Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] звернувся орган опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області. У позовній заяві зазначає, що відповідач, яка є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не надає кошти на їх утримання, не піклується про них, не спорює належним умов для їхнього проживання. За місцем проживання - характеризується негативно. Посилаючись на те, що [PERSON] не забезпечує належних умов для проживання, розвитку та виховання дітей та враховуючи, що державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на користь дітей на їх утримання в розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 31.01.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 26.02.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] та не виконує батьківські обов`язки щодо їх виховання та утримання. Пояснила, що працівники органу опіки та піклування, працівниками міської ради та дільничним інспектором за місцем її проживання неодноразово проводились бесіди з відповідачем щодо необхідності виконання нею своїх батьківських обов`язків, однак на жодні бесіди вона не відреагувала та проігнорувала їх. Вказала, що за час влаштування дітей у реабілітаційний центр, а саме з 03.01.2020, [PERSON] жодного разу не навідувала їх, не телефонувала їм, та не цікавилася їхнім життям та здоров`ям. Зазначила, що 03.01.2020 дітей було передано у реабілітаційний центр, оскільки їх мати не з`являлася дома, не піклувалася про тих, тому її співмешканець вночі у зимовий період вигнав їх із дому та вони були змушені відправитися на пошуки матері по кафе м.Острог, біля якого їх, без верхнього одягу, побачили громадяни та викликали поліцію. Зазначила, що коли вони приходили перевіряти умови проживання дітей, то діти були голодними. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому зазначила та в судовому засіданні підтвердила, що вона та її малолітні діти проживають разом та вони перебувають на її повному матеріальному утриманні, позбавлення її батьківських прав, може вплинути на їх нормальний духовний розвиток. Заначила, що 28.12.2019 вона забрала своїх дітей із садочка після закінчення робочого дня та повела їх за місцем проживання [PERSON] , з яким вона планувала укласти шлюб та залишила своїх дітей із співмешканцем, оскільки їй терміново потрібно було навідати подругу. Проте цього дня [PERSON] вживав алкогольні напої та з невідомих для неї причин відправив її дітей на вулицю. Про перебування її дітей у Острозькій ЦРЛ вона дізналася наступного дня. Вказала, що вона намагалася провідати своїх дітей, проте її до них не пустили, пустили її матір та брата, окрім того вона передала для них гостинці. Заначила, що скарги про її поведінку вигадані і надходили від матері [PERSON] - [PERSON] , з якою у неї склалися неприязні стосунки і остання намагалася її виселити з будинку. Вона не веде аморальний спосіб життя та не зловживає алкогольними напоями і наркотичними засобами, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває. Вказала, що її діти постійно відвідували дитячий садок та вона особисто займалася їх вихованням, духовним та фізичним розвитком, вони повністю забезпечені харчуванням, у них є достатньо речей на всі пори року, вони постійно проходять медичний огляд та мають відповідні щеплення. Просить відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що [PERSON] перебуває під наглядом, оскільки відносно неї систематично надходять виклики щодо неналежного виховання дітей, тому особисто ним були складені протоколи про неналежне виконання батьківських обов`язків, розпивання алкогольних напоях в громадських місцях, куріння. З [PERSON] неодноразово проводилися бесіди, оскільки остання вела аморальний спосіб життя, однак вона жодних висновків не робила і продовжувала вчиняти протиправні діяння. Зазначив, що в ніч з 29 на 30.12.2019 біля 2 години ночі, ним було виявлено двоє малолітніх дітей біля кафе "Гриль", оскільки громадяни, які проїжджали повз викликали поліцію, тому дітей було доставлено до відділку поліції, а згодом до Острозької ЦРЛ де їх було оглянуто. Вказав, що про вказану подію він повідомив представника органу опіки та піклування. Зазначив, що [PERSON] не зверталася із заявами проте, що їй чинять перешкоди у спілкуванні з дітьми. Наголосив у судовому засіданні, що він не раз особисто відвідував місце проживання малолітніх дітей [PERSON] і засвідчує факт того, що належні умови для виховання дітей у будинку відсутні. Окрім того, [INFO] [PERSON] було виявлено поблизу кафе " [INFO] " де вона розпивала спиртні напої та курила, перебуваючи у громадському місці. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 29.10.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, матір`ю записана відповідач - [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.7) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № витягу 00012954739, дата формування 29.10.2013, відомості про батька записані за вказівкою матері згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с.9) Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 30.05.2017 Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, матір`ю записана відповідач - [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.8) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № витягу 00018126716, дата формування 30.05.2017, відомості про батька записані за вказівкою матері згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с.10) 16.10.2013 в службу у справах дітей надійшов лист з Острозької ЦРЛ, в якому доводили до відома, що в громадянки [PERSON] відбулися пологи. Під час вагітності породілля нерегулярно відвідувала лікаря жіночої консультації, обстежена не в повному об`ємі. Адміністрація Острозької ЦРЛ просила вирішити питання нагляду за умовами проживання та догляду новонародженої дитини. (а.с.11) Згідно повідомлення №12-02/100 від 21.10.2013, службою у справах дітей було проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків та попереджено [PERSON] про відповідальність за ухилення від належного утримання дитини. (а.с.12) Відповідно до повідомлення від 06.12.2013, центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я [PERSON] була взята під соціальний супровід. (а.с.13) Згідно листа кримінально-виконавчої інспекції від 23.04.2014, [PERSON] перебувала на обліку, як особа, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі. (а.с.14) За протоколом №11 26.06.2019 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо [PERSON] про невиконання нею батьківських обов`язків та створення умов для належного виховання, проживання та утримання малолітніх дітей. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася. (а.с.15) 01.08.2019 відбувся розгляд [PERSON] щодо невиконання нею батьківських обов`язків та створення умов для належного виховання, проживання та утримання малолітніх дітей. [PERSON] на засідання комісії не з`явилася. Вирішено влаштувати малолітніх [PERSON] та [PERSON] у дитяче відділення Острозької ЦРЛ; клопотати перед Острозьким ВП про притягнення її до адміністративної відповідальності згідно ст. 184 КУпАП; службі у справах дітей взяти дітей на облік як таких, які перебувають у складних життєвих обставинах; центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`ю взяти під соціальний супровід. (а.с.16) З актів обстеження житлового-побутових умов проживання [PERSON] та її малолітніх дітей від 01.08.2019 та [INFO] встановлено, що за місце проживання останніх в будинку було не прибрано, відсутні продукти харчування, холодильник пустий. На час перевірки в житловому будинку знаходилося двоє чужих чоловіків, які перебували у нетверезому стані, на столі знаходилися алкогольні напої, будинок був непровітрений. [PERSON] також перебувала у стані алкогольного сп`яніння. (а.с.17,25) Наказом служби у справах дітей від 06.08.2019 №48, враховуючи акт оцінки потреб сім`ї/особи, взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, малолітніх [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з тим, що вони проживають у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. (а.с.18) 13.09.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини знову розглядалось питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків, яка, незважаючи на неодноразові попередження, не виконувала порад працівників служби у справах дітей, Острозького ВП. Встановлено, що 12.09.2019 о 10 год. 20 хв. малолітні діти перебували у житловому будинку у присутності посторонньої особи, матері - [PERSON] в будинку не було, в кімнатах було неприбрано, і кухні не було виявлено жодних продуктів харчування, хоча напередодні остання отримала допомогу близько 7000 грн. Усно звернувся [PERSON] , який є братом співмешканця [PERSON] з проханням вжити заходів до його родички, так як вона три дні не була вдома. [PERSON] повідомила, що 06.09.2019 [PERSON] о 22 год пішла з дому, а повернулася в суботу о 05 ранку, в понеділок 09.09.2019 пішла з дому, а повернулася 12.09.2019 о 08 год. В будинку постійно перебувають сторонні чоловіки з якими вона розпиває спиртні напої, діти залишені напризволяще. Вирішено надати їй останнє попередження. (а.с.26) 28.12.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини знову розглядалось питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків, адже 28.12.2019 о 02 год 15 хв. працівниками поліції та служби у справах дітей було складено акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Відповідно до акту працівники поліції приблизно о 02 год. на узбіччі біля кафе « [INFO] » виявили малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які перебували без нагляду дорослих, і яких було влаштовано у дитяче відділення Острозької ЦРЛ. Комісія вирішила після проходження медичного обстеження у дитячому відділенні Острозької ЦРЛ влаштувати малолітню [PERSON] в КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», малолітнього [PERSON] - в КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» POP. Клопотати перед Острозьким відділом поліції про притягнення [PERSON] , жительки [ADDRESS] , до відповідальності згідно ст.184 КУпАП або кримінальної відповідальності згідно ст.166 ККУ. (а.с.27,28,29) 03.01.2020 малолітнього [PERSON] відповідно до рішення виконкому Острозької міської ради від 02.01.2020 №1 влаштовано в КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям» POP. (а.с.30) 03.01.2020 малолітню [PERSON] влаштовано в КЗ « Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» де дитина знаходиться на неповному державному утриманні, забезпечується харчуванням, засобами особистої гігієни, одягом відповідно до сезону. (а.с.31) Згідно довідки Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 10.01.2020, [PERSON] протягом року неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.178, ч.1 ст.175-1, ст.183, ч.1,2 ст.184 КУпАП. (а.с.32) З довідок від 02.01.2020 встановлено, що [PERSON] за період з липня 2019 року по грудень 2019 року отримала 5160 грн. допомоги при народженні однієї дитини, 9653,84 грн. допомоги на двох дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів), 11865,69 грн. державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. (а.с.34,35) З висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №398/01-17-20 від 27.01.2020, вбачається, що зазначений органи у зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем батьківських обов`язків вирішив рекомендувати позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.36-37) З повідомлення КП "Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради від 27.03.2020 встановлено, що [PERSON] перебуває у вказаному закладі з 03.01.2020 та у журналі відвідувань немає жодної відмітки про відвідування матір`ю [PERSON] дитини. (а.с.67) З повідомлення КНП "Острозька ЦРЛ" встановлено, що за час перебування малолітніх дітей у дитячому відділенні їхня мати - [PERSON] жодного разу до дітей не приходила, не цікавилася дітьми у телефонному режимі. Працівники відділенні жодних перешкод для спілкування матері з дітьми не чинили. 02.012020 та [INFO] малолітніх відвідували бабуся - [PERSON] та дядько - [PERSON] , які купили необхідні ліки та принесли продукти харчування. Необхідний для дітей одяг принесли працівники відділення. Також з вказаного повідомлення встановлено, що у [PERSON] діагностовано затримку психомовного розвитку. У дитини [PERSON] діагностовано стрептодермію. Лікування проведено за кошти бабусі. (а.с.68) З повідомлення КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Рівненської обласної ради від 26.03.2020 встановлено, що [PERSON] перебуває у вказаному закладі з 03.01.2020 та мати дитини - [PERSON] жодного разу не відвідувала її, в телефонному режимі з працівниками центру не спілкується, життям, здоров`ям дитини не цікавиться. (а.с.69) Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що матір`ю двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . З письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, яка є матір`ю малолітніх дітей, не приділяє належної уваги їх вихованню, не створює належних умов для їх проживання та матеріального забезпечення. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя своїх дітей має місце на протязі тривалого періоду часу, що було підставою для застосування щодо неї заходів впливу, виклику на засідання комісії з питань захисту прав дитини та в подальшому для висновку органу опіки і піклування, якими рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та пояснень сторін у судовому засіданні. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітніх [PERSON] та [PERSON] відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. При цьому, наведені вище обставини, та пояснення відповідача у судовому засіданні, досліджені у судовому засіданні письмові докази, переконують суд у тому, що відповідач взагалі не спроможна виконувати батьківські функції щодо своїх дітей. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час нехтувала своїми обов`язками по вихованню дітей, ними не займалася, не піклувався про них, що призвело до наявності в малолітнього [PERSON] затримки психомовного розвитку, а у [PERSON] діагностовано стрептодермію, матеріально не утримувала їх, оскільки за місце проживання малолітніх дітей були відсутні продукти харчування, на час розгляду справи не проявляла інтересу до стану їх здоров`я, не цікавиться їх фізичним, моральним і духовним розвитком та станом, не телефонувала їм, не здійснювала візитів за місцем їх перебування, хоча на засіданні комісії була повідомлена про те, де її діти перебувають а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Статтею 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і суд, одночасно з позбавленням батьківських прав може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки [PERSON] своїх малолітніх дітей не утримує, то з неї на утримання двох дітей слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходу, а не 1\\2 частини доходу як просить позивач. При вирішенні спору судом береться до уваги відсутність у відповідача по справі інших утриманців, його стан здоров`я та стан здоров`я малолітніх дітей. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач інвалідності не має та має задовільний стан здоров`я, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 27.01.2020, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Частиною 3 ст. 193 СК України визначено, що аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи в суді не мають опікунів, то аліменти з [PERSON] слід стягувати шляхом відкриття особистого банківського рахунку та перерахування коштів на особистий рахунок [PERSON] та [PERSON] в ПАТ "Державний ощадний банк України", відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України. Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, відчиму, вона передається на опікування органу та піклування. Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі ст. 159, 166, 164, 180, 182 СК України, ст.59, 60 ЦК України,

Outcome: partial