Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу недієздатного [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] за направленням лікаря-психіатра Київської міської психоневрологічної лікарні №1 25.07.2019 р. об 12 год. 40 хв. поступив до Київської міської психоневрологічної лікарні №3 у зв"язку з погіршенням психічного стану. На момент госпіталізації [PERSON] продуктивному контакту недоступний, вірно орієнтується в особистості, частково в навколишньому середовищі, дезорієнтований у часі. Чує різні голоси, які говорять йому, що робити, але він намагається їм не підкорюватися. Заявляє, що на нього діє бісівська сила, хоче забрати його в чистилище, тому потрібно читати, він перебуває в боротьбі зі злом. Він роздратований, гнівливий, не підкорявся батькам, пішов з дому, у відділенні не підкоряється медичному персоналу. [PERSON] потребує госпіталізації в Київську міську психоневрологічну лікарню №3. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просив прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] , як особи, визнаної у судовому поряду недієздатною. Опікун [PERSON] - його мати [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію її підопічного сина до психіатричного закладу, зазначивши, що син лікується вже 14 років, постійно розмовляє з покійниками та святими, конфліктує з ними, істерично сміється, розмовляє агресивно, йде з дому. Зараз у нього загострення. Перед цим син перебував п"ять місяців на лікуванні в м. Києві в лікарні ім. Павлова, але покращенення не настало. Його стан загрожує його здоров"ю. Прокурор заяву підтримав, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 р. від 01.06.2016 р. Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. В силу вимог ч. 2 ст. 341 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. Залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 1 ст. 342 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Судом достовірно встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва №753/8538/16-ц від 23.09.2016 р. [PERSON] визнано неієздатним, опікуном його призначено [PERSON] . Відповідно до висновку огляду комісії лікарів-психіатрів Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 від 26.07.2019 р. недієздатний [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний психічний розлад у формі: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту. На момент огляду комісією хворий потребує стаціонарної госпіталізації до КМПНЛ № 3. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв`язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 342 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 342 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved