Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Представник ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі\~ Харківської обласної\~ дирекції ПАТ\~«НАСК «Оранта» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, вказуючи, що у відповідності до Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/6575516 від 02.02.2016) ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Ленінського відділення Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «Оранта» було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України водіїв при керуванні забезпеченим транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. [NUMBER]. Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 03.03.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом наїзду на пішохода [PERSON], [INFO], чим порушив п. 18.2 ПДР України. 08.02.2017 до страховика звернулась мати [PERSON] [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування у звязку із отриманими в результаті ДТП травм її сином. На підставі наданих представником третьої особо (потерпілого) документів щодо витрат, повязаних з лікуванням, розмір збитку за даним страховим випадком підлягає відшкодуванню у розмірі 8878 грн. 44 коп. та моральну шкоду у розмірі 443 грн. 92 коп., а разом 9322,36 грн. На адресу [PERSON] 06.09.2017 було направлено письмову претензію про відшкодування вказаних коштів у добровільному порядку, на що останній відшкодував суму в 600 грн., більше надходжень зі сторони відповідача до позивача не надходило, тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення шкоди в порядку регресу у розмірі, за виключенням сплачених відповідачем 600 грн. у розмірі 8722,36 грн., а також судовий збір. Ухвалою суду від 24.01.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представником позивача подано до суду заяву з усунутими недоліками. Ухвалою суду від 06.02.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 03.04.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі не явки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У звязку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Матеріалами справи встановлено, що 18.01.2017 [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Єлізарова, 67 в м.Харкові на регульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який перетинав проїзну частину через пішохідний перехід та залишив місце ДТП Таким чином, [PERSON] порушив п.18.2 Правил дорожнього\~руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124, 122-4 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 03.03.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.\~124,\~122-4\~КУпАП і піддано стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців. Постанова набрала чинності 14.03.2017. 02.02.2016 між позивачем по справі та [PERSON] укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/6575516 від 02.02.2016), яким було застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України водіїв при керуванні забезпеченим транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. [NUMBER]. 08.02.2017 мати потерпілого [PERSON] [PERSON] звернулась до страховика з повідомленням про настання ДТП за участю транспортного засобу страхувальника ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Ленінського відділення Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «Оранта», а саме: ДТП що відбулось 18.01.2017, в період часу з 08-00 год. до 08.10 год. по вул. Єлізарова, 67 в м.Харкові, за участю автомобіля [NUMBER]. 08.02.2017 [PERSON] звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у звязку із отриманими в результаті вказаного ДТП травм її сином. На підставі наданих представником третьої особи (потерпілого) документів щодо витрат, повязаних з лікуванням, страховиком 18.04.2017 здійснено розрахунок розмір страхового відшкодування, який складає 9322 грн. 36 коп., який складається з 8878,44 грн. за лікування та 443,92 грн. моральної шкоди. На підставі складеного страхового акту та заяви про страхове відшкодування, страховиком на користь потерпілої особи сплачено страхове відшкодування в розмірі 9322 грн. 36 коп. 05.09.2017 страховиком направлено [PERSON] претензію щодо повернення суми страхового відшкодування в порядку регресу в добровільному порядку, на що боржником направлено на користь позивача платіжне доручення від 03.01.2018 на суму 300 грн. та платіжне доручення від 31.05.2018 на суму 300 грн. Станом на день розгляду справи судом боржником більше не здійснювались виплати страхового відшкодування страховику. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між загальною сумою страхового відшкодування та сплаченими [PERSON] в добровільному порядку, а саме у розмірі 8722, 36 грн. Відповідно до ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, з безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.3 ст. 1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоровю та/або майну яких завдана шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно ст. 4 вказаного Закону, субєктами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі. У відповідності до ст. 5 Закону, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком, згідно ст. 6 Закону є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. Згідно ст. 26-1 Закону передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Так, відповідно до розрахунку страхового відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди нарахована сума в розмірі 5% страхової виплати: 8878,44х5%, що становить 443,92 грн. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом чи іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно зі ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.1.1 «в» пункту 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо, зокрема, він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Станом на день розгляду справи жодної письмової відповіді чи коштів від відповідача до позивача або до суду не надійшло. Оскільки розмір шкоди підтверджується вищезазначеними доказами, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу в порядку регресу таку шкоду у сумі 8722 грн. 36 коп. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При таких обставинах, з урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved