Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на наступне. 18 травня 2011 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали договір, поліс № АА/0511337 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Mitsubishi Pajero", реєстраційний номер [NUMBER] . 21 лютого 2012 року в м. Києві на вул. Берковецька відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були автомобіль „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „Mitsubishi Pajero", реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та ПАТ «СК «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 24420Г-а/11К від 20 червня 2011 року відповідно до якого було застраховано майнових інтересів власника автомобіля „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON] , зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності (автомобіль „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] ), згідно з звітом № 128/12 з оцінки транспортного засобу від 12 березня 2012 р. вартість матеріального збитку заданого власнику автомобіля „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] становить 38 522,42 грн., а відповідно до Рахунку-фактури від 01 березня 2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 43 239,46 грн. Відповідно до банківської виписки від 21 березня 2012 року ПАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування розмірі 42 464,46 грн. Позивач зазначив, що 28 січня 2013 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулась до AT «ПРОСТО-страхування» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 42 646,46 грн. 19 квітня 2013 року співробітниками AT „ПРОСТО-страхування" було складено Розрахунок страхового відшкодування № 1258-50901-12/1 та 22 липня 2013 року Розрахунок № 1258-50901-12/1Д, що належить до виплати страхувальнику. Згідно з даними розрахунками страхове відшкодування складає 28 066,99 гривень. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 19 квітня 2013 року було складено Страховий акт. Відповідно до платіжного доручення № 12138 від 17 червня 2013 року AT „ПРОСТО-страхування" виплатило частину страхового відшкодування у розмірі 26 658,77 грн., а другу частину страхового відшкодування в розмірі 1 408,22 грн. було виплачено відповідно до Угоди № 26/07/2013 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26 липня 2013 року. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов`язані з цим страховим випадком складають 28 066,99 грн. Вказав, що про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до АТ «ПРОСТО-страхування» звернувся лише 12 березня 2012 року тобто через 21 день, чим порушив вимоги чинного законодавства. У зв`язку з вище викладеним просить суд, стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 28 066,99 гривень. Стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО- страхування» витрати по оплаті судового збору в розмірі 280,70 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надав клопотання, в якому просив суд дати належну оцінку наданих доказам, які повністю підтверджують безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача до відповідача та просив розгляд справи проводити у відсутність сторони відповідача та прийняти законне рішення про відмову у задоволенні позову. В зв`язку із чим суд, враховуючи письмові заяви представника позивача та відповідача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 18 травня 2011 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування", та [PERSON] уклали договір, поліс № АА/0511337 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Mitsubishi Pajero", реєстраційний номер [NUMBER] . 21.02.2012 року о 08:50год., керуючи автомобілем „Mitsubishi Pajero", д.н.з. [NUMBER] на вул. Берковецькій, 6 в м. Києві, перед початком зміни напрямку руху, не врахував дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечно і що він не створить перешкод іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до зіткнення, а [PERSON] порушив п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2012 року по справі № 2608/3495/12 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та ПАТ «СК «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 24420Г-а/11К від 20 червня 2011 року відповідно до якого було застраховано майновий інтерес власника автомобіля „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON] , зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності (автомобіль „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] ), згідно з звітом № 128/12 з оцінки транспортного засобу від 12 березня 2012 р. вартість матеріального збитку заданого власнику автомобіля „Mazda 3", реєстраційний номер [NUMBER] становить 38 522,42 грн., а відповідно до Рахунку-фактури від 01 березня 2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 43 239,46 грн. Відповідно до банківської виписки від 21 березня 2012 року ПАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування розмірі 42 464,46 грн. 28 січня 2013 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулась до AT «ПРОСТО-страхування» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 42 646,46 грн. 19 квітня 2013 року співробітниками AT „ПРОСТО-страхування" було складено Розрахунок страхового відшкодування № 1258-50901-12/1 та 22 липня 2013 року Розрахунок № 1258-50901-12/1Д, що належить до виплати страхувальнику. Згідно з даними розрахунками страхове відшкодування складає 28 066,99 гривень. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 19 квітня 2013 року було складено Страховий акт. Відповідно до платіжного доручення № 12138 від 17 червня 2013 року AT „ПРОСТО-страхування" виплатило частину страхового відшкодування у розмірі 26 658,77 грн., а другу частину страхового відшкодування в розмірі 1 408,22 грн. було виплачено відповідно до Угоди № 26/07/2013 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26 липня 2013 року. Фактичні витрати страхової компанії, пов`язані з цим страховим випадком складають 28 066,99 грн. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону). Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Однак, зазначені норми вказують на право страховика щодо подання регресного позову, а не необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу. У разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 та від 24.10.2018року у справі № 300/847/16-ц У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 28 066,99 гривень та судові витрати в розмірі 280,70 грн. Разом із тим позивачем в позовній заяві зазначається, що про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до АТ «ПРОСТО-страхування» звернувся лише 12 березня 2012 року, тобто через 21 день, чим порушив вимоги чинного законодавства. За таких обставин суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, не вбачає передбачених законом підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача, оскільки згідно договору добровільного страхування № АТК 209953 від 17 травня 2011 року - № 1078-40601-12 повідомлення про настання страхового випадку по страховій справі № 1078-40601-12 було отримано від [PERSON] 21 лютого 2012 року. Дане повідомлення міститься в матеріалах страхової справи № 1078-40601-12 по договору добровільного страхування № АТК 209953 від 17 травня 2011 року. Повідомлення про настання страхового випадку по страховій справі № 1258-50901-12 отримане від [PERSON] 12 березня 2012, на яке посилається позивач було повторним. Наведені обставини підтверджуються копіями полісу №АА/0511337, повідомлення про настання події, постанови Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2012 року, договір добровільного страхування наземного транспорту № 24420Г-а/11К від 20 червня 2011 року, Угоди № 26/07/2013 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26 липня 2013 року, відомості №8966349 та платіжним дорученням №12138 від 17.06.2013 року, Оскільки суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача коштів у розмірі понесених витрат 28 066,99 гривень, суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 33, 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 22, 993, 1187, 1191 ЦК України,

Outcome: dismissed