Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], але відповідач не виконує обов'язків батька, з донькою не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує, долею дитини не цікавиться. Оскільки відповідач не виявляє про доньку батьківської турботи й піклування, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що позивачка перешкоджала його спілкуванню з дитиною. 08 січня 2014 року дитина самостійно прийшла до його родичів та сказала, що вона повідомила матір про це запискою, яку залишила вдома. Але потім приїхала позивачка, забрала дитину та стала погрожувати йому кримінальною відповідальністю. У січні 2015 року він хтів подарувати доньці на день народження електронний планшет, але не зміг це зробити, оскільки позивачка відвезла доньку до родичів у Молдову. Він двічі перераховував на адресу позивачки аліменти на загальну суму 800 гривень, але ці платежі були повернуті поштою у зв'язку з відмовою адресата від їх отримання. Представник служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації у судових дебатах вирішення позову по суті залишила на розсуд суду. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, думку малолітньої доньки сторін [PERSON], допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12 жовтня 2004 року по 29 вересня 2014 року та є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка в нинішній час проживає разом з позивачкою. З висновку Овідіопольської районної державної адміністрації від 17 лютого 2015 року №К-91 вбачається, що після звільнення 15 квітня 2010 року з місць позбавлення волі, де відповідач відбував покарання, призначене йому вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 березня 2008 року за скоєння злочину, передбаченого ст.282 ч.2 КК України, він проживав з позивачкою та донькою тільки декілька місяців. Відповідач зловживав алкогольними напоями, хворів та періодично перебував на стаціонарному лікуванні. У грудні 2013 року він отримав 2 групу інвалідності, перебуває на обліку у протитуберкульозному кабінеті Овідіопольської центральної районної лікарні. Навесні 2013 року відповідач пройшов курс лікування та перестав вживати спиртні напої, в нинішній час працює газозварювальником по найму та має постійний дохід. З характеристики Великодолинського НВК "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія" на ученицю 4-Б класу дитину [PERSON] вбачається, що дівчинка проживає разом з матір'ю [PERSON] та [PERSON], які надають належну увагу навчанню та вихованню доньки. Рідний батько за час навчання [PERSON] ні разу не відвідав школу та не спілкувався з донькою, не цікавиться навчанням [PERSON] та ніяких зв'язків з класним керівником не підтримує. У судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона називає відповідача [PERSON] та пам'ятає як вони жили разом. У той час відповідач зловживав алкогольними напоями, в стані алкогольного сп'яніння кричав та бив матір. Зараз вони з матір'ю живуть окремо, відповідача вона давно не зустрічала та не бачила, він до неї у школу не приходив. Вона знає, що матір ініціювала питання позбавлення відповідача батьківських прав та вона проти цього не заперечує. Згідно з показами свідка [PERSON], який є батьком позивачки та дідом малолітньої [PERSON], у спілкуванні з ним внучка ніколи не розповідала про зустрічі з відповідачем та про нього навіть не згадує. Свідок [PERSON], яка є сусідкою та подругою позивачки, у судовому засіданні показала, що вона ніколи не бачила відповідача з дитиною. Такі ж саме аналогічні показання надала суду свідок, [PERSON], яка працює у продовольчому магазині напроти будинку, у якому проживає позивачка з донькою. Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою відповідача, показала, що свого часу вона допомагала позивачці у догляді за дитиною та брала участь у її вихованні. 08 січня 2014 року дитина самостійно прийшла до неї в гості та сказала, що вона повідомила матір про це запискою, яку залишила вдома. Але потім приїхала позивачка, забрала дитину та погрожувала відповідачеві кримінальною відповідальністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що відповідач у січні 2015 року хтів подарувати доньці на день народження електронний планшет, але не зміг це зробити, оскільки позивачка відвезла доньку до родичів у Молдову. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 квітня 2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно з розрахунком державного виконавця станом на 01 лютого 2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 21101,21 гривень. У судовому засіданні позивачка визнала, що вона двічі відмовилась прийняти поштові перекази відповідача по 400 гривень, оскільки їх розмір не відповідав встановленому судом щомісячному розміру аліментів, а відповідач про це обізнаний та мав можливість сплачувати аліменти у належному розмірі. Під час засідання комісії з питань захисту прав дитини при Овідіопольській районній державній адміністрації 12 лютого 2015 року відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав та стверджував, що він бажає брати участь у житті доньки, піклуватися про неї та допомагати матеріально. Овідіопольською районною державною адміністрацією надано до суду висновок від 17 лютого 2015 року №К-91 щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Але з врахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що після припинення спільного проживання сторін у 2010 році, у період окремого проживання дитини та батька, відповідач дійсно не виконував свої батьківські обов'язки щодо малолітньої [PERSON], не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та підготовку до самостійного життя. Суд враховує, що причиною цього могло бути й погіршення стану здоров'я відповідача та виникнення в нього певних захворювань, але навіть після припинення ним зловживання спиртними напоями та за наявністю в нього можливості належним чином здійснювати свої батьківські обов'язки як мінімум з літка 2014 року, це жодним чином не вплинуло на ставлення відповідача до дитини та не призвело до необхідних позитивних змін у його поведінці як батька. Суд критично оцінює заперечення відповідача проти позову, оскільки вони не спростовують вищенаведених, встановлених у судовому засіданні обставин та зроблених на їх підставі висновків суду. Відповідач навіть у судовому засіданні визнав, що погрози позивачки щодо притягнення його до кримінальної відповідальності не були засновані на законі, але він на побаченнях з донькою не наполягав, до будь-яких органів з приводу захисту своїх прав батька не звертався. Рішення суду щодо стягнення аліментів відповідачем не виконується, а з врахуванням розміру наявної заборгованості відповідача по сплаті аліментів у розмірі 21101,21 гривень його намагання перерахувати позивачці 800 гривень та вручити дитині подарунок на день народження, не можуть мати істотного значення по цій справі. Суд звертає увагу, що висловлені відповідачем бажання брати участь у житті доньки, піклуватися про неї та допомагати матеріально ще не є достатнім свідченням зміни поведінки відповідача, а даний позов не може бути вирішений тільки залежно від висловлених відповідачем побажань на майбутнє. З цих міркувань суд не погоджується з висновком Овідіопольської районної державної адміністрації, оскільки суд в даному випадку керується п.2 ч.1 ст.164 СК України, а у судовому засіданні безперечно встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки у минулому. По результатах розгляду справи судом також не встановлені будь-які підстави для постановлення рішення всупереч думці малолітньої [PERSON] про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, [INFO], яку вона висловила у судовому засіданні. Суд додатково звертає увагу, що відповідно до ст.169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення, а згідно з роз'ясненнями у п.19 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" розглядаючи такі справи суди зобов'язані перевіряти наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. З врахуванням наведеного суд вважає, що даний позов є обґрунтованим, він заснований на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved