Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.04.2014 р. за угодою сторін, вона була звільнена з посади провідного економіста у планово-економічному відділі ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод". В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку по заробітній платі не здійснив, що призвело до тяжкого матеріального становища позивача. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 8201,33 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день остаточного розрахунку, моральну шкоду в розмірі 3000 грн. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, у якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5711,91 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 16979,29, моральну шкоду, а також розглядати справу у свою відсутність. Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, визнавши заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 5711,91 рн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день звернення до суду в розмірі 16979,29 грн. з відрахуванням податків і зборів, проти позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає її не доведеною, зазначивши, що вказаний розрахунок не було проведено вчасно у зв"язку з несприятливим економічним становищем, що склалося в країні. Відповідно до ч.2 ст.197ЦПК України, суд вважає можливим, у зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №71у від 30.04.2014 р. позивача звільнено з посади провідного економіста у планово-економічному відділі ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод" за ч.1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці " від 24.12.1999 року № 13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. П. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. За довідкою, заборгованість по заробітній платі становить 5711,91 грн., що узгоджується з уточненими позовними вимогами. Згідно довідки відповідача заробітна плата за два місяці, які передували місяцю звільнення становила 2870 грн. 88 коп. (лютий - 1779,10 грн., березень - 1091,78 грн.), відпрацьовано 247,80 години. Тому, середньогодинна заробітна плата позивача становить 11,58 грн. (2870,88 : 247,80 = 11.58 грн.).Судом встановлено, що період затримки розрахунку становить 222 робочих дня (1756 годин). Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, становить: -з 01.05.2014 р. по 17.03.2015 р. - 11.58 грн. (середньгоодинна заробітна плата) Х 1756 годин (222 день) = 20334,48 грн., без утримання прибуткового податку й інших обов"язкових платежів і в цій частині позовні вимоги суд знаходить обґрунтованими, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз»яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя умов тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскільки строк звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди встановлений у ч.1 ст. 233 КЗпП України та становить три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Про це також йде мова в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд приходить до висновку, що в частині відшкодування моральної шкоди позов не підлягає задоволенню. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial