Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України звертаючись з вказаним вище позовом просить стягнути з [PERSON] суму зайво отриманої пенсії в розмірі 62455 грн 55 коп., вказуючи, що дана пенсія виплачена відповідачу надміру внаслідок зловживання з боку останього, а тому посилаючись на ч.1 ст.50 Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" просить стягнути дану суму пенсії в примусовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що за період з 18.12.2008 по 01.06.2012 відповідач безпідставно отримав пенсію в сумі 76 931 грн 92 коп. (47192,75 - нарахованої на підставі розпорядження позивача №150977 від 18.12.2008 + 29739,17 коп. нарахованої позивачем за рішенням суду). Оскільки з пенсії відповідача, на підставі його заяви від 17.09.2012, відбулося утримання, тому суму безпідставно отриманої відповідачем пенсії було зменшено до 62455 грн 55 коп. (76\~931,92 -14 476,37). Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на його необгрунтованність та безпідставність. Просили в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (посвідчення серії А№117134 від 4 грудня 2008 року) перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення з 10 грудня 2008 року по 01 червня 2012 року та отримував компенсації, пільги та допомоги, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 24.04.2012 року рішенням Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України, було визнано безпідставним видачу посвідчення позивачу. А тому, 01 червня 2012 року нарахування пенсії [PERSON], як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, було припинено. 17 вересня 2012 року [PERSON] подано заяву про утримання з його пенсії 10% ( а.с.16). 12 липня 2016 року постановою Чернігівського окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили 05.08.2016, рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики від 24.04.2012 - скасовано. 29 грудня 2016 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області, яке набрало законної сили 21.02.2017, зобов»язано Чернігівське об»єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) [PERSON], щомісячну основну та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, починаючи з 01.06.2012 (а.с. 40-42). 29 березня 2017 року [PERSON] подав заяву, в якій просив припинити утримувати переплату з його пенсії ( а.с.17). За період з 18.09.2008 по 01.06.2012 згідно з розпорядженням позивача 150977 від 18.12.2008 відповідачу було нараховано та ним отримано пенсію в сумі 47\~192 грн 75 коп. (нарахованої по розпорядженню) та 29\~739 грн 17 коп (нарахованої по виконавчому листу №2а-735/10), а всього 76\~931 грн 92 коп. ( а.с.5-12). Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України в своєму позові вказує, що дана сума пенсії відповідачем утримана внаслідок зловживання, а тому відповідно до ч.1 ст.50 Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" просить стягнути з [PERSON] , з урахуванням утриманої з нього пенсії - 62455 грн 55 коп. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання недостовірних даних чи їх приховання, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). В матеріалах справи відсутні докази того, що завдана позивачу шкода у вигляді надміру виплаченої відповідачу пенсії в розмірі 62455 грн. 55 коп. є об»єктивним наслідком протиправної поведінки відповідача [PERSON] Позивачем також не надано доказів того, що відповідач скоїв будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування та виплати пенсії. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 62455 грн. 55 коп., які є пенсійними виплатами, призначених позивачем, так і не встановлено наявності рахункової помилки. Також виплата коштів проведена позивачем добровільно, тому, відповідно до ст.1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Відповідно до положень ст.57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно до приписів ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на викладене, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач провів вищевказані виплати [PERSON], володіючи всіма необхідними документами щодо призначення останньому вказаних виплат, такі нарахування необхідно вважати такими, що проведені добровільно, на вказані правовідносини поширюється дія ст.1215 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України не підлягають задоволенню. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову з цих підстав, питання про застосування строку позовної давності не вирішується. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами судові витрати по справі віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed