Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

. У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивуючи тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 жовтня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 3695 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тривалий час подружжя проживає окремо, маються різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього побуту. Починаючи з 2015 року сторони не проживають як сім"я, спільне господарство не ведеться , шлюбні відносини між сторонами припинені і наміру ії відновлювати не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, та просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, та проти задоволення заявленого позову не заперечував. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача ), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 3695 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с .7). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а. с. 6 ). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року " Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції "виходячи з принципу процесуального рівноправ"я сторін та враховуючи обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Спільне життя між сторонами не склалося із - за різних поглядів на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливе, оскільки судом двічі сторонам надавався строк для примирення у два та чотири місяці, однак примирення досягнуто не було. Сторонами остаточно припинені шлюбні відносини, ведуть окреме господарство, з 2015 року проживають окремо. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved