Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та кредит") про стягнення заборгованості за договором про банківський строковий вклад (депозит). В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 липня 2013 року уклав з відповідачем договір банківського строкового вкладу (вклад "Класік") № 9029/370-13 від 16 липня 2013 року на суму 5500 доларів США зі сплатою 9,5% річних на строк по 21 липня 2014 року. Того ж дня між ними була укладена додаткова угода до Депозитного договору, за якою йому надалась можливість самостійно обирати спосіб повернення вкладу та процентів: готівкою або шляхом перерахування на банківську карту. На виконання депозитного договору він вніс в касу відповідача 5500 доларів США, що підтверджується квитанцією № 530/59064 від 16.07.2013р. 21 липня 2014 року строк вкладу закінчився, і він звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу та виплати процентів по ньому, останній раз 7 липня 2015 року письмово. Однак відповідач, не дивлячись на його заяву про виплату грошових коштів та закриття всіх рахунків, не виплатив йому ані копійки та не надав будь-якої можливості іншим способом розпорядитися грошима. Проценти за договором про банківський строковий вклад за період з 17 липня 2013 року по 10 липня 2015 року (дата складання позову) становить 1033,89 доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Простроченням відповідачем грошового зобов'язання останній на підставі ст.625 ЦПК України повинен сплатити йому 3% річних від простроченої суми в сумі 159,20 доларів США. Позивач про час та місце судового розгляду оповіщений в порядку, передбаченому ч.5 ст.76 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18.05.2015р., про час та місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, його представник в судове засідання не з'явився, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем подані письмові заперечення проти позову, в яких він посилається на те, що 17 вересня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 612 про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних. На підставі вищевказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Між сторонами у даній справі склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору про банківський строковий вклад (депозит), який носить майново-грошовий характер, а отже позивач виступає вкладником за майновою вимогою з розпорядженням належними йому коштами, а відповідач є боржником у спірних правовідносинах, і вказані вимоги підпадають під обмеження, встановлені положеннями п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином, діючим законодавством України заборонено задоволення вимог вкладників у зазначеній позовній заяві позивачем спосіб. Натомість, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено окремий порядок заявляння кредиторами вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію. За думкою відповідача, позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. З огляду на зміст п.1, 2 ст.26, ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при запровадженні у банку тимчасової адміністрації не здійснюється відшкодування власникам сум вкладів у судовому порядку та шляхом примусового стягнення коштів, а виплата сум вкладів таким вкладникам проводиться за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України. Отже, підстави для задоволення позовних вимог відповідача відсутні. На підставі наведеного відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 16 липня 2013 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] був укладений договір-заява № 9029/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" на 370 днів в іноземній валюті, за умовами якого позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 5500 доларів США на строк з 16 липня 2013 року по 21 липня 2014 року зі сплатою 9,50% річних (а.с.8). 16 липня 2013 року між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору про банківський строковий вклад (депозит) у іноземній валюті № 9029/370-13 від 16 липня 2013 року, згідно якої позивач уповноважив відповідача після закінчення строку дії договору здійснити повернення вкладу та виплату процентів за вкладом шляхом перерахування на картковий поточний рахунок клієнта (а.с.9). 16 липня 2013 року позивач вніс в касу відповідача 5500 доларів США, що підтверджується квитанцією № 530/59064 від 16.07.2013р. (а.с.10). Як встановлено п.1 ч.1 ст.47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Згідно зі ст.55 цього Закону відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами між клієнтом та банком. Відповідно до п.1 ст.625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з п.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло рішення про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних. 17 вересня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Тимчасова адміністрація встановлена строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гаранутвання вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з п. 16 ст.2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. У п. 6 ст.2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст.36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно ч. 1 ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Отже, з моменту запровадження в АТ "Банк "Фінанси та кредит" тимчасової адміністрації, тобто з 18 вересня 2015 року, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку понад суму гарантованої виплати. Таким чином, у зв'язку із прийняттям рішення про запровадження в АТ "Банк "Фінанси та кредит" тимчасової адмінінстрації вимоги позивача, який є вкладником банку, не можуть бути задоволенні поза межами процедури ліквідації банку в силу вищевказаних норм Закону. Відповідно до ст.ст.47, 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст.ст.2, 26, 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: dismissed