. на загальну суму 112656, 00 грн., виходячи з розміру щомісячної виплати 400 грн. та середньої очікуваної тривалості життя 23,47 років, наданої Державною службою статистики (12 міс.*23,47 років=281,64 міс.*400грн.=112656 грн.) (а.с.20-24). Вказаний розрахунок суд вважає вірним. Враховуючи викладене, суд вважає позов позовні вимоги обґрунтованими та підставними, тож позов підлягає задоволенню. Одночасно суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача та його представника, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами та суперечать вищевказаним нормам законодавства. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved