Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Сузір'я Стрільця-Агро" про стягнення заборгованості з орендної плати посилаючись на те, що 15.11.2010 року між ним та фермерським господарством «Сузір'я Стрільця-Агро" укладено договір оренди земельної ділянки, площею 11,87 га., строком на 49 років, яка розташована на території Володимиро-Іллінської сільської ради. Згідно умов вказаного договору, а саме пунктів 9,10,11 Договору орендар зобов'язаний вносити орендодавцю орендну плату в розмірі 5645,85 грн. на момент укладення договору, з урахуванням індексації в строк до 30.12 поточного року. В порушення ст. 21, 24 ЗУ «Про оренду землі» та умов договору відповідач не виконав умови договору щодо сплати орендної плати у визначеному договорі розмірі, а також щодо її своєчасного внесення. Згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.10.2013 року договір оренди укладений 15.11.2010 року між [PERSON] та фермерським господарством «Сузір'я Стрільця-Агро", зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 10.12.2010 року за № 041036500040 розірвано. Вказане рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області набрало законної сили 26.11.2013 року. Посилаючись на те, що дія вказаного договору припинена лише з набранням судовим рішенням законної сили, тобто 26.11.2013 року, вважає, що зобов'язання відповідача перед позивачем щодо сплати орендної плати тривали до 26.11.2013 року включно. Посилаючись на те, що нормативна грошова оцінка землі підлягає індексації у зв'язку з чим змінилась середня нормативна грошова оцінка землі за 1 га за 2012-2013 роки, а відповідач не сплатив орендну плату за період з 01.01.2011 року по 26.11.2013 року, заборгованість відповідача з орендної плати становить 25765,60 грн., яку просить суд стягнути на його користь з відповідача. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду клопотання про слухання справи без їхньої участі та просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Рішення Володимиро - Іллінської сільської ради від 25.01.2001 року за № 58 [PERSON] надано у власність земельну ділянку, розташовану на території Володимиро - Іллінської сільської ради Кіровоградської області, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 041233 від 16 лютого 2001 року (а.с. 6). 15.11.2010 року між [PERSON] та фермерським господарством «Сузір'я Стрільця-Агро" укладено договір оренди земельної ділянки, площею 11,87 га., строком на 49 років, яка розташована на території Володимиро - Іллінської сільської ради (а.с. 7). Згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.10.2013 року договір оренди землі, укладений 15.11.2010 року між [PERSON] та фермерським господарством «Сузір'я Стрільця-Агро", зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 10.12.2010 року за № 041036500040, площею 11,87 га., яка розташована на території Володимиро-Іллінської сільської ради та належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 041233 виданого 16.02.2001 року Володимиро-Іллінською сільською радою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розірвано (а.с. 8-11). Вказане рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області набрало законної сили 26.11.2013 року. Отже, з 26.11.2013 року договір є розірваним, а тому вимога позивача про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою 26.11.2013 року задоволенню не підлягає, оскільки дане користування не ґрунтувалося на договорі. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі. Згідно пункту 9 Договору оренди землі від 15.11.2010 року орендна плата вноситься у формі та розмірі 4 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5646,85 грн. Пунктом 5 вказаного договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 141171 гривень. Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Пунктом 13 договору оренди встановлено, що розмір орендної плати переглядається один раз в три роки. Статтею 30 зазначеного Закону встановлено, що зміна умов договору оренди землі (а орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, згідно із ч. 1 ст. 15 цього Закону, - є однією з істотних умов договору оренди землі) здійснюється за взаємною згодою сторін. З вище викладеного суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 21 ЗУ "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди, а визначена договором умова щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки сторонами у договорі оренди не змінювалась. Отже, обчислений позивачем розмір орендної плати виходячи з нормативної грошової оцінки землі на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району на 2012-2013 роки, здійснено безпідставно та всупереч умовам укладених між сторонами договорів оренди землі. Судом встановлено, що відповідач в порушення умов вказаного договору не сплатив позивачу орендну плату за договором оренди землі від 15.11.2010 року за період з 01.01.2011р. по 25.11.2013 рік. Таким чином, заборгував позивачу орендну плату у 2011 році в сумі 5646,85 грн., у 2012 році - в сумі 5646,85 грн. та у 2013 році за період з 01.01.2013 року по 25.11.2013 року - в сумі 3542,63 грн., а всього орендної плати на загальну суму 14836,32 грн. Враховуючи викладені обставини справи та те, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача зазначені в позовній заяві щодо наявності заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 15.11.2010 року в загальній сумі 14836,32 грн., за період з 01.01.2011р. по 25.11.2013 рік, а саме, за 2011 рік в сумі 5646,85 грн., за 2012 році - в сумі 5646,85 грн. та за 2013 році за період з 01.01.2013 року по 25.11.2013 року - в сумі 3542,63 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати підлягають частковому задоволенню в сумі 14836,32 грн. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог пронесені ним судові витрати у виді судового збору в сумі 141,29 грн.

Outcome: partial