Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

03 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - [PERSON], про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у жовтні 2006 року між АБ "Факторіал-Банк" (правонаступником якого є позивач) та третьою особою було укладено кредитний договір, який був забезпечений заставою (автомобіль). На разі позивачу стало відомо, що відповідачем за зобов'язаннями третьої особи перед іншими кредиторами, які виникли після укладення між АБ "Факторіал-Банк" та третьою особою кредитного договору, незаконно накладено на вказаний предмет застави арешт. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про зняття арешту, накладеного на автомобіль марки "Toyota" (реєстраційний № [NUMBER]) (а.с.а.с. 2, 3). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Третя особа до суду також не з'явилася, була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2006 р. між Акціонерним банком "Факторіал-Банк" (правонаступником якого є позивач) та третьою особою було укладено договір кредиту № 06-Ф/110-СК-Д, за яким третя особа отримала кредит у сумі 58 900,00 доларів США (а.с.а.с. 12 - 14, 24 - 34). Того ж дня між АБ "Факторіал-Банк" та третьою особою на забезпечення кредитного договору було укладено договір застави рухомого майна № 1/06-Ф/110-СК-Д, предметом якого став придбаний за кредитні кошти автомобіль марки "Toyota" (реєстраційний № [NUMBER], шасі № [NUMBER], рік випуску - 2006, колір - сріблястий, тип - легковий-універсал-В) (а.с.а.с. 15 - 20). Крім того, 26.10.2006 р. запис про обтяження прав третьої особи на придбаний автомобіль було внесено державним реєстратором до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згодом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень позивачу стало відомо про те, що на предмет застави постановою від 18.12.2013 р. відповідачем у рамках виконавчого провадження № 41201880 з виконання судового рішення накладено арешт (а.с.а.с. 6, 7). Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Закону України від 18.11.2003 р. № 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон № 1255-ІV) якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Судом було встановлено, що обтяження предмету застави у вигляді автомобіля третьої особи було зареєстровано за заявою позивача у встановленому законом порядку, отже таке обтяження має вищий пріоритет над арештом, накладеним відповідачем. Відтак, оскільки на час накладення на спірне майно арешту у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був чинний запис про обтяження цього майна позивачем, відповідач не мали підстав для накладення арешту на предмет застави. Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Outcome: approved