Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати незаконним його звільнення з посади інженера з метрології першої категорії ДП "Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" та скасувати наказ №8-К від 16.02.2015 року; поновити позивача на вищевказаній посаді; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.02.2015 року по 16.07.2015 року в розмірі 31484,16 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн., а всього 81484,16 грн. При цьому посилається на те, що його було незаконно звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин, оскільки він виконував свої посадові обов'язки на іншому підприємстві, чим спричинено позивачу моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, які в ньому викладені, просили його задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у службових стосунках з позивачем та працює інженером з метрології 2 категорії. 02.02.2015 року бачив позивача на планерці, яка проходила з 08 год. 25 хв. до 09 год. Вранці позивач записувався на виконання робіт поза межами підприємства на території замовника. Приблизно о 12 год. також бачив позивача на підприємстві, коли заходив до нього. З позивачем також бачилися 03.02.2015 року вранці на планерці, яка проходила 10-15 хв., позивач також десь записувався в той день. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 02 та 03.02.2015 року позивач був направлений на роботу до ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" для повірки автоматичної системи контролю комерційного обліку електроенергії. Підписував службові записки позивача, які потім передавалися у відділ кадрів. Під час перевірки 03.02.2015 року його було призначено головою комісії з перевірки. 04.02.2015 року визвав начальника сектору [PERSON] та доручив йому відібрати пояснення у позивача, а той відмовився від їх надання. Позивач пообіцяв написати заяву на звільнення за згодою сторін і він її написав. Комісія здійснила запити на підприємства, де позивач мав працювати. Згідно методики позивач при здійсненні повірки мав перевірити тавра, визначити структуру схеми, графіки загрузок, отримати допуск у головного енергетика підприємства, відмітитися в журналі. Акт перевірки був складений на підставі листа ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" про те, що позивача не було на цьому підприємстві. Також комісією було складено акт про відмову позивача у наданні пояснень. До свідоцтва про повірку згідно п.11 Методики повірки повинен докладатися протокол, якого 02 та 03.02.2015 року позивачем складено не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює енергетиком на заводі хімволокно та у ФОП [PERSON] з 2013 року, якому належить електропідстанція. 02.02.2015 року позивач подзвонив їй, що прибуде та коли він був не знає. 03.02.2015 року позивач о 10 год. перевіряв за заявкою ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" у її присутності комірки. Цього разу відключати електроенергію не було потрібно, а тому роботи проводились без участі енергетика вказаного підприємства. Вказана електропідстанція розташована по вул. Промисловій, 1/154. Графіки навантажень знімаються в Житомиробленерго по вул. Селецькій. Енергетик ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" не говорив їй, що позивач повинен прийти на повірку. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що до підприємства надійшла інформація про те, що позивач не виконував роботи на ТОВ "Грайф Флексіблс Україна". Свідка було призначено головою комісії з перевірки цього факту. Комісія виїжджала до вказаного підприємства та підстанції, де [PERSON] пояснила, що ніякі роботи без запису у журналі не можуть проводитися та показала цей журнал, де були відсутні записи щодо позивача у ці дні. Вона також повідомила, що 02 та 03.02.2015 року [PERSON] на підстанції не було. Перед видачею свідоцтва про повірку повинен складатися відповідний протокол, чого позивачем зроблено не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює енергетиком у ТОВ "Грайф Флексіблс Україна". 03.02.2015 року керівник спитав у нього чи був [PERSON] на підприємстві і в цей же день опівдні позивач дзвонив йому та сказав, що в цей день не зможе приїхати виконувати роботи і зробить їх пізніше. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків та дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, позивач з 20.02.2008 року працював на посаді інженера у відділі метрології Державного підприємства "Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (далі - ДП "Житомирстандартметрологія") та з 01.03.2010 року був переведений на посаду інженера з метрології 1 категорії. Згідно п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Рішенням профспілкового комітету ДП "Житомирстандартметрологія" (протокол №15 від 16.02.2015р.) надано згоду на звільнення [PERSON] за прогул без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Позивачу було запропоновано 04.02.2015р. надати письмові пояснення з приводу його місця перебування 02 та 03.02.2015р. з 9 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., однак він відмовився від надання пояснень, що підтверджується актом від 04.02.2015 року. В цей же день, 04.02.2015р. [PERSON] подав керівництву заяву про звільнення за угодою сторін, яку 05.02.2015р. відкликав. Відповідно до наказу ДП "Житомирстандартметрологія" №8-к від 16.02.2015 року [PERSON] звільнено з роботи за прогул без поважних причин (відсутність на роботі без поважних причин більше 3 годин протягом робочих днів 02 лютого 2015 року та 03 лютого 2015 року), за п.4 ст.40 КЗпП України, з 16 лютого 2015 року. З наказом про звільнення позивач був ознайомлений під підпис та отримав його копію 16.02.2015 року. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992р. із змінами, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Відповідно до п.2.25. посадової інструкції інженера з метрології 1 категорії відділу метрології ДП "Житомирстандартметрологія", для виконання покладених на нього функцій інженер 1 категорії зобов'язаний знаходитись протягом усього робочого дня на своєму робочому місці (у випадку необхідності виїзду з робочого місця повідомляти про це свого керівника). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 02 лютого та 03 лютого 2015 року за розпорядженням начальника сектору [PERSON], безпосереднього керівника позивача, був направлений на ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" для виконання робіт з повірки засобів вимірювальної техніки. В ході перевірки комісією, яка була створена розпорядженням керівника ДП "Житомирстандартметрологія" №1 від 03.02.2015р. було встановлено, що фактично роботи [PERSON] на ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" 02 та 03.02.2015р. з 9-00 до 15-00 не виконувались, що підтверджується актами комісії від 05.02.2015 та 11.02.2015 року. Покази свідка [PERSON] не спростовують вказаних обставин. Посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на видане ним 03.02.2015 року свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №36 не доводить виконання ним робіт на ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" 02 та 03.02.2015р., оскільки актом комісії від 11.02.2015 року встановлено, що вказане свідоцтво є недійсним так як складене з порушенням методики повірки без складання протоколу, повірка фактично не виконувалась на місці. Як вбачається з листа ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" від 05.02.2015р. 02 та 03 лютого 2015р. [PERSON] на території вказаного підприємства не знаходився, що підтверджується відсутністю запису в журналі реєстрації відвідувачів. Зі слів енергетика вказаного підприємства отримано інформацію, що роботи з повірки ЗВТ у вказані дні на підприємстві [PERSON] не виконувались, 03 лютого ним в телефонному режимі з енергетиком було лише обговорено подальші роботи. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] Надані позивачем в обґрунтування своїх вимог графіки навантажень не підтверджують, які саме роботи виконувались позивачем та де саме 02 та 03.02.2015р., протоколу державної повірки засобів вимірювальної техніки не надано. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 03.02.2015 року позивач з 09 год. 30 хв. проходив лабораторно-діагностичні дослідження, що також свідчить про відсутність його у цей час на ТОВ "Грайф Флексіблс Україна" з приводу виконання державної повірки. Відповідно до листа ФОП [PERSON] від 06.03.2015 року, [PERSON] 03.02.2015 року з 10.00 по 11.30 перебував на ГПП 110/10/6 кВ "ЗХВ", що знаходиться управлінні ФОП [PERSON], а саме в ЗРУ-10 кВ та провів огляд комірок. Роботи не виконував, в зв'язку з чим відповідного допуску не отримував, а запис до оперативного журналу не заносився. Таким чином, судом встановлено, що позивач був відсутній на роботі без поважних причин більше трьох годин протягом робочих днів 02 та 03.02.2015р. та його було обґрунтовано звільнено з роботи за прогул без поважних причин, а тому позовні вимоги про визнання звільнення позивача незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не підлягають до задоволення. Що стосується відшкодування моральної шкоди відповідачем, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" із змінами і доповненнями та ст. 237-1 КЗпП України, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань він виходив визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем дані факти нічим не підтверджені. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed