Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до «Теплогазсервіс», третя особа [PERSON] про захист прав споживачів , шляхом відшкодування шкоди, мотивуючи тим, що вони подружжя, і 01 квітня 2015 року ними в шлюбі придбано квартиру [ADDRESS] Після придбання квартири вони вирішили обладнати її автономним (індивідуальним) опаленням, і їм 08 вересня 2015 року протоколом №3 постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП їм було надано дозвіл на виконання робіт щодо відключення квартири від вказаних мереж та влаштування індивідуальної системи водопостачання. 20 вересня 2015 року за їх заявою було складено Акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, згідно якого за підписами відповідальних осіб, в т.ч. директора ТОВ "Теплогазсервіс" Удовченка А.Г. як представника монтажної організації, було встановлено факт відключення належної нам квартири [ADDRESS] від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання. 10 жовтня 2015 року, після виконання робіт [PERSON] як працівником ТОВ "Теплогазсервіс", було виявлено, що такі роботи виконані неякісно, що й призвело до затоплення частини квартири та, відповідно, частини квартири [ADDRESS] належної [PERSON] Оскільки їх прямої вини в залитті квартири, належній [PERSON], не було - вони рекомендували останній звертатись з позовними вимогами до виконавця робіт, тобто до ТОВ "Теплогазсервіс", проте рішенням апеляційного суду Полтавської області по ц/с №539/908/16-ц від 07 липня 2016 року було встановлено, що замовник, тобто вони, мають відповідати за шкоду, завдану підрядником, який діяв за завданням замовника. При цьому цим же рішенням з них солідарно на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 4933 гривень, моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та судові витрати по 2155,96 гривень з кожного. Ухвалою касаційного суду від 22 вересня 2016 року у відкритті касаційного провадження їм було відмовлено. В подальшому [PERSON] отримала виконавчі листи та звернулась до Лубенського відділу ДВС, і вони були змушені в примусовому порядку сплатити всі кошти, згідно рішення апеляційного суду Полтавської області, оскільки все належне їм майно було арештовано. Оскільки, вони, звернувшись до Відповідача отримали неякісну роботу та збитки, завдані третій особі, а також судове рішення про стягнення цих збитків з них, позивачі прохають суд: Стягнути з Відповідача на їх користь 500 гривень як повернення сплачених коштів за неякісно виконані роботи; стягнути з Відповідача солідарно на їх користь 4933 гривень як відшкодування шкоди в порядку регресу за рішенням апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року; стягнути з Відповідача солідарно на їх користь 1000 гривень як відшкодування шкоди в порядку регресу за рішенням апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року; стягнути з Відповідача на їх користь 2155,06 гривень як відшкодування шкоди в порядку регресу за рішенням апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року; стягнути з Відповідача на їх користь 2155,96 гривень як відшкодування шкоди в порядку регресу за рішенням апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року; стягнути з Відповідача на їх користь 1322,88 гривень як відшкодування судових витрат, пов'язаних з касаційним оскарженням рішення апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року. Також прохають стягнути понесені судові витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 4000 гривень, сплату судового збору покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав, прохає задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа [PERSON] щодо задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що роботи виконані якісно і його вини у тому, що сталося залиття квартири немає. Представник відповідача ТОВ «Теплогазсервіс», в судове засідання не з'явився, на поштові повідомлення про отримання судових повісток не відреагував повторно, проігнорувавши виклик до суду. 21.11.2018 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи, згідно ст.280 ЦПК України, оскільки вважає що маються підстави для проведення заочного розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали та докази по справі, заслухавши учасників судового процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивачі [PERSON]. та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 01.04.2015 року (а.с.11). Відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.10) та проживають у вищевказаній квартирі. Згідно протоколу №3 засідання постійно діючої міжвідомої комісії з розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП від 08.09.2015 року (а.с.12), позивачці [PERSON] надано дозвіл на виконання робіт щодо відключення від мереж ЦО і ГВП квартири [ADDRESS] та влаштування індивідуальної системи теплопостачання. 15.08.2015 року між ТОВ «Теплогазсервіс» в особі директора Удовиченка А.Г., як замовником, та гр.[PERSON], як виконавцем укладено трудову угоду, згідно п.1.1. якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання по виконанню зварювальних робіт по тепло та водопостачанню в період з 15 серпня по 15 вересня 2015 року. Згідно п.2.1 вказаної угоди, сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов'язань, згідно діючого законодавства. Відповідно до акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП від 20.09.2015 року, який було складено за участю: голови ЖБК «Спутнік» Вюницької Л.Ф., представника монтажної організації ТОВ «Теплогазсервіс» Удовиченка А.Г. та власника [PERSON] вищевказану квартиру від ЦО і ГВП відключено (а.с.13). 10 жовтня 2015 року відбулося затоплення квартири гр.[PERSON] гарячою водою із квартири позивачів [PERSON] та [PERSON], і, згідно . [PERSON] акту обстеження від 10.10.2015 року, складеного головою ЖБК «Спутнік» Вюницькою Л.Ф., за участю позивачки [PERSON], гр.[PERSON], причиною залиття стала відсутність спайки труби стояка теплопостачання у квартирі №11. Вказана помилка допущена при проведенні ремонтних робіт (а.с.14). У зв'язку з вищевказаною пригодою, гр.[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], ЖБК «Спутник», ТОВ «Теплогазсервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно рішення апеляційного суду Полтавської області від 07.07.2016 року стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4933 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а також судові витрати по 1275,56 грн. судового збору та по 840,40 грн. витрат на правову допомогу, а всього по 2155,96 грн. з кожного (а.с.19-20). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення суду суму завданих збитків визначено і сторонами не оспорюється. У відкритті касаційного провадження позивачам ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.09.2016 року відмовлено (а.с.39). На підставі вказаного рішення суду [PERSON] було отримано виконавчі листи та пред'явлено їх на виконання до державної виконавчої служби, внаслідок чого позивачі [PERSON], [PERSON] вимушені були сплатити кошти за рішенням суду у повному обсязі (а.с.21-36). Ст.1 чинного Закону України "Про захист прав споживачів" визначено наступне : 3) виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; 13) належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем; 15) недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); 21) робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; 22) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника… Ст.1-1 та ст.2 вказаного Закону встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, а законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Крім того, ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, серед іншого, наступні права споживачів : 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Ст.10 ч.3 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати : 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Ст.14 ч.1 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. В свою чергу ст.22 того ж Закону визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, а тому не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. В даному випадку при задоволенні позовних вимог, для суду є необхідним встановити лише той факт чи дійсно особа, яка залучається до відповідальності повинна відповідати за заподіяну шкоду (є належним відповідачем). З іншої винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст.20 ЦК України), при цьому спосіб захисту визначається або законом або договором (ст.16 ЦК України). Вибір способу захисту залежить від позивача. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України). Як роз'яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Матеріалами справи підтверджено витрати, понесені позивачами [PERSON], [PERSON], зокрема, по сплаті коштів за виконавчими листами (а.с.21-36) в сумі 10244 гривні 92 копійки, а також по сплаті судового збору за подання касаційної скарги (а.с.40) в сумі 1322 гривні 88 копійок, які слід стягнути з відповідача на користь позивачів. Крім цього, стягненню також підлягає сума сплачених коштів за надані неякісні послуги відповідача - монтажної організації ТОВ «Теплогазсервіс» в сумі 500 гривень. Також позивачами було понесено витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 4000 гривень, які слід стягнути з відповідача на користь позивачів. Позивач при подачі до суду матеріалів позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», як особа з інвалідністю 2 групи (а.с.7). При таких обставинах судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial