Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачі Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль» звернулися до суду із позовом до відповідачки та просили постановити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» особі Харківської обласної філії суму грошових коштів у розмірі 12280,00 грн., шляхом списання їх з карткового рахунку [NUMBER], розрахунковий рахунок [NUMBER], ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 350589, код ЄДРПОУ 23321095. Також просили суд стягнути з відповідачки на користь позивачів суму судових витрат при подачі позовної заяви 243,60 грн. В обґрунтування поданого позову посилалися на те, що між [PERSON] та АППБ «АВАЛЬ» ( правонаступником за усіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», далі Банк або Позивач) було укладено кредитний договір № 014/02-1/1957-05. Відповідно до умов даного кредитного договору, Банк зобов'язувався відкрити [PERSON] кредитну лінію в розмірі 5278,00грн. на строк 36 місяців з 23.09.2005 р. по 23.09.2008 р. Відповідно до п.3.3 кредитного договору та п. 1. додаткової угоди № 1 від 23.09.2005 р. позичальник уповноважив банк самостійно списувати суми чергових платежів за кредитом та плату за використання кредитних коштів зі свого карткового рахунку. При цьому позичальник повинен забезпечити наявність коштів на вказаному картрахунку в строки, визначені умовами кредитного договору. У випадку відсутності коштів на рахунку на час списання позичальник повинен самостійно погасити кредит та відсотки за користування кредитом у термін, встановлений кредитним договором. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору банк самостійно повинен був списувати грошові кошти з зарплатного рахунку [PERSON] на кредитний рахунок в погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, виходячи з їх фактичного нарахування. Умови договору виконувалися обома сторонами до кінця квітня 2007 року. З травня 2007 року грошові кошти з зарплатного рахунку припинили надходити на кредитний рахунок, проте почали повертатися знов на зарплатний. Як з'ясувалось в наступному, помилка відбулась з вини одного з працівників банку, який вводив в базу даних банку номери вхідного (зарплатного) рахунку та рахунку на який мали надходити грошові кошти для-погашення кредиту. Таким чином, вбачається, що замість того щоб грошові кошти спрямовувалися на погашення кредитної заборгованості вони акумулювались на зарплатному рахунку. Надходження грошей з зарплатної картки на кредитну карту в погашення заборгованості за кредитним договором відновилось лише 26.03.2009 р. після чого 49-ю платежами до 01.04.2013 року включно банком була списана із зарплатного рахунку позивачки і отримана в погашення заборгованості за кредитним договором сума в розмірі 19250,00грн. Таким чином, необґрунтовано списана сума з зарплатного рахунку позивача на погашення кредитної заборгованості, з урахуванням внесених нею окремо грошових коштів та наявною заборгованістю за кредитним договором становила 12 414,15 грн. 14.05.2014 р.Орджонікідзевським районним судом м. Харкова задоволено позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про розірвання кредитного договору № 014/02-1/1957-05 від 23.09.2005 року. Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на корись [PERSON] відшкодування збитків 12280,00 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., витрати на правову допомогу 2500,00 грн., а всього стягнуто 24 780,00грн. Стягнуто з АТ «Райффайзен банк Аваль» судові витрати в дохід держави в сумі 487,20 грн. 16.09.2014 року апеляційним судом Харківської області апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.05.2014р. змінено, [PERSON] відмовлено у розірванні кредитного договору та відшкодуванні моральної шкоди у сумі 10000,00грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, які здійснюються за участю Банків, що поширюється на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, які здійснюють примусове списання коштів з рахунків цих учасників, та обов'язкові для виконання ними визначені «Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 р. (надалі - Інструкція). Таким чином, на виконання постанови Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, яка винесена 15.01.2015 р. про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/644/1077/14, який видано 05.11.2014р. Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь [PERSON], банком відповідно до меморіальних ордерів №№ 35,340 з власних коштів, а саме з рахунку 28096284 було перераховано суму в розмірі 12 280,00грн. як відшкодування збитків та суму в розмірі 2 500,00грн. відшкодування витрат на правову допомогу на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження. В той час, коли сума в розмірі 12 280,00грн. знаходилась на відкритому рахунку [PERSON] На теперішній час на рахунку [PERSON], (картковий рахунок [NUMBER], розрахунковий рахунок [NUMBER], ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 350589, код ЄДРПОУ 23321095) відкритому у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обліковується сума в розмірі 12280,00 грн., яка як уже було зазначено, списувалась відповідно до умов кредитного договору № 014/02-1/1957-05 від 23.09.2005р.але не надходила на погашення кредитної заборгованості, а поверталась на рахунок [PERSON] Враховуючи вищевикладене, вбачається що Банком за власні кошти на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова сплачено [PERSON] суму у розмірі 12280,00грн., тому позивачі і звернулися до суду із вищевказаним позовом . Під час розгляду справи позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили суд постановити рішення, яким надати право Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» здійснити списання з карткового рахунку [NUMBER], розрахунковий рахунок [NUMBER], ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 350589, код ЄДРПОУ [NUMBER] відкритому на ім'я [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) грошові кошти у розмірі 12280,00грн. шляхом зарахування їх на рахунок для сплати в гривні та доларах: № [NUMBER] в Харківській обласній дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 350589, код ЄДРПОУ 23321095. Стягнути з відповідачки на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"в особі Харківської обласної дирекції, суму судових витрат, сплачену позивачем при подачі позовної заяви -243,60грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити в частині здійснення списання грошей з карткового рахунку, відкритого на ім'я [PERSON] у сумі 12280,00 грн. В частині стягнення судових витрат з відповідачки - покладалася на розсуд суду. Представник відповідачки - [PERSON] проти позову заперечував, посилався на безпідставність позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, при цьому виходить із наступного…. Згідно з п. 10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р. (надалі - Інструкція), обмеження права клієнта щодо розпорядження коштами, що зберігаються на його рахунках, відповідно до ст. 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунками за рішенням суду, установлених законом. Судом встановлено, що дійсно між [PERSON] та АППБ «АВАЛЬ» (правонаступником за усіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») було укладено кредитний договір № 014/02-1/1957-05. Відповідно до умов даного кредитного договору, банк зобов'язувався відкрити [PERSON] кредитну лінію в розмірі 5278,00 грн. на строк 36 місяців з 23.09.2005р. по 23.09.2008р. Також встановлено, що відповідно до п.3.3 кредитного договору та п. 1. додаткової угоди № 1 від 23.09.2005р., позичальник уповноважив банк самостійно списувати суми чергових платежів за кредитом та плату за використання кредитних коштів зі свого карткового рахунку. При цьому позичальник повинен забезпечити наявність коштів на вказаному картрахунку в строки, визначені умовами кредитного договору. У випадку відсутності коштів на рахунку на час списання позичальник повинен самостійно погасити кредит та відсотки за користування кредитом у термін, встановлений кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору банк самостійно повинен був списувати грошові кошти з зарплатного рахунку [PERSON] на кредитний рахунок в погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом, виходячи з їх фактичного нарахування. Умови договору виконувалися обома сторонами до кінця квітня 2007 року. З травня 2007 року грошові кошти з зарплатного рахунку припинили надходити на кредитний рахунок, проте почали повертатися знов на зарплатний. Як з'ясувалось в наступному, помилка відбулась з вини одного з працівників банку, який вводив в базу даних банку номери вхідного (зарплатного) рахунку та рахунку на який мали надходити грошові кошти для-погашення кредиту. Таким чином, вбачається, що замість того щоб грошові кошти спрямовувалися на погашення кредитної заборгованості вони акумулювались на зарплатному рахунку. Надходження грошей з зарплатної картки на кредитну карту в погашення заборгованості за кредитним договором відновилось лише 26.03.2009р. після чого 49-ю платежами до 01.04.2013 року включно банком була списана із зарплатного рахунку позивачки і отримана в погашення заборгованості за кредитним договором сума в розмірі 19250,00грн. Таким чином, необґрунтовано списана сума з зарплатного рахунку позивача на погашення кредитної заборгованості, з урахуванням внесених нею окремо грошових коштів та наявною заборгованістю за кредитним договором становила 12 414,15 грн. 14.05.2014 р.Орджонікідзевським районним судом м. Харкова задоволено позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про розірвання кредитного договору № 014/02-1/1957-05 від 23.09.2005 року. Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на корись [PERSON] відшкодування збитків 12280,00 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., витрати на правову допомогу 2500,00 грн., а всього стягнуто 24 780,00грн. Стягнуто з АТ «Райффайзен банк Аваль» судові витрати в дохід держави в сумі 487,20 грн. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, на час розгляду справи час на рахунку [PERSON], (картковий рахунок [NUMBER], розрахунковий рахунок [NUMBER], ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 350589, код ЄДРПОУ 23321095) відкритому у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обліковується сума в розмірі 12280,00 грн., яка як уже було зазначено, списувалась відповідно до умов кредитного договору № 014/02-1/1957-05 від 23.09.2005р.але не надходила на погашення кредитної заборгованості, а поверталась на рахунок [PERSON] Тому банком за власні кошти на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова сплачено [PERSON] суму у розмірі 12280,00грн., яку і просять стягнути на їх користь, посилаючись на ч.2 ст. 1062 та ч.2 ст. 1071 ЦК України, шляхом списання із карткового рахунку. Також, судом встановлено, що станом на 26 травня 2015 року по клієнту [PERSON] кредитний ліміт по кредитному договору №014/02-1/1957-05 від 23.09.2005 року знятий. Заборгованість по даному кредитному договору немає ( а.с.89). Крім того, в судовому засіданні представник позивача пояснила суду, що жодні кредитні або інші відносини між позивачем та відповідачкою відсутні, на даний час власником закритого рахунку є банк, а власник картки взагалі відсутній. Дану обставину не спростовував в судовому засіданні і представник відповідачки, який пояснив, що саме за заявою відповідачки і було закрито вказаний картковий рахунок. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] не перебуває в жодних договірних відносинах з позивачами, а тому є неналежним відповідачем по даній справі, в зв'язку із чим суд відмовляє позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed