Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

10.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" (надалі- ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») про захист прав споживача, визнання п. 12.1 договору фінансового лізингу недійсним, розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначив, що 02.02.2016 року він уклав з відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» договір № 002622 фінансового лізингу. Предметом укладеного договору лізингу виступив автомобіль: Geely LC, 2013 року випуску, який відповідач зобов'язався передати йому у користування за плату на певний строк, визначений договором за ціною 95 000,00 гривень. На виконання умов вказаного договору ним було внесено на рахунок відповідача авансовий внесок 15 000,00 гривень. В договорі фінансового лізингу було вказано про те, що вартість предмету лізингу становить 5 617 доларів США, однак його запевнили, що це формальність. За декілька днів він звернувся до представника відповідача з вимогою про отримання автомобіля, проте йому повідомили, що він ще повинен сплатити 50 % вартості автомобіля вказаний у договорі, а саме від суми 5 617 доларів США. Він зрозумів що його ошукали та звернувся за юридичною консультацією щодо умов підписаного ним договору, де йому було роз'яснено усю істотну несправедливість умов даного договору та невигідність взятих на себе зобов'язань. Відповідну п. 12.1 договору зазначено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір. В такому випадку поверненню підлягає 60 % від сплаченого авансового платежу, 40 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. Тобто відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, проплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору останнім. Однак, при розірвання договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства. Також, в супереч норм законодавства, лізингодавець не надав можливість лізингоодержувачу відмовитись від договору. Тому дана умова договору є незаконно. Та несправедливою відносно лізингоодержувача, що призводить до його недійсності. На адресу відповідача 10.02.2016 року було направлено вимогу-повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу та повернення йому сплачених 15 000,00 гривень. Але вказана вимога-повідомлення відповідачем була залишена без уваги, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду та просить суд визнати п. 12.1 договору фінансового лізингу № 002622 від 02.02.2016 року укладеного між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» недійсним, розірвати даний договір та стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти у розмірі 15 000,00 гривень, а також банківську комісію у розмірі 180,00 гривень. У судове засідання сторони повторно не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 33, 34, 38, 39). Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує ( а.с. 40 - заява). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимогах слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2016 року між ТОВ "Лізінгова компанія «Ваш Авто» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 002622, предметом якого є автомобіль Geely LC, 2013 року випуску, вартістю на час укладення договору 5 617,98 доларів США, що еквівалентно 150 000,00 грн. (п.п. 1.1, 8.2 договору) Пунктом 1.7 договору про фінансовий лізинг передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу. Згідно п. 8.1 договору лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим договором розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінних курсом долара США до української гривні чинним на робочий день виписку рахунку або квитанції на сплату платежів. Відповідно до додатку №1до договору адміністративний платіж складає 561,80 доларів США, авансовий платіж 2 808,99 доларів США, комісія за передачу 168,54 доларів США. Курс долара встановлений 26,70 гривні на 1 долар США ( а.с. 13 - копія додатку ). Згідно квитанції № N1ARS56165 від 02 лютого 2016 року позивачем було здійснено оплату, в рахунок сплати адміністративного платежу у сумі 15 000 грн. ( а.с. 16 - копія квитанції). Відповідно до 9.7 договору грошові кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізінгу, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції зараховуються у наступному порядку: -адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмета лізінгу. 10 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до ТОВ "Лізингова компанія «Ваш Авто» з проханням розірвати укладений між ними договір фінансового лізингу та повернути сплачені ним за договором кошти ( а.с. 15). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу - лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Отже, згідно положень вищезазначеного закону, перелік можливих, обумовлених сторонами, лізингових платежів не є вичерпним. Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, який закріплено у пункті 3 статті 3 ЦК України. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього ж кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Розділом 12 укладеного між сторонами договору встановлено порядок розірвання договору, порядок повернення коштів та відповідальність сторін за невиконання умов договору. Згідно п. 12.1 договору, лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60 % (шістдесят відсотків) від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % (сорок відсотків) лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. Отже, ТОВ "Лізингова компанія «Ваш Авто» відмовляючи [PERSON] у поверненні адміністративного платежу діяло відповідно до положень укладеного між ними договору. Твердження [PERSON] в позовній заяві про те, що положення укладеного договору фінансового лізингу є несправедливими згідно ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" спростовуються нормами чинного законодавства та матеріалами справи. Так, Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює правовідносини у сфері укладання, виконання, розірвання договорів фінансового лізингу, вказані правовідносини регулюються нормами спеціального закону, яким в даному випадку є Закон України «Про фінансовий лізинг». Згідно п. 17.4, укладеного між сторонами договору, підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ " Лізингова компанія «Ваш Авто ", що стосуються змісту даного договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв'язку із укладенням та виконанням даного договору. Відповідно до п. 17.5 договору клієнт своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] підписав кожну сторінку договору лізингу № 002622 та додатків №1 та №2 до нього, що є підтвердженням факту ознайомлення його з усіма істотними умовами цього договору, який укладено за принципом свободи волевиявлення сторін. Відповідно до п.2.1 - 2.3 Договору даний договір вступає в закону силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 78 календарних місяців, але у будь якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком №3 до Договору, якщо інше не передбачене договором. Дія договору фінансового лізингу припиняється або з моменту переходу права власності на предмет лізингу Лізонгодержувачу, або у випадку повернення предмету лізингу. При наявності невиконаних між сторонами взаємних зобов'язань (в т.ч фінансових) договір фінансового лізінгу у цій частині діє до повного їх виконання. Законом України "Про фінансовий лізинг" передбачено порядок, умови та наслідки розірвання договорів фінансового лізингу лізингоодержувачем в односторонньому порядку. Згідно ст. 7 вищезазначеного Закону лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визнання договору недійсним стало те, що на сьогоднішній день позивача придбання автомобіля, на умовах фінансового лізингу не влаштовує, оскільки зазначені умови є, на його думку несправедливими до нього як до споживача, при цьому зазначає що сторони не дійшли згоди по всім істотним умовам : предмет лізингу не містить індивідуальні ознаки. Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг". Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору фінансового лізингу може бути неспоживча річ, визначена індивідуальними ознаками. Згідно договору укладеного між сторонами предметом договору є автомобіль Geely LC, 2013 року випуску (п.1.1 Договору). Враховуючи зазначене, вимоги ч. 1 ст. 806 ЦК України щодо визначення предмету лізингу специфікації сторонами виконане. Враховуючи зазначене твердження позивача на те, що договір укладений на умовах, які ним розцінені як несправедливі та порушують його права, є безпідставними. Так, спірним договором визначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу, яким відповідно до умов договору та додатку №2 є транспортний засіб марки Geely LC, 2013 року випуску вартістю5 617,98 доларів США, що еквівалентно 150 000,00 грн. 561,80 доларів США, авансовий платіж 2 808,99 доларів США, комісія за передачу 168,54 доларів США. Курс долара встановлений 26,70 гривні на 1 долар США. За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Зважаючи на викладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed