Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Страхова компанія «ІНГО» про стягнення заподіяної їй матеріальної шкоди в сумі 21318,99 грн та моральної шкоди в сумі 1065,94 грн, а до ТОВ «Союз Авто» про стягнення моральної шкоди в сумі 50000,00 грн та 2000,00 грн матеріальної шкоди (розмір франшизи), а також 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 23.11.2019 року близько 13 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автобусом «АТАМАН А-092204», переїжджаючи перехрестя 40 км+850 м автодороги Київ-Прилуки, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги у русі автомобілю марки «Nissan Qashqai», який рухався по головній дорозі у напрямку м.Києва. У результаті ДТП [PERSON] , будучи пасажиром автомобіля «Nissan Qashqai», отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, уламкового перелому тіла правої клубової і сідничної кісток та задньої стінки вертлюгової западини, підшкірної гематоми потиличної ділянки голови та саден правої кисті. Крім тілесних ушкоджень позивачці була завдана також і моральна шкода, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Через нестерпний біль вона була змушена постійно приймати знеболюючі та заспокійливі препарати, у неї погіршився сон, що спричинило сильну виснаженість організму та емоційну нестабільність. Оскільки [PERSON] сама виховує сина, то через те, що протягом 4 місяців була прикута до ліжка, вона змушена була наймати інших людей, які б водили її дитину до школи, на гуртки, допоміжні заняття, а дитині довелося здійснювати догляд за мамою та бачити наслідки ДТП. За цей час психіка дитини дуже постраждала, дитина нервово нестабільна, проявляються страхи відносно здоров`я мами, її втрати та їзди на машині. Крім того, на лікування витрачалися значні кошти, а лікарняні виплачувалися з затримкою, тому матеріальне становище сім`ї позивачки було вкрай скрутним, що призвело до поганого харчування та відмови в елементарних звичках. На момент дорожньо-транспортної пригоди водій автобуса [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Союз Авто» та його цивільна відповідальність була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО», яке змінило назву на АТ «Страхова компанія «ІНГО». 05.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від АТ «Страхова компанія «ІНГО», згідно з яким представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи свою позицію тим, що на даний час відсутні підстави для настання цивільно-правової відповідальності [PERSON] , яка була застрахована АТ «СК «ІНГО», оскільки на даний час ще не винесено вирок (постанову) суду, згідно з яким була б встановлена вина водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, що трапилася 23.11.2019 року, а тому на даний момент не настав страховий випадок. Крім того, АТ «СК «ІНГО», з метою визначення обґрунтованості понесених позивачкою витрат, звернулося до лікаря-спеціаліста Цокала В.М., який у своєму звіті про експертну оцінку відшкодування шкоди зазначив, що позивачкою було надано чеки на загальну суму 22439,72 грн, але з них лише 16905,51 грн відносяться до медичних послуг, медикаментів, засобів медичного призначення, а решта витрат не обґрунтовані. Щодо моральної шкоди, з урахуванням того, що розмір страхового відшкодування може складати 16905,51 грн, то відповідно і розмір моральної шкоди може скласти 845,27 грн (5% від розміру матеріальної шкоди). У судовому\~засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проте відмовився від стягнення з ТОВ «Союз Авто» витрат на правничу допомогу, при цьому погодився з розрахунком витрат, проведеним АТ «СК «ІНГО». Представник відповідача ТОВ «Союз Авто» у судове засідання не з`явився, хоча був завчасно належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання та не надав відзив на позовну заяву, проте подав заяву, в якій заперечував проти задоволення позову та просив проводити розгляд справи без його участі (а.п.111). Представник відповідача АТ «СК «ІНГО» під час судового засідання, проведеного в режимі відеоконференції, підтримав позицію, викладену у відзиві на позов та просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши учасників даного провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно копії витягу з ЄРДР від 24.11.2019 року вбачається, що 23.11.2019 року близько 13 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автобусом «АТАМАН 092204», р.н.з. [NUMBER] , переїжджаючи перехрестя на 40 км+850 м автодороги Київ-Прилуки, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги у русі автомобілю марки «Nissan Qashqai» р.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі у напрямку м.Києва. У результаті ДТП пасажир автомобіля марки «Nissan Qashqai» [PERSON] отримала тілесні ушкодження (а.п.7). Цивільно-правова відповідальність водія автобуса «АТАМАН А-09204», р.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Союз Авто», була застрахована АТ «СК «ІНГО», згідно з полісом серії АО №1523353 (а.п.8). Згідно з копією висновку судово-медичного експерта №120/Е у [PERSON] мали місце ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, уламкового перелому тіла правої клубової і сідничної кісток та задньої стінки вертлюгової западини, підшкірної гематоми потиличної ділянки голови та саден правої кисті. Описані ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості (а.п.9-10). З копії виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної карти 105524/1974, 23.11.2019 року [PERSON] була госпіталізована до КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» внаслідок ДТП з діагнозом: поєднана краніо-скелетна травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підшкірна гематома потиличної ділянки, поперечний та задньої стінки перелом правої вертлюгової западини, ссадна правої кисті, ВСД по гіпотонічному типу, хронічний гастрит в стадії нестійкої ремісії (а.п.119). З 22.06.2020 року по 01.07.2020 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради з діагнозом: наслідки ЗЧМТ (23.11.2019 року), струсу головного мозку, з вираженим антено-невротичним синдромом, церебрастенічним, вестибулопатичним, синдромом вегето-судинної дистонії по гіпотонічному типу, зі схильністю до обморочних станів, синдром внутрішньо-черепної гіпертензії, стійка цефалгія, що підтверджується копією виписки №7861 із медичної карти стаціонарного хворого (а.п.11). Копіями квитанцій підтверджуються здійснені [PERSON] витрати на лікування (а.п.12-27). Відповідно до копії звіту про експертну оцінку відшкодування шкоди у зв`язку із лікуванням потерпілої [PERSON] пред`явлені платіжні документи (деякі продубльовані) зазначають назви, кількість медичних послуг, медикаментів, засобів медичного призначення та інше, в тому числі затрачених для діагностики і лікування. Сума на їх оплату склала 22439,72 грн, з них: медичні послуги, медикаменти, засоби медичного призначення, що застосовуються при діагностиці і лікуванні отриманих травм або їх наслідків (зазначених у діагнозах) 16905,51 грн, решта медикаментів застосовуються при іншій хронічній патології та витрати були здійснені до ДТП (а.п.42-44). Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоду, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 Цивільного кодексу України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Частиною 2 статті 1188 ЦК України встановлено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної безпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно зі статтею 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілою. Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій, тобто солідарна відповідальність можлива лише в разі спільних дій, тобто коли не можна розмежувати вину кожного. Правовий аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що потерпіла у даній ДТП не позбавлена права на відшкодування моральної шкоди з кожного винного у скоєнні ДТП, у результаті якого вона отримала тілесні ушкодження та зазнала моральних страждань. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про страхування»\~\~страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій\~\~(страхових випадків), визначених договором страхування\~\~або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються\~\~шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~\~за цим Законом\~\~визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про страхування»\~страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно зі\~ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Аналізуючи викладені вище норми права та фактичні обставини даної справи суд констатує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автобус «АТАМАН А-092204», р.н.з. [NUMBER] , був застрахований в АТ «СК «ІНГО», а отже АТ «СК «ІНГО» має відшкодовувати потерпілій матеріальну шкоду в межах ліміту відповідальності. Відповідно до вимог ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. \~Виходячи з викладеної вище правової норми, суд вважає, що шляхом надання належних та допустимих доказів позивачка довела ту обставину, що на лікування травм, отриманих нею внаслідок ДТП, яка трапилася 23.11.2019 року, вона витратила 16905,51 грн, а тому ці кошти беззаперечно підлягають стягненню з АТ «СК «ІНГО». Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Судом встановлено, що водій автобуса «АТАМАН А-092204», р.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Союз Авто» та керував даним автобусом, виконуючи свої службові обов`язки. А тому в силу ст.1172 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки під керуванням [PERSON] , який виконував на момент ДТП службове завдання, підлягає відшкодуванню з ТОВ «Союз Авто». Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2\~статті 41\~цього Закону,\~-\~МТСБУ)\~відшкодовується потерпілому\~-\~фізичній особі,\~який зазнав\~ушкодження здоров`я\~під час\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~моральна шкода\~у розмірі\~5\~відсотків страхової\~виплати за\~шкоду,\~заподіяну здоров`ю. Таким чином, на підставі чітких вказівок даного закону з відповідача АТ «СК «ІНГО» на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода розміром 845,27 грн, тобто 5% від вирахованого експертом дійсного розміру понесеної нею матеріальної шкоди - 16905,51 грн, з яким у судовому засіданні погодився і представник позивачки. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні\~\~моральної шкоди\~\~суд враховує характер та обсяг як фізичних, так і психологічних страждань,\~яких, будучи молодою жінкою,\~зазнала\~позивачка внаслідок отриманих нею травм, а також\~тяжкість\~вимушених змін\~у\~її житті, викликаних як досить тривалим періодом перебування її на лікуванні, так і організацією іншого способу сімейного життя та забезпечення навчального процесу сина, якого вона виховує самотужки. Тож, з урахуванням принципу розумності, справедливості та виваженості, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Союз Авто» на користь [PERSON] завдану їй моральну шкоду розміром 49154,73 грн, тобто 50000 грн за виключенням суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з АТ «СК «ІНГО» у сумі 845,27 грн. На підставі викладеного та ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial