Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

23.10.2019 року позивач Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі АТ Ощадбанк) звернулося в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , де третьою особою визначений [PERSON] , в якому просив суд для погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №468 від 06.12.2007, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до Іпотечного договору від 06.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матковою С.М. за реєстровим №3127, а саме: домоволодіння з 2-х житлових будинків та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Також просило суд визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»; виселити [PERSON] , [PERSON] з будинку [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», та фізичною особою [PERSON] (позичальник) був укладений договір про іпотечний кредит № 468 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 945 000,00 грн. строком на 300 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05 грудня 2032 року на придбання житлового будинку за договором купівлі-продажу від 06 грудня 2007 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 06 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належні їй на праві власності домоволодіння з 2-х житлових будинків та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Також 06 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладений договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов`язується перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором, а також додатковими угодами, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором [PERSON] перед банком не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2010 по справі № 2-12-649/10 на користь АТ «Ощадбанк» з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 468 від 06.12.2007 у сумі 1 196 983,56 грн., а також по 910,00 грн. судових витрат з кожного. Під час примусового виконання зазначеного судового рішення було встановлено, що у будинку [ADDRESS] , проживають та зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішення суду виконано частково, станом на 05.07.2019 заборгованість становить 1 176 660,45 грн, з яких: 936 531,99 грн - заборгованість по кредиту; 206 910,91 грн - заборгованість по процентам; 33 317,55 грн пеня. Посилаючись на вимоги Закону України Про іпотеку та Житловий кодекс УРСР вважав, що є підстави для задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, а оскільки майно було придбане за рахунок кредиту (позики) банку і повернення його забезпечене іпотекою житлового будинку, то відповідачі підлягають виселенню з спірного житлового будинку без надання їм іншого жилого приміщення. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.11.2019 року по зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з пропозицією відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, причини своєї невки суду не повідомила. У відзив на позовну заяву у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись, окрім іншого, на те, що додатковим рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 08 травня 2012 року, реєстровий № 28988802, судом було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Державнний ощадний банк України" про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом прокурора міста Миколаєва в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказаним рішенням доповнено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 09 липня 2010 року та розірвано договір про іпотечний кредит № 468 від 06 грудня 2007 року, укладений між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] . За такого, вважала, що у зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою, і припинення права застави. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки суду не відомі. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Так, судом було встановлено, що 06.12.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 468, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 945 000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних, строком на 25 років терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 05.12.2032 року. Згідно з п. 1.2. вказаного договору кредит надається на придбання домоволодіння з двох житлових будинків та земельної ділянки за договором купівлі-продажу від 06.12.2007 р., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 1.4.2. та п. 2.1. даного договору, сторони погодили укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором Іпотечного договору з прийняттям в іпотеку нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також договору поруки з [PERSON] . Також 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] (іпотекодавець) передала позивачу в іпотеку майно, що належить їй на праві власності, а саме: 1) домоволодіння з 2-х житлових будинків, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] яке належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. 06.12.2007 р. за р. № 3123, реєстраційний номер 1936449; 2) земельну ділянку площею 441 кв.м., що розташована в [ADDRESS] , яка була набута [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. 06.12.2007 р. за р. № 3124, право власності на яку було набуте іпотекодавцем після оформлення та отримання в установленому законом порядку державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно з п. 1.2. вказаного договору на період дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця. Відповідно до п. 2.2. даного договору іпотекодавець не має права без письмової згоди іпотекрдержателя розпоряджатись будь-яким чином предметом іпотеки або його частиною, зменшувати без належних на те підстав, наявність яких повинна бути письмово обґрунтована іпотекодавцем, якісні та кількісні показники предмета іпотеки, проводити капітальний ремонт предмета іпотеки, а також укладати стосовно предмета іпотеки договори оренди (найму), лізингу, та будь-які інші договори, що встановлюють обтяження предмета іпотеки. Згідно з п.п. 3.3.10. Іпотечного договору іпотекодавець ( [PERSON] ) зобов`язана, окрім іншого, у тридцятиденний строк повідомити банк про зміну реєстрації свого постійного місця проживання, про зміну місця проживання осіб, що зареєстровані за адресою знаходження предмета іпотеки, реєстрацію інших осіб за адресою місцезнаходження предмету іпотеки, їх прізвища, імен, по батькові, та інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором. Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 02.02.2012 р. за [PERSON] зареєстроване право приватної власності, розмір частки 1/1 за реєстраційним номером 1936449 на домоволодіння з 2-х житлових будинків за адреслю: [ADDRESS] . Відповідно до змісту Заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2010 р. по справі № 2-12-649/10 позов прокурора м. Миколаєва в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості був задоволений та ухвалено стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ Державний ощадний банк України заборгованість за кредитним договором № 468 від 06.12.2007 р. в загальній сумі 1 196 983,56 грн., а також по 910,00 грн. з кожного судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 15.10.2010 р. Згідно з інформацією, наданою Департаментом з надання адміністративних послуг від 03.08.2017 р. за № 19.02.0210/1414/17 за адресною карткою, переданою до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Корабельним районним відділом в м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України у Миколаївській області, за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, пров. Торгівельний, 11 зареєстровано дві особи: 1) [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Миколаївським РВ УМВС України в Миколаївській області 02.08.2002 року, дата реєстрації місця проживання - [INFO] ; 2) [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 13.02.1998 року, дата реєстрації - 17.04.2015 року. З статуту акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (в редакції постанови КМУ від 05.06.2019 р. № 568) вбачається, що акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" є державним банком. Банк утворено відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року №106, постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", тип якого відповідно до Закону України Про акціонерні товариства змінено на публічне акціонерне товариство. Повне найменування банку акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". Згідно з Архівною довідкою Державного архіву Миколаївської області від 01.09.2020 № О-575/03-06 рішенням виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів від 13 липня 1987 року № 253 Про перейменування ряду вулиць та зміну нумерації будинків у місті Миколаєві пров. Торговий (Корабельний район) перейменовано на пров. Кооперативний. Відповідно до інформації, наданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради № 19.03.03-11/18/21 від 04.01.2021 р., станом на 31.12.2020 за відомостями Реєстру за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України Про іпотеку іпотека як різновид застави, предметом якого є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтаею 12 Закону України Про іпотеку. За правилами частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом статті 36 Закону України Про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з частиною першою статті 40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є статті 109 ЖК України, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК України регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України Про іпотеку та частини третьої статті 109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються, як положення статті 40 Закону України Про іпотеку, так і норма статті 109 ЖК України. Таким чином,\~згідно зі\~змістом зазначених\~норм особам,\~яких виселяють\~із жилого\~будинку (жилого\~приміщення),\~що є\~предметом іпотеки\~і придбаний\~не за\~рахунок кредиту,\~забезпеченого іпотекою\~цього житла,\~при зверненні\~стягнення на\~предмет іпотеки\~в судовому\~порядку одночасно\~надається інше\~постійне житло.\~При цьому\~відповідно до\~положень частини\~другої постійне житло вказується в рішенні суду. Під час виселення в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта ). Отже, особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Таким чином, основною обставиною, яку слід з`ясувати при розгляді цієї справи, є те, чи придбаний житловий будинок, який став предметом іпотеки, за кредитні кошти, чи ні. Саме від цього залежить можливість виселення відповідача з іпотечного житла з наданням чи без надання іншого жилого приміщення. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 24 червня 2020 року у справі №139/839/19. Як вбачається з матеріалів справи, а саме пункту 1.1. Договору про іпотечний кредит № 468 від 06.12.2007 р. банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 945 000,00 гривень, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 945 000,00 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п. 1.3 названого договору надання кредиту здійснюється одноразово з позичкового рахунку № [NUMBER] у філії - Миколаївському відділенні № 5421 ВАТ "Ощадбанк" готівкою протягом 1 (одного) робочого дня з моменту виконання позичальником умов, що зазначені в п. 1,4. цього Договору. Згідно з п. 1.4 даного договору сторони погоджуються з тим, що зобов`язання банку надати кредит протягом 1 робочого дня в повній сумі виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов: сплати позичальником комісійної винагороди за надання Кредиту в розмірі 9 450,00 грн. Одразу після укладення та підписання цього договору; укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором Іпотечного договору, з прийняттям в іпотеку нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі - Предмет іпотеки); укладення на користь банку договору страхування предмету іпотеки, договору страхування позичальника від нещасних випадків; сплати позичальником страхових платежів за договорами страхування, сплати банку комісійної винагороди за надання інформаційно- консультаційних послуг щодо порядку кредитування, оформлення документів, роз`яснення діючих вимог щодо кредитування, експертизу документів, наданих для отримання кредиту. Відповідно до\~змісту Іпотечного\~договору від\~06.12.2007\~р.,\~а саме\~п.\~1.2.\~предметом іпотеки\~за цим\~договором є\~нерухоме майно,\~а саме:\~домоволодіння з\~2-х\~житлових будинків,\~що знаходяться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~яке \~належить іпотекодавцю\~( [PERSON] )\~на \~праві \~власності \~на \~підставі \~договору договору\~купівлі-продажу,\~посвідченого \~приватним нотаріусом\~Миколаївського міського\~нотаріального округу\~Машковою С.М.\~06.12.2007\~р.\~за р.\~№ 3123,\~реєстраційний номер\~193\~6449.\~Відповідно до\~витягу з\~реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~виданого Миколаївським\~міжміським бюро\~технічної інвентаризації\~06.12.2007\~року за\~№ 16948337,\~опис об`єкта\~складає:\~житловий будинок\~загальною площею\~118,10\~кв.м.,\~житловою площею\~63,50\~кв.м.,\~позначений за\~планом земельної\~ділянки літ.\~А;\~житловий будинок\~загальною площею\~27,30\~кв.м.,\~житловою площею\~23,00\~кв.м.,\~позначений за\~планом земельної\~ділянки літ.\~Л;\~літня кухня\~позначена за\~планом земельної\~ділянки літ.\~Б;\~котельня позначена\~за планом\~земельної ділянки\~літ Д;\~огорожі,\~позначені за\~планом земельної\~ділянки літ.\~1,\~3,\~6,\~споруди,\~позначені за\~планом земельної\~ділянки за\~літ.\~9,\~І,\~загальною вартістю 104 256,00 грн; земельна ділянка площею 441 кв.м., що розташована в [ADDRESS] , яка була набута іпотекодавцем ( [PERSON] ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. 06.12.2007 р. за р. № 3124, право власності на яку було набуте іпотекодавцем після оформлення та отримання в установленому законом порядку державного акту на право власності на земельну ділянку. Цільове призначення (викорситання) земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Кадастровий номер земельної ділянки 4810136600:06:093:0001. Інших документів, які б підтверджували вартість придбаного майна суду не надано. Враховуючи вказані обставини, у суду відсутні достовірні докази про те, чи придбаний спірний житловий будинок, який став предметом іпотеки, лише за кредитні кошти, чи ні. Крім того,\~з метою\~перевірки доводів\~сторін щодо\~предмета спору\~судом було\~здійснено перевірку\~шляхом доступу\~до відомостей\~Єдиного державного\~реєстру судових\~рішень та\~встановлено,\~що за\~реєстраційним №\~рішення зареєстроване Додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєві від 08 травня 2012 року по справі № 1423/8852/2012 про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Прокурора міста Миколаєва в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та доповнення рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 09 липня 2010 року по цивільній справі за позовом Прокурора міста Миколаєва в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно з вказаним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва розірваний договір про іпотечний кредит № 468 від 06.12.2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] . Під час розгляду даної цивільної справи судом також було встановлено, що рішення про реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] не оскаржувалося. З наявних в матеріалах цивільної справи документів також вбачається, що згідно з Інформаційною довідкою з автоматизованої системи виконавчого провадження від 09.11.2021, на примусовому виконанні у приватного виконавця Булахевіч С.В. перебуває виконавче провадження № 62228012 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-12-649/10, виданого 04.04.2011 на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили 15.10.2010р. про стягнення з [PERSON] на користь АТ Ощадбанк заборгованості в сумі 1 197 893,56 грн. З наданої довідки вбачається, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.07.2010 р. про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 06.12.2007 р. перебуває на стадії виконання судового рішення, з метою чого приватним виконавцем Булахевічем С.В. 02.06.2020 відкрито провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, а також вживаються заходи з метою його виконання. Так, постановою приватного виконавця у виконавчому провадженні № 62228012 від 02.06.2020 накладений арешт на майно боржника; 29.09.2021 винесена постанова про арешт коштів боржника та 29.10.2021 постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описане нерухоме майно боржника [PERSON] , а саме: домоволодіння, що складається з двох житлових будинків, літ. А та літ. Л. Загальна характеристика: літ. А, загальною площею 118,10 кв.м., літ. Л, загальною площею 27,30 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Також земельна ділянка за кадастровим номером: 4810136600:06:094:0005 для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,0441 га за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Закон України «Про виконавче провадження» покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як вже було встановлено судом, відповідно до Іпотечного договору від 06.12.2007 року, укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] , в забезпечення зобов`язання за Договором про іпотечний кредит № 468 від 06.12.2007 року, передано в іпотеку домоволодіння з 2-х житлових будинків, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яке належить іпотекодавцю ( [PERSON] ) та земельну ділянку площею 441 кв.м., що розташована за вказаною адресою. Згідно з абз. 3 п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Відповідно до абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку"). Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Розділом VII цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стаття 48 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику. Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості. Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом у Постанові від 21.11.2019 року справа №754/19912/14-ц, провадження №61-623св19, який в силу ст. 417 ЦПК України є обов`язковими для суду першої інстанції. Таким чином, передача на реалізацію предмета іпотеки в ході примусового виконання рішення суду дозволяє виконавцю передавати предмет іпотеки без рішення суду але за певних умов. Враховуючи вищевикладені обставини, вимоги позивача щодо виселення [PERSON] і [PERSON] з будинку [ADDRESS] без надання їм іншого жилого приміщення, суд вважає передчасними. Аналізуючи вимоги законодавства та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог АТ Державного ощадного банку України щодо звернення стягнення на майно, забезпечене іпотекою та виселення відповідачів [PERSON] і [PERSON] без надання їм іншого жилого приміщення не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed