Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

18.12.2019р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів». В позові зазначено, що 12 грудня 2017 року, приблизно о 16-30 годині, [PERSON] керував належним його доньці [PERSON] автомобілем «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER] . В цей час водій [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах з АТ «Запорізькій завод феросплавів», та під час їх виконання, керуючи автобусом ЛАЗ державний номер [NUMBER] . біля перехрестя вул. Південне шосе та вул. Діагональна в м. Запоріжжі не впевнившись в безпечному керуванні та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER] , який продовживши рух здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] . який в свою чергу продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106. В наслідок ДТП, що сталось з вини водія [PERSON] перелічені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Окрім цього позивач отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. З моменту ДТП [PERSON] постійно відчуває дуже сильні головні болі та болі в шиї. Раніше він ніколи не стикався з головною біллю, та не міг зрозуміти, як це, коли болить голова. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач був госпіталізований до неврологічного відділення міської лікарні №6 та проходив стаціонарне лікування в період з18.09.2018 року по 28.09.2018 року. Йому був поставлений наступний діагноз «Посттравматична вегето-судинна дистонія, цефалагічний, церебростеничний синдроми. Вертеброгенна цервикалгія. Протрузія дисків С-3-С-4,С-4-С-5. Больовий та м`язово-тонічний синдроми. Остеома лівої лобної кості». Рекомендовано - КТ головного мозку, прийняття психостимулюючого та капіляростабілізуючого препаратів та препаратів, які зменшують хворобливі м`язові спазми. Також у позивача дуже погіршився зір, особливо на ліве око, тобто на бік, куди відбувся основний удар, що підтверджується консультативним висновком лікаря-окуліста Міської лікарні №6 м. Запоріжжя від 30.11.2018. Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1975 в період з 31.01.2019 року по 07.02.2019 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока Запорізької обласної клінічної лікарні, де була проведена операція по лазерній коагуляції сітківки обох очей у зв`язку із її розривами в наслідок ДТП. Крім того, після ДТП у позивача погіршилась швидкість мислення, стало важче концентруватися, увага стала розсіяною. За родом своєї діяльності він є публічною особою, працює директором Енергодарського інституту державного та муніципального управління імені Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету». Виконувана робота пов`язана з безперервним мисленевим процесом. Після події та протягом трьох місяців поспіль позивачу постійно снилися кошмари, порушився сон, він був вимушений приймати заспокійливі препарати. Також у нього виник страх водіння автомобіля, чого раніше ніколи не було. Крім того, він був вимушений залишити спортивні заняття, що сталося також у зв`язку із станом здоров`я га рекомендаціями лікарів і проходити чисельні медичні обстеження. Таким чином, після ДТП [PERSON] був вибитий з нормального життєвого ритму. Внаслідок даної ДТП йому, як її учаснику, завдано моральну шкоду, що виражена у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних діями відповідача. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті». Відповідно до ч. ч. 2. 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого). Згідно з висновком спеціаліста психолога [PERSON] від 17.12.2018 у психіці [PERSON] є несприятливі зміни, викликані дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 12.12.2017. Ці зміни являють виражений екзогенно-органічний синдром, пов`язаний з порушенням роботи головного мозку травматичного генезу з розладами уваги, стереотипізації розумової діяльності, зниженням інтелектуальної продуктивності і творчої активності, інтенсивними головними болями, розладами сну і метаболічними розладами. Крім того, у [PERSON] виявлено комплекс емоційно негативних реакцій, пов`язаних з ДТП: фобічні розлади (побоювання водіння), фрустрація (переживання з приводу втрати колишньої працездатності, як фізичної, так і психічної). ДТП завдала [PERSON] душевні страждання і моральну шкоду, які виразилися у виникненні фізичних і психологічних труднощів в досягненні поставлених життєвих цілей. Навколишня дійсність для [PERSON] раптово стала іншою, і пристосування до неї вимагає значних витрат душевних сил і життєвої енергії. Грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), заподіяних громадянинові [PERSON] в результаті ДТП. можна визначити відповідно до сили, глибини і тривалості моральних страждань, а також часу і зусиллям, необхідним для відновлення колишнього психоемоційного та фізичного стану, в розмірі не менше 400 000, 00 гривень. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 12.12.2017 року з участю автобуса ЛАЗ держномер [NUMBER] , що належав Відповідачу, завдала позивачу душевні страждання та моральну шкоду, які виразилися у виникненні фізичних і психологічних труднощів в досягненні поставлених життєвих цілей. Навколишня дійсність для нього раптово стала іншою, пристосування до неї потребує значних затрат душевних сил та життєвої енергії. Грошовий еквівалент завданих моральних страждань (моральної шкоди) позивач визначає у відповідності із силою, глибиною та тривалістю моральних страждань, а також з зусиллями га часом, необхідними для відновлення попереднього психоемоційного та фізичного стану, в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень. Просив в позові стягнути 400000 грн. моральної шкоди з АТ «Запорізькій завод феросплавів» (а.с.1-4). 28.04.2020р. позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом, в якому зазначив, що під час розгляду справи з`ясувалося, що цивільно-правова відповідальність АТ «Запорізькій завод феросплавів» була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО». Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю по страховому полісу № АК4777822 двома платежами: 27.03.2018 - 9741,82 грн. та 16.10.2018 - 13320,16 грн. Разом -23061,98 грн. Згідно з листом № 3.37.7.00/4350 від 24.10.2018 ТДВ СК КРЕДО прийняло рішення про доплату страхового відшкодування по полісу № АК4777822 за ДТП , яке мало місце 12.12.2017 в розмірі 13387,10 грн. 07.02.2020 ТДВ СК «КРЕДО» отримало заяву [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідь на вказану заяву не отримана, сума страхового відшкодування не сплачена. На підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Наявність та розмір моральної шкоди, докази на їх обґрунтування надані до первісної позовної заяви, та позивачем не змінюються. У зв`язку з цим в уточненій позовній заяві просить стягнути з АКЦІОНЕРНОЕО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКІЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» на користь [PERSON] суму компенсації завданої моральної шкоди 398846,9 грн. Та стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КРЕДО» на користь позивача суму компенсації завданої моральної шкоди 1153,1 грн. (а.с.95-96). Ухвалою суду від 20.12.2019р. відкрито спрощене провадження по справі (а.с.43). Ухвалою суду від 19.05.20р. ТОВ «Страхова компанія «Кредо» залучена в якості співвідповідача по справі (а.с.171-172). 29.01.20р. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON] , в яких зазначено, що 20 січня 1994 року [PERSON] був прийнятий на роботу в державне підприємство «Запорізький державний завод феросплавів» на посаду водія 1 класу. Наразі це підприємство має назву АТ «ЗФЗ». Розпорядженням по АТЦ № 4/ від 03.01.2017 р. [PERSON] було закріплено за автобусом ЛАЗ-699Р, державний номер [NUMBER] . Дійсно, 12.12.2017, за участю [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода. В постанові Ленінського районного суду м. Запоріжжя, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) [PERSON] керував автомобілем ЛАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , як працівник АТ «ЗФЗ», перебуваючи на посаді водія. Відповідач за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2018 по цивільній справі № 332/479/18 сплатив власнику автомобіля Toyota Highlender, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок описаної вище ДТП, в розмірі 371 739,32 гривень. Крім того, АТ «ЗФЗ» компенсував [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень. Всього сплачено АТ «ЗФЗ» [PERSON] відповідно до платіжного доручення від 28.12.2018 суму в розмірі 381 739,32 гривень. За загальними правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником цього джерела. Згідно зі статтею 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди в розмірі 400 000 грн., позивач зазначив, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 12.12.2017, завдала позивачу душевні страждання та моральну шкоду, які виразилися у виникненні фізичних і психологічних труднощів в досягнення поставлених життєвих цілей, навколишня дійсність для нього раптово стала іншою, пристосування до неї потребує значних затрат душевних сил та життєвої енергії. При цьому позивач послався на висновок спеціаліста-психолога [PERSON] від 17.12.2018. Але висновок спеціаліста-психолога не є актуальним на дату подання позову. Отже, з урахуванням вимог розумності та справедливості розмір завданої моральної шкоди не може перевищувати 20000 гривень. (а.с.53-54). 02.03.2020р. відповідач АТ «Запорізький завод феросплавів» надав суду відзив на позов, в якому зазначено наступне. До позовної заяви [PERSON] було надано медичні документи і вони охоплюються періодом лише після вчинення ДТП. В той же час, відповідачу нічого не відомо про фізичний стан позивача до моменту вчинення ДТП, про його хвороби, а позивачем вказані документи не надані. Надані позивачем медичні документи на дають можливість встановити фізичний стан [PERSON] до вчинення ДТП. Окрім того, надані медичні документи не вказують на те, що нібито маюче місце погіршення здоров`я позивача знаходиться в причинному зв`язку з фактом вчинення ДТП. Вказаний факт можливо встановити лише експертним шляхом. В той же час, позивачем не надано висновок експерта з вказаних обставин у зв`язку з чим відсутні достатні об`єктивні дані які вказують на те, що погіршення здоров`я та моральні страждання які нібито поніс позивач пов`язані саме з фактом ДТП яке мале місце. Натомість позивачем надано «Заключение специалиста психолога», де зазначено, що [PERSON] зазнав психологічних страждань внаслідок ДТП, та визначено грошову оцінку вказаних страждань, в частині вартості проходження реабілітації з програми подолання психоматичних розладів у профільних медичних та медико-санітарних закладів Європи. Окрім того, в позовній заяві [PERSON] зазначив, що під час удару позивач дуже сильно вдарився головою об кермо. В той же час, в наданих позивачем додатків до позову позивач зазначав, що вдарився головою об лобове вікно. Також позивач вказує на те, що у нього дуже погіршився зір, особливо на ліве око. В той же час, відповідно до довідки наданої позивачем до позову він працює директором Енергодарського інституту державного та муніципального управління імені Р.Г. Хенока «Класичного приватного університету» з 2017 року по теперішній час. Таким чином, діяльність позивача пов`язана з гуманітарною складовою і передбачає роботу з документами, безперервним мисленими процесами. Окрім того, згідно з наданим позивачем документам у нього було проведено операцію на очах до ДТП, тобто складнощі зі зором у Позивача спостерігались і раніше, у зв`язку з чим, на наш погляд надані позивачем медичні документи не вказують на те, що нібито маюче місце погіршення зору позивача знаходиться в причинному зв`язку з фактом вчинення ДТП. Також, позивач зазначив, що в нього з`явився страх водіння автомобіля, чого раніше не було. В той же час, АТ «Запорізький завод феросплавів» відомі свідки які були пасажирами транспортного засобу під водінням [PERSON] і на власні очі бачили, що у позивача як відсутній будь-який страх щодо керування автомобілем, так і є недбалість щодо водіння як виражене в тому, що не переконавшись у безпеці як свого життя так і життя пасажирів [PERSON] керував транспортний засіб у якому ані він, ані пасажири не були пристебнуті пасками безпеки. Таким чином, для повного та всебічного встановлення обставин зазначених у позовній заяві на наш погляд необхідно встановити всі обставини ДТП, а саме причин не спрацювання подушок безпеки, а також можливого не виконання позивачем вимог пасивної безпеки в автомобілі, наявності причинного зв`язку між ДТП та нібито маючим місце погіршенням здоров`я позивача. Як зазначено вище, згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування У зв`язку з чим, надані позивачем медичні документи не вказують на те, що нібито маюче місце погіршення здоров`я позивача знаходиться в причинному зв`язку з фактом вчинення ДТП. Також, по справі №334/284/18 [PERSON] , найманого працівника Відповідача, за результатами ДТП притягнуто до адміністративної відповідальності, а отже визнано ступінь його вини в ДТП як «незначної» а по справі №332/479/18 за стягнення матеріальної шкоди підприємством було сплачено на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 381 739,32 грн., у зв`язку з чим, подання вказаного позову, та визначення моральних страждань в розмірі 398 846,9 грн. сприймається відповідачем як спосіб нажитися завдяки підприємству, оскільки «вартість» моральних страждань перевищує вартість відновлення пошкодженого автомобіля і не надано жодного доказу спричинення хоч б середньої тяжкості ушкодження здоров`ю [PERSON] . Більш того, працівник АТ «ЗФЗ» як вина особа ДТП ніс адміністративну відповідальність відповідно до ступеня своєї провини. Відтак, заявлена Позивачем сума явно не відповідає обставинам справи та не є адекватною нанесеній моральній шкоді заподіяної внаслідок ДТП і нібито маючого місця ушкодження здоров`я. А отже, вартість «моральних страждань» не відповідає вимогам здорового глузду, розважливості та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Тому в задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі (а.с.73-78). 07.05.2020р. до суду надійшов відзив на позов ТОВ «Страхова компанія «Кредо», в якому зазначено, що 25.10.2017 року між ТДВ СК "КРЕДО" та АТ "ЗФЗ" в порядку Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4777822 (сам поліс чи його копія не збереглись у ТДВ СК "КРЕДО", однак надається копія витягу з ЦБД МТСБУ щодо вказаного полісу, що засвідчує його умови) строком дії з 25.10.2017 по 24.04.2018 року, на умовах якого був забезпечений транспортний засіб ЛАЗ 699Р, р.н. [NUMBER] . 12.12.2017 року приблизно о 16-30 годині, [PERSON] керував належним його доньці [PERSON] автомобілем "Toyota Highlander", р.н. [NUMBER] . В цей час водій [PERSON] , перебуваючи в трудових відносинах з АТ "ЗФЗ" та під час їх виконання, керуючи забезпеченим за полісом автобусом ЛАЗ 699Р, р.н. [NUMBER] , біля перехрестя вул. Південне шосе та вул. Діагональна в м. Запоріжжі, не впевнившись в безпечному керуванні та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем "Toyota Highlander", р.н. [NUMBER] , який продовжив рух і здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, р.н. [NUMBER] , який в свою чергу продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106. Внаслідок зазначеної ДТП Позивач отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. Вина [PERSON] підтверджена Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2018 року у справі № 334/284/18. В порядку передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) Позивач 19.01.2018 року звернувся до ТДВ СК "КРЕДО" з заявою на виплату страхового відшкодування. Ст.ст. 23-26 Закону передбачають підстави та порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого. Також статтею 26-1 Закону встановлено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи (копії додаються) страховиком ТДВ СК "КРЕДО" повністю відшкодована шкода, що заподіяна життю та здоров`ю Позивача, при цьому страхова виплата здійснена з урахуванням норм ст. 26-1 Закону, тобто страхове відшкодування включає в себе суму моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати. Суми ж виплат, що зазначені у позові, не відповідають дійсності. Тобто, з боку Відповідача 2 не порушено жодної вимоги Закону, дії ТОВ СК «КРЕДО» повністю відповідають нормам та вимогам чинного законодавства України, у задоволенні позову у цій справі в частині вимог до страхової компанії повинно бути відмовлено повністю (а.с.101-103). В судовому засіданні представник позивача адвокат Мінасов В.В. позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, також зазначив, що наразі [PERSON] страждає рядом захворювань, які мають місце внаслідок ДТП, що підтверджується відповідними медичними документами, змінився його звичайний уклад життя, розмір моральної шкоди повністю підтверджується висновком психолога, тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Запорізький феросплавний завод» адвокат Ажмяков Р.В. в судовому засіданні проти позову заперечував та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиву на позов, також зазначив, що висновок психолога, який було надано позивачем, не є належним доказом, оскільки це не експертний висновок, клопотання про призначення судово-психологічної експертизи позивачем не заявлялось, сам психолог, який склав висновок, не є експертом, належні докази моральних страждань відсутні, тому просив в задоволенні позову відмовити. Представник ТОВ СК «КРЕДО» та третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, але їх неявка не перешкоджала розгляду справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона як адвокат надавала правову допомогу АТ «Запорізький феросплавний завод» по цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ «Запорізький феросплавний завод» про стягнення матеріальної шкоди, завданої ДТП. Вона має водійське посвідчення. Під час розгляду вказаної справи в грудні 2019 року вона їздила один раз в автомобілі під керуванням [PERSON] , при цьому будь-яких переживань не було, він керував автомобілем впевнено, перевищував швидкість. По тій справі була позиція, згідно якої завод проти позову не заперечував, тому вони уклали мирову угоду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона працює юрисконсультом АТ «Запорізький феросплавний завод», в неї також є водійське посвідчення. В кінці листопада - на початку грудня 2019 року вони вели переговори з [PERSON] по цивільній справі про відшкодування збитків, завданих ДТП. В один з тих днів вона їхала в автомобілі під керуванням [PERSON] , який вів автомобіль впевнено, з перевищеннями швидкості, спокійно при цьому спілкувався, не стискував кермо, всі були не пристебнуті ременями безпеки. За результатами розгляду тієї справи про відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП, була укладена мирова угода. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 грудня 2017 року, приблизно о 16-30 годині, [PERSON] керував автомобілем «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER] . В цей час водій [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах з АТ «Запорізькій завод феросплавів», та під час їх виконання, керуючи автобусом ЛАЗ державний номер [NUMBER] . біля перехрестя вул. Південне шосе та вул. Діагональна в м. Запоріжжі не впевнившись в безпечному керуванні та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», реєстраційний номер [NUMBER] , який продовживши рух здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] . який в свою чергу продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106. В наслідок ДТП, що сталось з вини водія [PERSON] перелічені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини підтверджуються постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2018р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення ПДД, що потягло за собою ДТП (т.1 а.с.5), та матеріалами вказаної адміністративної справи (т.2 а.с.1-49). В результаті ДТП позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. З моменту ДТП [PERSON] постійно відчуває дуже сильні головні болі та болі в шиї. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач був госпіталізований до неврологічного відділення міської лікарні №6 та проходив стаціонарне лікування в період з18.09.2018 року по 28.09.2018 року. Йому був поставлений наступний діагноз «Посттравматична вегето-судинна дистонія, цефалагічний, церебростеничний синдроми. Вертеброгенна цервикалгія. Протрузія дисків С-3-С-4,С-4-С-5. Больовий та м`язово-тонічний синдроми. Остеома лівої лобної кості». Рекомендовано - КТ головного мозку, прийняття психостимулюючого та капіляростабілізуючого препаратів та препаратів, які зменшують хворобливі м`язові спазми. Також у позивача дуже погіршився зір, особливо на ліве око, тобто на бік, куди відбувся основний удар, що підтверджується консультативним висновком лікаря-окуліста Міської лікарні №6 м. Запоріжжя від 30.11.2018. Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1975 в період з 31.01.2019 року по 07.02.2019 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока Запорізької обласної клінічної лікарні, де була проведена операція по лазерній коагуляції сітківки обох очей у зв`язку із її розривами в наслідок ДТП. Крім того, після ДТП у позивача погіршилась швидкість мислення, стало важче концентруватися, увага стала розсіяною. За родом своєї діяльності він є публічною особою, працює директором Енергодарського інституту державного та муніципального управління імені Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету». Виконувана робота пов`язана з безперервним мисленевим процесом. Після події та протягом трьох місяців поспіль позивачу постійно снилися кошмари, порушився сон, він був вимушений приймати заспокійливі препарати. Крім того, він був вимушений проходити чисельні медичні обстеження. Зазначені обставини підтверджуються вищезазначеними відповідними медичними документами, виписними епікризами, листками тимчасової непрацездатності, які додані до справи та досліджені в судовому засіданні (т.1 а.с. 6-15, 23). Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті». Відповідно до ч. ч. 2. 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого). Отже, позивачем доведена правомірність позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з АТ «Запорізькій завод феросплавів», яка була завдана внаслідок ДТП. При цьому, на думку суду, цей висновок жодним чином не спростовується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які не є експертами в галузі психології. Однак, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди не є співмірним з тими обставинами, які були встановлені судом в ході розгляду справи. Так, в якості основного доказу розміру позовних вимог позивач посилається на висновок спеціаліста-психолога [PERSON] від 17.12.2018р. (т.1 а.с. 25-39). Однак, доказів того, що психолог [PERSON] є експертом суду надано не було. Зазначений висновок не є висновком експерта в розумінні ст.102 ЦПК України. На порушення ч.7 ст.102 ЦПК України психолог [PERSON] не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Клопотання про призначення судово-психологічної експертизи суду заявлене не було. Разом з цим, за змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, спричиненого ДТП, позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримані ушкодження призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. При цьому згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я. При цьому позивач не отримував групу інвалідності або постійну втрату працездатності, підтверджену відповідним висновком МСЕК. Окрім того, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] від 07.01.19р. щодо погіршення зору та міопії, вбачається, що цим захворюванням [PERSON] хворіє тривалий час до ДТП, з цього приводу він переніс операцію ще у 2009 році (а.с.15). За таких обставин, з урахуванням вимог ст.23 ч.3 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень з АТ «Запорізький феросплавний завод». Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Страхова компанія «Кредо», суд вважає, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.10.2017 року між ТДВ СК "КРЕДО" та АТ "ЗФЗ" в порядку Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4777822 (сам поліс чи його копія позивачем не надано, у страховій компанії не збереглись, але ТДВ СК "КРЕДО" надана копія витягу з ЦБД МТСБУ щодо вказаного полісу, що засвідчує його умови) строком дії з 25.10.2017 по 24.04.2018 року, на умовах якого був забезпечений транспортний засіб ЛАЗ 699Р, р.н. [NUMBER] (т.1 а.с.104-110). В порядку передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) позивач 19.01.2018 року звернувся до ТДВ СК "КРЕДО" з заявою на виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.111). Ст.ст. 23-26 Закону передбачають підстави та порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого. Також статтею 26-1 Закону встановлено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи страховиком ТДВ СК "КРЕДО" відшкодована шкода, що заподіяна життю та здоров`ю позивача, при цьому страхова виплата здійснена з урахуванням норм ст. 26-1 Закону, тобто страхове відшкодування включає в себе суму моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати. Так, згідно страхового акту № 54-1055075 від 16.03.2018р. з урахуванням наданих [PERSON] документів в порядку ст.26-1 вищезазначеного Закону позивачу була нарахована, в т.ч. моральна шкода із розрахунку 5 % страхової виплати за шкоду, спричинену здоров`ю, загальний розмір страхового відшкодування склав 9445,66 грн. (т.1 а.с.125). Згідно платіжного доручення № 9166 від 20.03.2018р. зазначені грошові кошти в сумі 9445,66 грн. були перераховані на користь [PERSON] у повному обсязі (т.1 а.с.126). Згідно страхового акту № 54-1266150 від 26.03.2018р. з урахуванням наданих [PERSON] медичних документів позивачу була нарахована виплата по втраті працездатності у розмірі 9790,77 грн. (т.1 а.с.127). Згідно платіжного доручення № 9225 від 27.03.2018р. зазначені грошові кошти в сумі 9790,77 грн. були перераховані на користь [PERSON] у повному обсязі (т.1 а.с.128). Також позивач звернувся 21.10.2018 року до ТОВ СК "КРЕДО" із заявою на виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.129). Так, згідно страхового акту № 54-6154327 від 03.10.2018р. з урахуванням наданих [PERSON] документів в порядку ст.26-1 вищезазначеного Закону позивачу була нарахована, в т.ч. моральна шкода із розрахунку 5 % страхової виплати за шкоду, спричинену здоров`ю, загальний розмір страхового відшкодування склав 13387,10 грн. (т.1 а.с.138-139). Згідно платіжного доручення № 10276 від 16.10.2018р. зазначені грошові кошти в сумі 13387,10 грн. були перераховані на користь [PERSON] у повному обсязі (т.1 а.с.140). І саме про цю суму зазначено в листі страхової компанії, на яку посилався позивач при подачі уточненого позову (а.с.97). Будь-яких інших страхових актів, які б підтверджували наявність додаткової моральної шкоди, та які б повинні були підставою для нарахування та стягнення моральної шкоди зі страхової компанії на користь позивача, останній суду не надав. Отже, доказів порушень діючого законодавства з боку ТОВ СК "КРЕДО" щодо страхових виплат на користь позивача суду надано не було. На підставі викладеного та

Outcome: partial