Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

позивач, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», що є правонаступником Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.12.2006 року між Позивачем та Відповідачем 1 укладено Іпотечний договір №02-10/3455, відповідно до якого Позивач, як іпотекодавець передав в іпотеку Відповідачу 1, як іпотекодержателю, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №10-29/2780 від 07.12.2006 року, майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,74 кв.м. 14.03.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивач дізнався, що право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за Відповідачем 1 на підставі Договору іпотеки державним реєстратором Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксаною Василівною - надалі Відповідач 2. Позивач вважає порушеним своє право власності на зазначену квартиру зі сторони відповідачів, посилаючись на відсутність дозволу органу опіки та піклування на проведення реєстрації, порушень положень Законів України «Про іпотеку» та «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як зебезпечення кредитів в іноземній валюті», відсутність доказів на підтвердження факту наявності заборгованості за основним зобовязанням, щодо ненадання Відповідачем 1 звіту про оцінку предмета іпотеки, відсутність права Відповідача 1 на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. На підставі вищезазначеного, Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача 2 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,74 кв.м за Відповідачем 1 та скасувати запис про право власності. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачам та третій особі строк для подання відзиву та пояснень на позовну заяву відповідно. Відповідачем 1 надано до матеріалів справи пояснення, відповідно до яких Банк зазначив, що ним у повній мірі дотримані положення Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про іпотеку». Зазначено, що ПАТ «Укрсоцбанк» було надіслано письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавцю [PERSON] та дане повідомлення, разом з кредитним договором, іпотечним договором та Звітом про оцінку нерухомості, надавались державному реєстратору і міститься в матеріалах реєстраційної справи державного реєстратора ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеутрою» Мосійчук Оксани Василівни. Зазначено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не підлягає застосування до цих правовідносин оскільки державну реєстрацію права власності за іпотекодаржателем здійснено не у примусовому порядку, а добровільному по причині надання іпотекодержателем згоди на перехід права власності відповідно до п.4.5.3 Іпотечного договору. Просить відмовити у позові у повному обсязі. Відповідачем 2 надано до матеріалів справи письмове пояснення, відповідно до якого державний реєстратор зазначила, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про іпотеку». Також Відповідачем 2 було заперечено проти посилання Позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки застосування мораторію передбачено лише на примусове стягнення нерухомого майна, в той час як застереження в іпотечному договорі, передбачає передачу іпотекодержателю права власності в добровільному порядку, адже сторони узгодили такі умови договору. Від третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, надійшло пояснення, відповідно до якого третя особа зазначила про ненадання з її сторони згоди на укладення договору щодо перереєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,74 кв.м за Відповідачем 1, оскільки в зазначені квартирі фактично проживає малолітній [PERSON] , [INFO] , що порушує положення Законів України «Про охорону дитинства» та «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Позовні вимоги підтримала. 15.01.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2006 року між Позивачем та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», укладено договір кредиту №10-29/2780, відповідно до якого банк надав Позивачу у користування грошові кошти в сумі 69 234,00 доларів США. В забезпечення виконання зазначеного договору сторонами укладено Іпотечний договір №02-10/3455, відповідно до якого Позивач - Іпотекодавець, передав в іпотеку Відповідачу-1 - Іпотекодержателю, майнові права на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Сторони Договору іпотеки №02-10/3455 в п.2.4.4. погодили, що у разі невиконання Іпотекодавцем хоча б одного із своїх обовязків цього Договору, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем Основного зобовязання, а у разі його невиконання - задовольнити свої забезпечення такою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень статті 4 Договору іпотеки Сторони договору досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Іпотекодержатель самостійно визначає один з із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.5.3 Договору іпотеки передбачено право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленом ст.37 Закону України «Про іпотеку» Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Судом встановлено, що 06.03.2019 року рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45845489 державним реєстратором Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеутрою» Мосійчук Оксаною Василівною право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 3 Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Згідно п.57 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Згідно п. 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Як встановлено судом, в матеріалах реєстраційної справи №178071575780000 відсутні докази отримання вищезазначенної письмової вимоги Позивачем та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем, письмової вимоги іпотекодержателя. Крім того судом встановлено, що на момент реєстрації державним реєстратором права власності на предмет іпотеки за Відповідачем 1 діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири. З врахуванням того, що предмет іпотеки був наданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 58,74 кв.м. і відсутність доказів, що дана майно не використовується позивачем як місце постійного проживання Іпотекодавця та його сім`ї, то суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідачі в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно, оскільки в даному випадку відбувається примусове стягнення на предмет іпотеки без згоди його власника. Зазначена позиція також висловлена в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 р. усправі № 61-29771св18. Відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Як встановлено судом, в матеріалах реєстраційної справи №178071575780000 відсутні докази проведення експертної оцінки предмету іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності. Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Як встановлено судом та підтверджено поясненням Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації у квартирі [ADDRESS] фактично проживає неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Враховуючи всі встановлені в ході судового розгляду обставини, а саме: відсутність допустимих та достатніх доказів на підтвердження отримання вимоги Іпотекодавця про усунення порушень зобов`язань, не дотримання положень Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», що дає підстави вважати, що здійснення реєстрації права власності на спірну квартиру за Відповідачем 1 відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, положень Договору про іпотеку, а отже право позивача підлягає судовому захисту у спосіб, передбачений законом. З огляду на викладене, вимога позивача про визнання незаконним та скасування прийнятого державним реєстратором Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксаною Василівною рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:45845489 від 06.03.2019 р., про зміну державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] з Позивача на Відповідача 1 підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню вимога позивача про скасування запису про право власності №30591512 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора Мосійчук Оксани Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2019 року, індексний номер 45845489. Так, відповідно до ч.3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Питання щодо судових витрат вирішується судом в порядку ст.141 ЦПК України, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені при зверненні до суду у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: partial