Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позовні вимоги наступним. Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований 20.08.2011 року. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу в сторін народився син- [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що батько дитини - відповідач не проживає з ними з 2016 року. Вихованням дитини не займається, не приходить до дитини на день народження, не відвідує, не телефонує та не цікавиться розвитком і стоном здоров`я дитини. У травні 2019 року позивач звернулася до Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації своїм Висновком вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач просить суд задовольнити позов та позбавитивідповідача батьківських прав. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак подала клопотання, яким просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак подав клопотання у якому просить розглядати справу за його відсутності. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, який без поважних причин у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.02.2012 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.8) Шлюб між сторонами по справі - [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25.03.2014 року (а.с.10). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно ст. 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того суд при вирішенні справи бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Зокрема, згідно Висновку органу опіки та піклування № 2608/2481 від 05.06.2019 року, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Крім того, матеріалами справи встановлено, що позивачем - матір`ю дитини створено усі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитину. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, матеріальне утримання, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved