Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 8290 грн. (безпідставно набуте майно) та сплачений судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності наземних транспортних засобів №АЕ/0434346 відносно транспортного засобу Тойота, реєстраційний номер [NUMBER]. 03.09.2013р. на 52 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Тойота, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу Пежо, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] 29.12.2015р. постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду у справі № 373/2904/15-п [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. 09.11.2015р. відповідач [PERSON] звернулась до позивача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату страхового відшкодування. На підставі пункту 22.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», позивачем було складено страховий акт № 130000002865-1 від 16.11.2015р. та здійснено виплату страхового відшкодування (у межах ліміту договору) у розмірі 8290,53грн. на користь відповідача [PERSON]. Проте, [PERSON], не погоджуючись з постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.12.2015р., звернувся до апеляційного суду Київської області із апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої, постановою від 27.01.2016р. апеляційну скаргу задоволено, скасовано постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 29.12.2015р., а провадження у справі закрито, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України в діях [PERSON] при тих обставинах, що викладені в оскаржуваній постанові. Оскільки в діях застрахованої особи ([PERSON].) не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, то страховик вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти виплачені за страховим актом, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.08.2018р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання з розгляду даної справи. 10.09.2018р. від відповідача надійшов відзив на позов із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки вважає, що в діях водія [PERSON] на день скоєння ДТП був наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП. У зв'язку із цим, вважає, що кошти виплачені їй як страхове відшкодування не є безпідставно набутими. 26.10.2018р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що оскільки існує рішення, що набрало законної сили, та яким визнано невинуватим застраховану особу у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому підстав у виплаті страхового відшкодування, як то передбачено положеннями ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не було. З огляду на зазначене, відповідно до п.п. 1,2 ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, відповідач зобов'язана повернути страховику кошти сплачені їй в якості страхового відшкодування. Просили задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити з підстав, викладених у відзиві. Вважають, що в діях [PERSON], який керував автомобілем Тойота Прадо [NUMBER], є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому виплати отримані від страхової компанії отримані ними на законних підставах, а саме на підставі рішень судів що набрали законної сили та якими встановлена вина [PERSON]. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.12.2013р. у справі № 711/8115/13-п було встановлено, що 03 вересня 2013 року о 00 год. 55 хв., [PERSON], керуючи автомобілем Пежо 206, д.н.з. [NUMBER] на 52 км автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, виконуючи маневр обгону, перетнув суцільну лінію розмітки та скоїв зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який виконував маневр повороту ліворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1, 11 дод.2 Правил дорожнього руху України. На думку суду, в діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями іншого учасника ДТП, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Крім того, в діях іншого учасника ДТП [PERSON] є також склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., проте даною постановою провадження у адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із збігом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Дана постанова набрала законної сили 17.12.2013р. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2015р. у адміністративній справі №711/4758/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року, адміністративний позов [PERSON] до інспектора ВДАІ м. Переяслав-Хмельницький та Переяслав-Хмельницького району УДАІ ГУУМВС України в Київський області Опанасенка О.В. задоволений частково, зокрема, зобов'язано останнього скласти протокол стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за його участю 03.09.2013р. о 00год. 55хв. на 52-му км автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ (а.с.63-65, 66-67). Дана постанова набрала законної сили 08 вересня 2015 року. Таким чином, оскільки 26.12.2012р. між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0434346 відносно транспортного засобу Тойота, д.р.н. [NUMBER] (а.с. 24), то на підставі пояснень потерпілої [PERSON] (а.с. 8-9), її заяви на виплату (а.с. 10), було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування (а.с. 38), складено страховий акт № 130000002865-1 від 16.11.2015р. (а.с. 37), та останній було здійснено страхову виплату, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР061310 від 17.11.2015р. (а.с. 39) та відомості №r14F97_20151117, № ЗР061310 (а.с. 40). Разом з тим, відповідно до постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.12.2015р. [PERSON] 03 вересня 2013 року, близько 01 год. 00хв., на 52 км автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ керував автомобілем Тойота Прадо, д.р.н. [NUMBER], що належить йому, при зміні напрямку руху, виїжджаючи на маневр повороту ліворуч, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині дороги, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам руху, підставив свій автомобіль під автомобіль Пежо 206, д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], і що належить [PERSON], в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначене вбачається із змісту постанови апеляційного суду Київської області від 27 січня 2016 року, якою було скасовано постанову суду від 29.12.2015р. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 19-23). Зазначене також вбачається з показів свідка [PERSON], який в судовому засіданні зазначив, що 03.09.2013р. відбулася ДТП та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно нього і постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси, судом було встановлено його вину у скоєнні даного правопорушення та закрито провадження у справі через сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, даною постановою судом визначено наявність вини [PERSON] у скоєнні даного ДТП. Проте він не оскаржив дану постанову, оскільки перебував у медичному закладі. Вважає, що кошти виплачені страховою компанією не є безпідставно набутими, оскільки вина [PERSON] підтверджується постановами судів що набрали законної сили, а саме постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.12.2013р., постановою суду від 08.06.2015р., яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015р. Таким чином, страхові виплати здійснювалися на підставі цих рішень судів. Таким чином, оскільки постановою апеляційного суду Київської області від 17 січня 2016 року було скасовано постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року, та закрито провадження у адміністративній справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідності за ст. 124 КУпАП у зв'язку із відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то позивач звернувся до відповідач [PERSON] з претензією від 23.03.2018р. за вих. №1846/УБК (а.с. 41) в якій просив повернути ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» кошти в розмірі 8290,53грн, як безпідставно виплачене страхове відшкодування в розумінні ст. 1212 ЦК України, у місячний строк з моменту отримання даного листа. Проте, відповідачем не здійснено жодних заходів для повернення зазначених коштів, у зв'язку із чим, позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом. Виходячи з викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача перераховану їй суму, оскільки юридично встановлено відсутність вини [PERSON], в зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для отримання страхової виплати за вищевказаним договором обов'язкового страхування, а тому кошти в розмірі 8290,53 грн. є безпідставно отримані та у відповідності до положення ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування. Статтею 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Частиною 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначалось вище, постановою апеляційного суду Київської області від 27.01.2016р. встановлено відсутність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, у зв'язку з відсутністю вини водія [PERSON] у скоєнні ДТП, який стежив за дорожньою обстановкою та був уважним, увімкнувши при цьому покажчик лівого повороту т переконавшись у безпечності свого маневру, його цивільно-правова відповідальність не настала, а тому у відповідача відсутні підстави для отримання страхових виплат за полісом №АЕ/0434346. Згідно частин 1-2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Отже, сутність зобов'язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Слід також звернути увагу на вимоги пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України, відповідно до яких положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Отже, зобов'язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв'язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації. Такий правовий висновок висловлений Верховним судом України у постанові від 04.10.2017 року у справі № 6-1216цс17. Таким чином, позивач сплатив відповідачу кошти в розмірі 8290,53 грн. за матеріальну шкоду, яка була заподіяна за відсутності вини страхувальника, що є неналежною правовою підставою набуття майна (отримання грошей), а тому є безпідставно сплаченими та набутими відповідачем в порядку ст. 1212 ЦК України. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При таких обставинах, у зв'язку з доведеністю під час розгляду справи факту порушень відповідачем прав позивача відповідно до визначених позивачем підстав заявленого позову, які полягали у безпідставно отриманих відповідачем [PERSON] коштів у розмірі 8290, 53 грн., суд приходить до висновку про задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 1212, 1213, 1187 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України "Про страхування",

Outcome: approved