Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Заявниця, [PERSON] , представник за довіреністю [PERSON] , звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), вказавши наступне. Заявниця народилась [INFO] року у селищі Кірсаново Приуральського району Уральської області Казахської РСР. Невдовзі після народження переїхала разом з матір`ю та всією великою родиною (у якій виховувалося 11 дітей) до України, де провела все своє дитинство та проживає до цього часу. Заявницявиховувалась у ромській традиції - до школи не ходила, у гуртках не займалась, на обліку ну у лікарні (поліклініці, амбулаторії), ні у соціальних службах не перебувала. Все своє свідоме життя заявниця провела у Куп`янському районі Харківської області разом з родичами. Мати з аявниці ,вихованням останньої не переймалась, тому не посприяла своєчасному отриманню нею паспорту громадянина СРСР, який можна було б згодом обміняти на паспорт громадянина України та, маючи такий паспорт, вона могла б зареєструвати місце свого постійного проживання, що після 1991 року слугувало б достатнім підтвердженням її належності до громадянства України. Крім того, в заяві зазначено, що свідоцтво про народження заявниці було втрачено, вона тривалий час не мала змоги звернутися до органів ДМС за отриманням паспорту громадянина СРСР і лише після того, як її рідна сестра [PERSON] отримала з Казахстану свідоцтво про народження заявниці та доправила його на Україну, у 2013 році заявниця звернулася до ДМС за отриманням паспорту. Після проведення усіх належних перевірок, заявниця отримала довідку про те, що її особа встановлена, але не встановлено належність до громадянства України та роз`яснено, що відповідно до Указу Президента № 215/01 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», у випадку відсутності штампу про реєстрацію місця проживання громадянина СРСР на території України за станом на 24.08.1991 рік або за станом на 13.11.1991 рік, однак, якщо особа фактично проживала на території України, необхідно звернутись до суду з заявою про встановлення даного факту. Таким чином, хоча заявниця і проживала постійно на території України, як станом на 24 серпня 1991 року, так і станом на 13 листопада 1991 року, остаточно цей факт можуть підтвердити тільки свідки. За таких обставин, заявниця вимушена звернутися до суду з даною завою. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Желанова О.Б. в судовому засіданні заяву підтримали та просять її задовольнити. Крім того, [PERSON] надала пояснення, підтвердивши викладені в заяві обставини справи. Представник заінтересованої особи Куп`янського районного відділу ГУДМСУ в Харківській області Ульянченко К.М в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на недоведеність факту проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив той факт, що батьки заявниці разом зі своїми дітьми до 1991 року переїхали з Росії до України. З зазначеного часу заявниця з території України не виїздила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1989 по 1994 здійснювала нагляд за бабусею яка проживала по [ADDRESS] . Через три будинку, на цієї вулиці, проживала сім`я [PERSON] . Постійно бачила заявницю, якій на той час було приблизно років 15. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні так же підтвердили, що заявниця приблизно в 1986-1989 приїхала з батьками до України. Проживали в смт. Куп`янськ-Вузловий Харківської області. Заявниця з зазначеного часу не виїздила з території України. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 червня 2019 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Справа розглядається за правилами окремого провадження. Суд, заслухавши думку осіб, які берутьучасть у справі, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва, виданого повторно Январцевським с/о Зеленовського району Західно-Казахстанської області за № 15 від 18.12.2008 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в сел. Кірсаново Приуральського району Уральської області Казахської РСР. З довідки, виданої 09 листопада 2013 року ГУ ДМС України в Харківській області вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , і що вона справді зверталася до Куп`янського РВ ГУ ДМС України в Харківській області з приводу встановлення особи та видачі паспорта. Також, зазначено, що проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої країни. Відповідно до Картки платника податків, за № бланка: [NUMBER] , виданої 05.12.2013 року Куп`янською об`єднаною державною податковою інспекцією Харківської області, [PERSON] , [INFO] , присвоєний реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: [NUMBER] . Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області за № 03/1-В-452 ул від 27.11.2017 року на звернення [PERSON] щодо сприяння в оформленні паспорта громадянина України, встановлено, що за результатами проведеної перевірки особу заявниці було встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави, про що 09.11.2013 року на її ім`я було видана відповідна довідка та наданий перелік документів, необхідних для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (ч.1 ст. 8 ЗУ від 18.01.2001 року «Про громадянство України») і роз`яснено порядок його оформлення. Станом на 23.11.2017 року документи для оформлення набуття громадянства України до Куп`янського РВ ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] подані не були. Як вбачається з Акту, складеного 14.02.2018 року комісією у складі голови сільської ради Іващенка М.М. , депутата сільської ради Семенової О .М . та інспектора сільської ради Білоцерковської Н.В., [PERSON] , [INFO] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з листопада 2013 року та по теперішній час. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.02.2016 року Виконавчим комітетом Куп`янськ-Вузловською селищною радою м. Куп`янська Харківської області, [PERSON] померла [INFO] . З довідки, виданої Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області за № 856-28-02/10 від 20.06.2019 року вбачається, що відносно місця реєстрації [PERSON] та документу, що посвідчує її особу, відомості відсутні. Відповідно до копій пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 27.08.2013 року, наданих начальнику Куп`янського РВ ГУ ДМС України в Харківській області, встановлено наступне. Так, згідно пояснень [PERSON] , заявниця її менша сестра. В 1989 році її мати [PERSON] привезла з Росії [PERSON] погостювати до неї в м. Дніпропетровськ і, залишивши її, виїхала знову до Росії. [PERSON] весь час мешкала з нею, паспорт ніколи не отримувала. В липні 2009 році вона разом зі своєю сім`єю переїхала до Харківської області в м. Куп`янськ, де фактично мешкала на момент надання пояснень по суті за адресою: [ADDRESS] , та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] весь час мешкала в м. Дніпропетровськ разом зі своїм співмешканцем і переїхала до неї в м. Куп`янськ на початку 2012 року . Як вбачається з пояснень вищезазначених осіб, вони містять аналогічний характер, наданим [PERSON] поясненням та підтверджують факт проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) (а.с. 6-12, 26-29). Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З аналізу наведених норм закону вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. № 2235ІІІ «Про громадянство України»(далі - Закон № 2235ІІІ) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом №2235ІІІ (13 листопада 1991р.). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.293 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи 13 листопада 1991 р. ; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, необхідно керуватися, крім Закону №2235ІІІ, також Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України №8(144)'2012 29 Аналіз судової практики «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Так, відповідно до положень Закону №2235ІІІ та Порядку, заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Згідно з пунктом 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Отже, у таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищезазначеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявниці [PERSON] на території України, станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, громадянкою іншої держави вона не була. Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання[PERSON] на території України саме станом на вказані дати та по теперішній час. Таким чином, факт проживання заявниці на території України станом на момент проголошення незалежності України, а саме 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року), підтверджується дослідженимив судовому засіданні доказами та має для неї юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved