Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

15.09.2016 року позивач звернувся у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 24.11.2013 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,370 га, кадастрові номери: 1421586800:03:000:0342, 1421586800:03:000:0762 розташованої на території Рівнопільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належала згідно Державного акту на право приватної власності серія ДН № 038647 [PERSON]. Позивач вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка спадкового майна у вигляді земельної ділянки, т.я. на час смерті чоловіка проживав разом з ним, користується спадковим майном, від спадщини не відмовлялася Спадкову справу в нотаріальній конторі не відкривала, у зв'язку з втратою оригіналів правовстановчих документів, залишилися лише копії Державного акта на земельну ділянку. Крім позивача спадкоємцем першої черги є їх син, відповідач по справі, який відмовився від спадщини на користь позивача. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку. Позивач надавла заяву у якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту на право приватної власності серія 038647 земельна ділянка загальною площею 4,190 га, кадастрові номери: 1421586800:03:000:0342, 1421586800:03:000:0762, розташованої на території Рівнопільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства належала [PERSON] (а.с.4). На день смерті [PERSON] проживав разом з дружиною [PERSON] в с.Рівнопіль, вул. Донецька, 54 Волноваського району Донецької області, що підтверджується довідкою голови Рибінської сільської ради Волноваського району № 705 від 30.08.2016 року.(а.с.5). З свідотцтва про смерть серія 1-НО № 747111 виданого 26.11.2013 року виконкомом Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області вбачається, що [PERSON] помер -24.11.2013 року.(а.с.3). З свідотцтва про одруження серія 1-АБ № 394541 виданого Трушківською сільською радою Чигиринського району Черкаської області 21 вересня 1971 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстували шлюб 11 вересня 1971 року, актовий запис № 20.(а.с.6). З наданого роз"яснення приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу від 14.09.2016 року за № 436/01-16 вбачається, що на усне звернення підгаєцької Н.О. щодо спадкування по закону після померлого [PERSON], 24.11.2013 року, свідотцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковй справі всіх необхідних документів. Видача свідотцтва про право на спадщину на майно яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовтсановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. З наданих документів, що підтверджує право власності на земельну ділянку пред"явлена лише ксерокопія Державного акту на право власності на земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса з питання оформлення спадщини без наявності документів, що підтверджують право власності їй буде відмовлено у видачі свідотцтва про право на спадщину.(а.с.7). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельну діляну загальною площею 4,370 га, кадастрові номери: 1421586800:03:000:0342, 1421586800:03:000:0762, розташованої на території Рівнопільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved