Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

позов мотивований тим, що 09.12.2013 року о 19.30 год. в м. Вінниці по вул. П. Комуни, [PERSON] керував автомобілем марки «Фольксваген» держномер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Порушуючи п. 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем позивача «ВАЗ 21112», держномер [NUMBER], внаслідок чого дані транспортні засоби були пошкоджені. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року №127/30344/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців. Постанова набула чинності. Оскільки відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Статус» позивач звернувся до страховика за відшкодуванням, однак отримав відмову. Згідно висновку експерта від 24.04.2015 року №467/15-21 вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21112», держномер [NUMBER] складає 6218,71 грн. Також позивач зазначає, що діями відповідача [PERSON] йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює в 20 000 грн., оскільки пошкодивши його автомобіль, відповідач почав погрожувати та намагався перекласти на нього вину. Він залишився без роботи і змушений був позичати кошти для відновлення автомобіля. Також зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки після пошкодження автомобіля він втратив клієнтів, які користувались його послугами по перевезенню (таксі) і дана упущена вигода складає 50 000 грн. Уточнивши та збільшивши позовні вимоги (а.с. 93-94) позивач [PERSON] на підставі ст.ст. 22, 1166, 1172, 1188 ЦК України просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] спричинені йому матеріальні збитки задані пошкодженням автомобіля в сумі 6218,71 грн. та 615 грн. за оплату послуг експерта; з [PERSON] як власника автомобіля просив стягнути 50 000 грн. втраченої вигоди; з [PERSON] як особи, винної в ДТП, просив стягнути 20 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивач відремонтував свій автомобіль шляхом заміни бампера, тому сума відшкодування повинна становити 6 218,71 грн. В зв`язку з тим, що внаслідок ДТП [PERSON] не міг працювати таксистом, він зазнав збитків у виді упущеної вигоди. Представники повідомили, що від ПП «Інфор-М-Таксі» він отримував приблизно 15 замовлень щодня вартістю приблизно по 15 грн. і на місяць його заробіток складав 5400 грн., а на рік - 64800 грн. Враховуючи витрати на бензин, оплату замовлень, «чистим» його дохід становив 50 000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач зазнав душевних страждань, змушений був прикладати зусиль для ремонту цього автомобіля, позичати гроші для придбання деталей і оплати послуг, а потім віддавати борги. Певний час він не міг використовувати автомобіль за призначенням і заробляти гроші на життя. Відповідно до заяви (а.с. 93) просили стягнути з [PERSON], винного у ДТП, на користь позивача 20 000 грн. моральної шкоди; з власника автомобіля - [PERSON] 50 000 грн. упущеної вигоди; солідарно з обох відповідачів 6218,71 грн. - матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу і 615 грн. витрат на послуги експерта. Після ДТП позивач звертався за виплатою страхового відшкодування до страхової компанії, проте оскільки страхова компанія фактично припинила свою роботу вимоги до СК позивач не пред'являє і просить стягнути шкоду з відповідачів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки матеріальну шкоду позивачу має відшкодувати страхова компанія. Заперечив щодо стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, оскільки позивач продовжував використовувати свій автомобіль як таксі і збитків йому завдано не було. Розмір моральної шкоди вважає не доведеним. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с. 128-131). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи повідомлявся рекомендованою кореспонденцією завчасно та належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «Статус» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи третя особа була повідомлена шляхом надіслання повісток рекомендованими листами. Суд розглянув справу у відсутність представника третьої особи на підставі ч. 3 ст. 36 ЦПК України. Враховуючи пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що станом на 09.12.2013 року автомобіль марки VolksvagenТransporter, 2003 р.в., номер кузова [NUMBER], держномер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] (а.с.203, 204). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року №127/30344/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за те, що 09.12.2013 року, о 19.30 год., по вул. П.Комуни в м. Вінниці [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольксваген», держномер [NUMBER], порушуючи п.10.9 ПДР України та рухаючись заднім ходом не, звернувся за допомогою до інших осіб та здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21112, держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого були пошкоджені транспортні засоби (а.с. 7). Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 15.01.2014 року постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року №127/30344/13-п відносно [PERSON] залишена без змін (а.с. 8). Відповідальність [PERSON], винного у ДТП, була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Статус» №АЕ/1413123 (а.с. 9), забезпечений транспортний засіб: Volkswagen, держномер [NUMBER], строк дії полісу з 16.12.2012 р. до 15.12.2013 р. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, відповідають недоговірним зобов`язальним в зв`язку з завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глав 67, 82 ЦК України, норми Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції від 05.02.2013 року, що діяла станом на момент ДТП. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 05.02.2013 року) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Обов`язок страховика щодо страхової виплати визначений також в ст.ст. 979, 988 ЦК України, в разі несплати страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку (ст. 992 ЦК України). Крім того, п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", а також ст. 1194 ЦК України визначено, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Представники позивача та сам позивач в судовому засіданні та в позовній заяві зазначали (а.с. 3, 14, 15), що на виконання ст.ст. 33.1.4, 35 вищевказаного Закону позивач звернувся до ПрАТ «СК «Статус» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, за зверненням позивача по даному випадку працював аварійний комісар. Листом від 19.11.2015 року №32553 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило, що згідно інформації, що міститься в єдиній централізованій базі даних (ЦБД) МТСБУ, яка формується на підставі відомостей, отриманих від страховиків-членів МТСБУ, за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1413123, укладеного відносно транспортного засобу марки Volkswagen, держномер [NUMBER], виплати страхового відшкодування не проводились і даний поліс є дійсним. Таким чином, з моменту звернення до страхової компанії між позивачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Статус» виникли зобов`язальні правовідносини. Страхова сума (ліміт відповідальності) за страховим полісом АЕ/1413123 за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50 000 грн., що повністю охоплюється позовними вимогами. Згідно з висновком експерта від 24.04.2015 року №467/15-21 (а.с. 69-71) під час огляду автомобіля «ВАЗ 21112», держномер [NUMBER], встановлено, що на даний час він частково відновлений з заміною переднього бампера та решітки радіатора, замінені деталі не фарбовані. Пошкоджений передній бампер на огляд експерту не наданий. Згідно свідчень [PERSON] передній бампер був пошкоджений так, що відновленню не підлягав. Відповідно до свідчень [PERSON] передній бампер мав тріщину до 4 см. Та підлягав відновленню шляхом ремонту. Так як експерт не може визначити величину пошкоджень бампера, розглядались два варіанти визначення величини відновлювального ремонту: 1 варіант - заміна переднього бампера; 2 варіант - ремонт переднього бампера. 1 варіант - вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21112», держномер [NUMBER] складає 6218,71 грн. 2 варіант - вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 21112», держномер [NUMBER] складає 4967,13 грн. Судом було роз`яснено право позивача пред`явити вимоги до ПрАТ «СК «Статус», проте представники позивача наполягали на відшкодуванні шкоди саме відповідачами [PERSON], [PERSON] Твердження представників позивача, що на підставі ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України саме відповідачі [PERSON], [PERSON] повинні сплатити суму матеріального збитку, оскільки страхова компанія фактично не працює і не виконує зобов`язання за полісами обов`язкового страхування і таким чином порушуються права позивача, є безпідставними, оскільки судом було встановлено, що на підставі даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 31.07.2015 року (а.с. 170) «ПрАТ «Страхова компанія «Статус» не перебуває в процесі припинення, у процесі провадження у справі про банкрутство, санації. Таким чином, позивач не позбавлений можливості звернутись за захистом своїх прав до страхової компанії, яка буде належним відповідачем у такій справі. Листом від 24.09.2015 року №6/3-24/26807 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» з 03.04.2014 року втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) у зв'язку із заборгованістю по здійсненню відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 194). Однак, анулювання ліцензії не звільняє товариство від обов'язку виконувати свої зобов'язання за укладеними договорами із споживачами фінансових послуг щодо виду фінансових послуг, на право провадження якого вона видана (а.с. 86). В зв`язку з наведеними обставинами в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON] збитків в сумі 6218,71 грн., завданих пошкодженням транспортного засобу, а також судових витрат, пов`язаних із оплатою послуг експерта, слід відмовити. Також не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з [PERSON] упущеної вигоди в сумі 50 000 грн. При цьому суд враховує характер правовідносин, що виникли між сторонами. Так, особливості правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановлені ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не є завдавачем шкоди [PERSON] або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Лише той факт, що він є власником транспортного засобу, яким під час ДТП керував [PERSON] на відповідній правовій підставі, не покладає на нього обов`язку відшкодувати упущену вигоду (п. 2.2. Правил дорожнього руху України, п. 6 Постанови ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Крім того, досліджені докази не дають підстав вважати, що [PERSON] мав би реальну можливість отримати дохід у визначеному ним розмірі (50 000 грн.) і внаслідок ДТП не отримав його. Розрахунок, що наданий позивачем, ґрунтується на довідці, виданій 26.06.2015 року (а.с. 199), проте даний розрахунок є приблизним, позивач не надав доказів щодо витрат на пальне, амортизацію автомобіля, сплату податків, витрат на поточний ремонт, а також часу, який щоденно мав би витрачатись позивачем на відновлення порушеного права, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також позивач пред`явив вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях в зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, прикладанні додаткових зусиль і понесенні витрат для його ремонту і неможливістю тривалий час користуватись автомобілем та виконувати трудові обов`язки. Суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково. Дана сума підлягає стягненню з [PERSON], оскільки ст. 22, 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції станом на 09.12.2013 року) і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень, визначених ст.ст. 23, 1167 ЦК України і враховує характер правопорушення, вчиненого [PERSON], ступінь його вини, глибину душевних страждань і переживань [PERSON] у зв`язку з пошкодженням його майна, а також вимоги розумності і справедливості, і вважає, що компенсація моральної шкоди в розмірі 2000 грн. буде достатньою і обґрунтованою. Судові витрати в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved