Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: [PERSON], Рахівська державна нотаріальна контора в Закарпатській області, реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті її матері - [PERSON], [INFO] року, залишилося як спадкове майно 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] в м. Рахів, Закарпатської області. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона, як спадкоємець за законом, звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори, для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого їй нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, про що видано відповідну постанову. У 2013 році КП "БТІ" Рахівської районної ради за її заявою, була проведена технічна інвентаризація спадкового будинку, на підставі якої був виданий технічний паспорт, де зазначалось що спадкове майно було збудоване в 1986 році. Відповідно до висновку про оцінку житлового будинку, вартість 1/2 частини житлового будинку становить 39492 гривень. На підставі наведеного просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину спадкового будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає у повному обсязі. Представник відповідача Рахівської міської ради в судове засідання, не з'явився, однак міський голова Думин Я.В., надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі їх представника. Позовні вимоги залишають на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, завідуюча нотаріальною конторою Пріц О.І., надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, натомість начальник служби надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] року померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Позивачка [PERSON], являється дочкою померлої [PERSON], а отже вона являється спадкоємцем першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті її матері. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна зумовлене порушенням її права на отримання майна у власність в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що після смерті громадянки [PERSON], залишилося спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] Вартість даного житлового будинку становить 78984 гривень, що стверджується висновком про оцінку житлового будинку, виданого ПП [PERSON] Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1986 році. Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08. 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховноїх Ради СРСР від 26.08. 1948 року "Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків" визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків, відводяться за рахунок земель селищ, міст, земель державного земельного фонду та державного лісового фонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. В матеріалах справи наявний будівельний паспорт на забудовану земельної ділянки на якій розташований спадковий будинок від 1987 року та витяг з рішення про надання дозволу на будівництво, тому зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. У відповідності до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Інші спадкоємці за законом - [PERSON] та [PERSON], від спадкування 1/2 вказаного будинку відмовилися на користь позивачки. Крім того, з витягу зі спадкового реєстру № 37813730 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], не заведена. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, як встановлено судом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини, відповідачем позов не заперечено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved