Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

\~18 липня 2018 року [PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду із позовною заявою до спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості по заробітній платі у формі премії в розмірі 13 500 000,00 (тринадцять мільйонів пятсот тисяч) грн., 00 коп. та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати звільненому працівникові в розмірі 1 170 000,00 грн. (один мільйон сто сімдесят тисяч гривень) 00 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON], працював в СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на посаді генерального директора СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, яку він займав з 23.10.2003 року до 17.11.2017 року. Був звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ч.І ст. 36 КЗпП України, відповідно наказу № 185 від 17.11.2017 року. [PERSON] із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. У відповідності до п.2.1.4 Контракту з Генеральним директором Товариство прийняло обовязок своєчасно, в повному обсязі та в обумовлених контрактом розмірах виплачувати грошову винагороду за діяльність генерального директора (заробітну плату, преміальні, інші виплати). СП «РАДМІРТЕХ» у формі ТОВ не виконало покладених на нього законодавством України зобовязань щодо виплати всіх належних [PERSON] сум при звільненні. Так, у відповідності до протоколу загальних зборів учасників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року власником було прийнято рішення про преміювання генерального директора СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю [PERSON] на суму 13 500 000,00 (тринадцять мільйонів пятсот тисяч) грн., 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності до [PERSON] праці та соціальної політики України №618/13/84-08 від 23.09.2008 року «Про преміювання» встановлено, що статтею 15 Закону України "Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат премій, винагород та інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними угодами). Отже, законодавством надане право підприємствам самостійно визначати умови та розміри преміювання. [PERSON] [PERSON] праці та соціальної політики України №700/13/84-07 від 01.10.2007 року у випадку якщо Положенням про преміювання не передбачені виробничі недогляди й інші порушення, за здійснення яких працівник втрачає премії повністю або частково, премії повинні виплачуватися, оскільки вони не є заходами заохочення, а згідно Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, відносяться до додаткової заробітної плати. У відповідності до п.2.2 Наказу Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати» Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середня заробітна плата позивача складала 130 000 грн. (сто тридцять тисяч гривень 00 копійок). Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Таким чином, на день подання цієї позовної заяви, строк невиплати премії (додаткової заробітної плати), починаючи з моменту звільнення 17.11.2017 року складає 9 (девять) календарних місяців. А тому сума, яка повинна бути сплачена позивачу в порядку ст.117 КЗпП України складає 1170000,00 грн (один мільйон сто сімдесят тисяч гривень) 00 копійок. У відповідності до п.2.1.4 Контракту з генеральним директором Товариство прийняло обовязок своєчасно, в повному обсязі та в обумовлених контрактом розмірах виплачувати грошову винагороду за діяльність генерального директора (заробітну плату, преміальні, інші виплати) Позивач посилається на ст. 2 Закону України "Про оплату праці", статтями 94, 97, 116, 117 Кодексу законів про працю України та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. В судовому засіданні представник позивача, адвокат [PERSON], підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечував і просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача вважає, що позовна заява є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки сторони на момент звільнення позивача стверджували, що не мають претензій один до одного та позивач відмовився від укладання Додаткової угоди та від будь-яких майнових претензій до Відповідача, що свідчить про відсутність заборгованості у Спільного підприємства\~«РАДМІРТЕХ» перед [PERSON] Представник [PERSON] вказав, що премія відноситься до категорії заохочувальних та компенсаційних виплат, які прямо не передбачені актами чинного законодавства про оплату праці і провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 9-1 КЗпП України визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників. Представник відповідача у своєму зазначає, що премія носить не обовязковий, а факультативний характер. Отже, нарахування і виплата премії не є обовязком роботодавця, а є його правом, яке відповідно до ст. 97 КЗпП України встановлюється підприємством самостійно, на підставі локальних нормативних актів підприємства. Зазначеним протоколом № 2 було визначено лише максимальний розмір премії, що може бути виплачений Позивачу в залежності від результатів Товариства у майбутніх періодах, що підтверджується насамперед тим, що в Протоколі №2 не визначено ані строк, ані порядок, ані умови виплати такої премії, також це підтверджується фактичними діями Позивачем, як керівника Товариства, оскільки їм не було зроблено жодних кроків на виплату премії до моменту поки не було визначено в якій сумі, за що і коли мала бути виплачена премія в межах зазначеного максимуму в 13 500 000,00 грн., так з метою врегулювання питання щодо нарахування та виплати Позивачу премії визначеної Протоколом № 2, загальними зборами відповідача, відповідно до Протоколу б/н від 01 серпня 2017 року прийнято рішення, за результатами діяльності товариства в І півріччі 2017 року, в межах суми 13 500 000,00 грн. (тринадцять мільйонів пятсот тисяч гривень, 00 копійок) встановленої протоколом загальних зборів учасників Товариства № 2 від 12 квітня 2017 як гранична сума для преміювання Генерального директора Товариства [PERSON] за результати діяльності Товариства у 2017, 2018 роках (максимальна сума загального оподатковуваного доходу (база оподаткування) до відрахування податків та зборів), виплатити [PERSON] - Генеральному директору Товариства премію у розмірі - 1 250 000,00 грн. (один мільйон двісті пятдесят тисяч гривень 00 копійок) загального оподатковуваного доходу (бази оподаткування) до відрахування податків та зборів. Крім того, протоколом від 01 серпня 2017 ще раз підтверджено, що подальші виплати премії Генеральному директору Товариства [PERSON] мають здійснюватися за рішенням загальних зборів учасників Товариства відповідно до результатів діяльності Товариства у відповідні періоди в межах залишку суми преміювання Генерального директора Товариства [PERSON], визначеної протоколом загальних зборів учасників Товариства № 2 від 12 квітня 2017 року, як гранична сума для преміювання Генерального директора Товариства [PERSON] за результати діяльності Товариства у 2017, 2018 роках, що складатиме 12 250 000 грн. (дванадцять мільйонів двісті пятдесят тисяч гривень 00 копійок) загального оподатковуваного доходу (бази оподаткування) до відрахування податків та зборів. Саме лише після протоколу від 01 серпня 2017 і на виконання вказаного рішення, Позивач відповідно до платіжного доручення № 938 від 04 серпня 2017 року, як керівник Товариства, перерахував грошові кошти у розмірі 1 006 250,00 грн. (один мільйон шість тисяч двісті пятдесят гривень 00 копійок), з наступним призначенням: кошти на з/п за серпень 2017 року, на карт. рах. податки сплачені, без ПДВ. Крім того, сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 225 000,00 грн. (двісті двадцять пять тисяч гривень 00 копійок) та військовий збір в сумі 18 750,00 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот пятдесят гривень 00 копійок). А всього перераховано 1 250 000,00 грн. (один мільйон двісті пятдесят тисяч гривень 00 копійок). В подальшому, рішення загальних зборів Відповідача щодо преміювання Генерального директора, в межах суми 12 250 000 грн. (дванадцять мільйонів двісті пятдесят тисяч гривень 00 копійок) не приймались і під час звільнення Позивача за угодою сторін жодних відомостей про наявність заборгованості не було, як не було і претензій щодо неприйняття рішень Загальними зборами про преміювання в межах суми визначеної протоколом № 2. Таким чином, на думку представника відповідача, станом на сьогоднішній день у Спільного підприємства\~«РАДМІРТЕХ» відсутня будь-яка заборгованість із сплати заробітної плати перед [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що середня заробітна плата позивача складала 130 тис.грн. Суд вислухавши доводи представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. [PERSON], працював в СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на посаді генерального директора з 23.10.2003 року до 17.11.2017 року. Судом встановлено, що з 31.03.2016 року по 17.11.2017 року здійснення повноважень відбувалось на підставі контракту генеральним директором СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 31 березня 2016 року. Наказом по підприємству №185 від 17.11.2017 року звільнений за згодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 даного наказу підприємство зобовязано провести повний розрахунок з [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року власником було прийнято рішення про преміювання генерального директора СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю [PERSON] на суму 13 500 000,00 (тринадцять мільйонів пятсот тисяч) грн., 00 коп. У відповідності до п.2.1.4 Контракту з генеральним директором Товариство прийняло обовязок своєчасно, в повному обсязі та в обумовлених контрактом розмірах виплачувати грошову винагороду за діяльність генерального директора (заробітну плату, преміальні, інші виплати). В судовому засіданні представник відповідача, наголосив, що у відповідності до протоколу загальних зборів учасників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 01.08.2017 року власником підприємства було прийняти рішення виплатити позивачеві премію за перше півріччя 2017 року в розмірі 1\~250 000 (один мільйон двісті пятдесят тисяч) грн., нарахувати та сплатити її в строк до 31 серпня 2017 року, решту невиплаченої премії в розмірі 12\~250 000 (дванадцять мільйонів двісті пятдесят тисяч) здійснювати на підставі рішення загальних зборів учасників в залежності від фінансових результатів товариства. На підставі даного протоколу 04.08.2017 року, позивачеві здійснено виплату частини премії, визначеної протоколом загальних зборів учасників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року в розмірі 1006250 (один мільйон шість тисяч двісті пятдесят) грн. Крім того, пояснив, що у відповідності до додаткової угоди до контракту з генеральним директором від 17.11.2017 року позивач відмовився від будь-яких матеріальних претензій до відповідача. З цих підстав в позові необхідно відмовити в повному обсязі. З такими твердженнями представника відповідача суд не погоджується з огляду на таке. [PERSON] із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. [PERSON] із частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Відповідно до змісту статті 2 Закону України "Про оплату праці" у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Частина 3 статті 97 КЗпП України тільки зобов'язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам. Частина 4 статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений. У відповідності до [PERSON] праці та соціальної політики України №618/13/84-08 від 23.09.2008 року «Про преміювання» встановлено, що статтею 15 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. [PERSON] [PERSON] праці та соціальної політики України №700/13/84-07 від 01.10.2007 року у випадку якщо Положенням про преміювання не передбачені виробничі недогляди й інші порушення, за здійснення яких працівник втрачає премії повністю або частково, премії повинні виплачуватися, оскільки вони не є заходами заохочення, а згідно Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, відносяться до додаткової заробітної плати. У відповідності до п.2.2 Наказу Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати» Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. [PERSON] з ч. 2 ст. 124 Конституції України суди вирішують будь-які індивідуальні трудові спори щодо оплати праці в порядку, передбаченому гл. XV Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), за вибором працівника безпосередньо або після попереднього розгляду в Комісії по трудових спорах (далі - КТС). Вимоги про оплату праці декількох або групи працівників, у тому числі заявлені в їхніх інтересах уповноваженими на це законом органами, не можуть бути об'єднані в одному провадженні через відсутність необхідної для цього спільності предмета позову. [PERSON] зі ст. 21 КЗпП, ст. 20 Закону оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, колективного договору і пов'язана з виконанням умов контракту. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. Йдеться як про мінімальний розмір заробітної плати, так і про норми оплати праці: за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилась браком не з вини працівника; працівників молодше 18 років при скороченій тривалості їхньої щоденної роботи тощо; а також про гарантії для працівників на оплату: щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; при переведенні за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу або тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для переведених на легшу роботу вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо; гарантії та компенсації в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи в польових умовах тощо. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. З наданих представником відповідача документів, а саме довідки від 17.10.2017 року та довідки 11.09.2018 року №820 вбачається, що положень про преміювання та встановлення нормативів преміювання не приймалось та не затверджувалось. Посилання представника відповідача на той факт, що підписуючи додаткову угоду до контракту з генеральним директором позивач засвідчив відсутність будь-яких матеріальних претензій як на підставу відмову у позові не узгоджується з іншими наявними доказами у справі та вимогами діючого законодавства. Наказ про звільнення позивача та додаткова угода до контракту з генеральним директором підписані 17.11.2017 року. Суд приходить до висновку, що наказ про звільнення видавався саме на підставі додаткової угоди до контракту з генеральним директором, тобто твердження про відсутність матеріальних претензій з боку позивача є твердженням, що набирає чинності з моменту проведення розрахунку з найманим працівником у відповідності до наказу та вимог Кодексу законів про працю. Разом з цим, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення 13 500 000,00 (тринадцять мільйонів пятсот тисяч) грн., 00 коп. підлягає частковому задоволенню, оскільки 04.08.2017 року, позивачеві здійснено виплату частини премії, визначеної протоколом загальних зборів учасників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року в розмірі 1006250 (один мільйон шість тисяч двісті пятдесят) грн, що не заперечувалось представником позивача. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial