Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

\~\~\~Позивачка\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею прав та обов`язків спадкодавця щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування \~державної \~реєстрації \~права власності\~ на\~ земельну\~ ділянку, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлого [INFO] батька [PERSON] , при цьому, в межах встановленого законом строку подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до складу якої увійшла земельна ділянка площею 7,2759 га, з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. Разом з тим, постановою державного нотаріуса Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 05.07.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки, в зв`язку з ненаданням нотаріусу документа, що є підставою виникнення у [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку. Позивачка зазначала, що спірна земельна ділянка належала її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Чернявщинською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 21.01.2002 року. Відповідно до заповіту від 18.10.2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим № 85 [PERSON] зазначену земельну ділянку заповідала своєму синові [PERSON] .. Після смерті [PERSON] батько позивачки [PERSON] звернувся до Юр`ївської держнотоконтори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, в зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 99/2014. З метою здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за померлою [PERSON] у серпні 2014 року було замовлено виготовлення технічної документації на земельну ділянку з кадастровим № [NUMBER] , після чого 20.10.2014 року батько позивачки звернувся до реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку. Проте, державний реєстратор помилково зареєстрував право власності на земельну ділянку не за [PERSON] , якій така належала за життя, а за [PERSON] , шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 16701756 від 23.10.2014 року. З огляду на дане [PERSON] за життя належним чином не оформив та не зареєстрував за собою право власності на успадковану за заповітом земельну ділянку, помилково вважаючи, що остання вже і так йому належить, а тому не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку. За таких обставин позивачка, будучи позбавленою можливості повністю реалізувати свої спадкові права, посилаючись на ст. ст. 3, 11, 15,16,177, 178, 181, 182, 190, 328, 334, 346, 1216, 1218, 1220, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, просила визнати за нею права та обов`язки спадкодавця на земельну ділянку, площею 7, 2759 га, з кадастровим номером [NUMBER] , що розташована на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , з правом реєстрації за нею (позивачкою) права власності вказаної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Троценко Є.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 16701756 від 23.10.2014 року, згідно якого за [PERSON] \~зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримала, судовий збір просила залишити за нею (ас.119). Представник відповідача по справі Юр`ївської селищної ради Зражевський О.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнав (ас.59-60,120). Треті особи по справі Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, при цьому будь-яких заперечень проти позовних вимог не надали (ас. 114,115). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 08.04.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 41-42); - 08.04.2019 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 43-44); - 06.05.2019 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас. 61-62); - 03.06.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 101-102); - 07.06.2019 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.108-109). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Як вбачається позивач та представник відповідача надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому треті особи про причини неявки суд не повідомили. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі, на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, з копії Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Чернявщинською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 21.01.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3914 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,276 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області (ас.21). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1201893642014 від 01.10.2014 року земельна ділянка з кадастровим № [NUMBER] обліковується на праві власності за [PERSON] на підставі Державного акту серії [NUMBER] від 21.01.2002 року (ас. 22, 23). З матеріалів спадкової справи № 99/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] , копія яких долучена до матеріалів справи (ас.65-78), вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.06.2014 року (ас. 67). За життя [PERSON] було складено заповіт, який 18.10.2012 року посвідчено секретарем виконкому Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим № 85, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті земельну ділянку площею 7,276 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 21.01.2002 року, виданого Чернявщинською сільською радою на підставі рішення № 91-9 від 28.09.2001 року, зареєстрованого за № 3914 заповідала сину [PERSON] (ас.73). Чоловік померлої [PERSON] [PERSON] 18.08.2014 року подав до Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області заяву, якою відмовився від спадщини та обов`язкової частки в спадковому майні, що залишилось після смерті [PERSON] (ас.66). Син померлої [PERSON] [PERSON] 18.08.2014 року подав до Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини за заповітом та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом (ас.71). Разом з тим, незважаючи на те, що [PERSON] своєчасно та в установленому законом порядку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом (ч. 1 ст. 1269 ЦКУ), останній за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, з огляду на наступне: -так, відповідно до п. 66 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 « Про \~державну \~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та \~їх \~обтяжень» (з наступними змінами), для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені\~ статтею 27\~ Закону\~ України\~ Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень\~та цим\~Порядком,\~що підтверджують\~набуття спадкодавцем\~ права\~ власності\~ на\~ нерухоме\~ майно,\~витяг \~зі \~Спадкового реєстру\~про наявність\~заведеної спадкової\~справи \~та \~документ,\~що містить\~відомості \~про \~склад \~спадкоємців,\~ виданий\~ \~нотаріусом \~чи \~уповноваженою на\~це посадовою\~особою \~органу місцевого\~самоврядування,\~якими заведено\~відповідну спадкову\~ справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. З метою здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за померлою [PERSON] , батько позивачки [PERSON] в серпні 2014 року замовив виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку, про що свідчить копія технічної документації із землеустрою, в якій замовником є [PERSON] (ас. 25, 26). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (ас.27), вбачається, що державний реєстратор Реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Троценко Є.М., яка мала внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про суб`єкт права власності на земельну ділянку, а зокрема [PERSON] , з обов`язковим зазначенням відомостей про її смерть, помилково зареєструвала право власності на спірну земельну ділянку безпосередньо за [PERSON] на підставі рішення за індексним № 16701756 від 23.10.2014 року. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що вказана помилка є очевидною, оскільки у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ,\~ який,\~ в\~ свою\~ чергу,\~ згідно\~ запису\~в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є підставою виникнення права власності на земельну ділянку, власником спірної земельної ділянки є [PERSON] , а не [PERSON] .. З огляду на дане, за життя [PERSON] помилково вважаючи, що спірна земельна ділянка вже належить саме йому, свідоцтво про право на спадщину за заповітом в Юр`ївській держнотоконторі не отримав, а відтак і не зареєстрував за собою за життя, в установленому законом порядку, право власності на успадковану ним земельну ділянку. Відповідно до рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року встановлено факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , являється батьком [PERSON] , [INFO] (ас.19,20). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2018 року, виданого Юр`ївським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області батько позивачки [PERSON] помер [INFO] (ас.37). З матеріалів спадкової справи № 50/2018 до майна померлого [PERSON] , копія яких долучена до матеріалів справи (ас.79-96), вбачається, що 14 травня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (ас.82). Інших спадкоємців за законом чи заповітом, окрім позивачки з матеріалів спадкової справи в судовому засіданні не встановлено. Постановою державного нотаріуса Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 14.05.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті батька [PERSON] в зв`язку з ненаданням документу, який би посвідчував право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку, що є підставою виникнення права власності (ас.39). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до \~ст.\~1217\~ЦК \~України \~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції станом на 18.08.2014 року час подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297\~ЦК) , слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття " виникнення права на спадщину" та " виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ ЦК \~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 \~ЦК \~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) . Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок , іншу споруду. Право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом з тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). \~ Таким чином, оскільки до складу спадщини входять лише ті права та обов`язки носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, то не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців останнього. Враховуючи, що батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , до складу якої входить право власності на земельну ділянку з кадастровим № [NUMBER] , однак за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом та право власності на вказану земельну ділянку в установленому законом порядку за собою не зареєстрував, суд вважає, що права та обов`язки спадкодавця [PERSON] , а зокрема зареєструвати право власності на земельну ділянку, успадковану після смерті [PERSON] , перейшли до позивачки по справі [PERSON] .. Отже,\~\~вирішення\~\~порушених\~\~в\~\~позовній\~ \~заяві\~\~вимог\~\~можливе\~\~шляхом визнання за\~ \~позивачкою прав та обов`язків спадкодавця ( [PERSON] ) щодо реєстрації за позивачкою права власності на земельну ділянку з кадастровим № [NUMBER] \~\~органами, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну\~ \~реєстрацію\~ речових\~ прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ст. 26 Закону України « Про державну \~\~реєстрацію \~речових \~прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому\~ підпунктом "в"\~ пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~ підпунктом "а"\~ пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки, помилковий запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим № [NUMBER] за [PERSON] вчинений 20.10.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Юр`ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області Троценко Є.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 16701756 від 23.10.2014 року перешкоджає здійсненню позивачкою майнових прав останньої та можливості реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим № [NUMBER] , суд вважає можливим скасувати рішення державного реєстратора за індексним № 16701756 від 23.10.2014 року. Якщо предметом спору є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки поновлення права власності позивача на нерухоме майно, а підставою позову є обґрунтування речового права на майно, то можна констатувати приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Здійснення такого захисту судом залежить від вирішення питання про те, кому саме належить право користування спірним нерухомим майном та правомірності набуття такого права. Оскарження рішення про державну реєстрацію, яке є наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне нерухоме майно, підлягає розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства. \~ В\~ даному\~ випадку\~ має\~ місце\~ спір\~ про\~ цивільне\~ \~право,\~ адже\~ наслідки\~ вирішення\~ \~ такого\~ спору\~ \~судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права особи. За викладених вище обставин позовні вимоги слід задовольнити. Враховуючи волю позивача щодо залишення судових витрат по справі за ним (ас.114), суд знаходить можливим залишити судові витрати по справі за позивачем.

Outcome: approved