Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання за [PERSON] в порядку спадкування по закону після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року , прав та обов"язків забудовника на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], в тому числі права здачі та введення об"єкта нерухомого майна до експлуатації, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно- житлового будинку з відповідними надвірними будівлями; а також право власності на будівельні матеріали та обладнання, що в сукупності складають 38% незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] на загальну суму 72165 грн.. В обгрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON] - син позивачки. Після смерті останнього відкрилась спадщина на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги по закону після смерті [PERSON] є позивачка по справі-[PERSON], котра вчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори ; батько померлого [PERSON]- котрий від спадщини в установленому законом порядку відмовився та син померлого- [PERSON], котрий спадщину не прийняв . Представник позивачки посилається на те, що позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте оформити своє право власності на спадщину не може , оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність вказаного майна померлому. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов, мотивувавла його вищенаведеним. Представник територіальної громади в судове засідання не з»явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що померлий [INFO] року [PERSON] до свої смерті проживав в с.Веренчанка Заставнівського району. За життя розпочав будівництво житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] однак не завершив його. Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини. Відповідно до ст.1216,1217,1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, батьки. Спадкоємцями по закону першої черги є позивачка [PERSON]- мати померлого , котра звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно якої заведена спадкова справа № 105/2014 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37604408 від 11.06.2014 року ; [PERSON], батько померлого, котрий від своєї частки в спадщині після смерті [PERSON] відмовився, подавши 11.06.2014 року заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини та син померлого [PERSON], котрий із померлим разом не проживав, спадщину в установленому порядку не прийняв. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті, позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по законом, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.08.2014 року . Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголошує, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов"язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування , який не може підмінятися судовим рішенням. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) , до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до ст. 375 ЦК України , власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України , власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно висновку Держземагенства [PERSON] відведено земельну ділянку у власність площею 0,1331 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови Веренчанської сільської ради по [ADDRESS]. Із довідки-характеристики Заставнівського РБТІ вбачається, що на земельній ділянці в [ADDRESS] знаходиться не добудований житловий будинок відсоток готовності 38% , вартістю 54479 грн.. Враховуючи, що за життя [PERSON] не набув право власності на незавешене будівництво за адресою [ADDRESS] то фактично до своєї смерті був власником матеріалів, обладнання, тощо , які використовують в процесі будівництва житлового будинку. За життя спадкодавцеві належали права забудовника на незавершений житловий будинок, згідно рішення Веренчанської сільської ради від серпня 2013 року за № 904-20/2013 , про надання дозволу на будівництво. Із наведеного слідує, що спадщина відкрилась на належне спадкодавцеві право на будівельні матеріали використані при будівництві. Ваховуючи наведене, суд вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved