Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в особі ВАТ НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 40855,76 грн., 3601,03 грн. - пені, 413,03 грн. - 3% річних, 3717,88 грн. - витрати від інфляції, 2000 грн. витрат на правову допомогу та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 51 587,70 грн. Посилався на те, що належний йому автомобіль було пошкоджено в результаті ДТП 26.04.2014 року, винуватцем якого відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва, визнано [PERSON], відповідальність якого була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта». Стверджував, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, завдану застрахованою особою, але фактично відмовився від виплати, чим порушив права позивача. В ході судового розгляду, позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 40855,76 грн., 6048,71 грн. - пені, 627,95 грн. - 3% річних, 7559,18 грн. - витрати від інфляції, 2000 грн. - витрат на правову допомогу та 1000 грн. - моральної шкоди, а всього 58 091,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду письмові заперечення в яких позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього 40855,76 грн. страхового відшкодування. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно постанови (а.с.18), 26.04.2014 року по вул. Богатирській, 3 в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Део», д.н.з. [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ВАТ НАСК «ОРАНТА» та водія [PERSON], який керував автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER]. Згідно листа (а.с.38-39), відповідач визнав страхове відшкодування у розмірі 40855,76 грн. Згідно ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Страховик, згідно із ч.3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України). За кожен день просточення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня (ст.37 Закону України «Про Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач допустив затримку страхового відшкодування на 187 днів, то з останнього підлягає стягненню пеня в розмірі 6048,71 грн. Як вбачається з договору (а.с.27), квитанції (а.с.30) та акта (а.с.47), позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Враховуючи те, що відповідач своєчасно не виплатив позивачу страхове відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню 48904,47 грн. заборгованості, з яких: 40855,76 грн. - сума страхового відшкодування, 6048,71 грн. - пеня та 2000 грн. - витрати на правову допомогу. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Оскільки, між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, то суд вважає вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат безпідставними та не підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючи те, що внаслідок ДТП шкода була завдана лише майну, то вимоги про стягнення моральної шкоди зі страхової компанії є незаконними, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне пропорційно задоволеним вимогам стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за результатами розгляду справи в сумі 489,04грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial