Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вищевказаним позовом до Липовецької міської ради Вінницької області (далі - відповідач) з вимогою визнати право власності на 1/8 частку житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , у порядку спадкуванню за законом. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка житлового будинку та земельної ділянки, що розташований по [ADDRESS] . Позивач, будучи спадкоємцем третьої черги спадкування, спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в межах визначеного законодавцем строку, утім йому було відмовлено у видачі нотаріального акту на його ім`я з тих підстав, що правовстановлюючі документи на вказане майно були втрачені. 09.10.2019 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , а також право власності на 5/8 частки земельної ділянки, загальна площа якої 0,14 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що за спадкодавцем [PERSON] було зареєстроване в органах державної реєстрації 18.07.2011 право власності на 1/2 частку житлового будинку на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29.06.2011 справа N 22ц-1877/2011 р.; 03.10.2011 на 1/8 частку житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.09.2011 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за N 1567. [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], на підставі рішення N 54 Липовецької міської ради 7 сесії 7 скликання від 7.06.2016. Ураховуючи те, що в силу своєї правової необізнаності позивач узаконив право власності не на всю частку, що увійшла до складу спадщини, а саме Ѕ частку об`єкта нерухомості замість усієї частки, що становить 5/8 від цього об`єкта, утім в нотаріальному порядку вчинити такі дії не представляється за можливе, так як втрачені правовстановлюючі документи на підтвердження належності майна спадкодавцеві, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не подав, однак 29.03.2021 до канцелярії суду представником відповідача подано заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та вказано про визнання позову. Ухвалою суду від 04.03.2021 відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивача витребувано з Липовецького районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи N 136/423/2019. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав просив задовольнити. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами на розгляд справи у їх відсутність, про що вказали в заявах по суті, суд вважає що за результатами підготовчого судового засідання можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому, не здійснюється фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив 09.10.2019 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на майно у порядку спадкування. Вказаним судовим рішенням було задоволено позов частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , також визнано право власності на 5/8 частки земельної ділянки, загальна площа якої 0,14 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за цією ж адресою. Рішення суду набрало законної сили 09.11.2019. Приписами ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищевказаним судовим рішенням від 09.10.2019 було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняв [PERSON] , будучи спадкоємцем третьої черги спадкування, шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в межах визначеного законодавцем строку. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, отож позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який спадщину прийняв. Також рішенням суду встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29.06.2011 у цивільній справі N 22ц-1877/2011 було скасовано рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 05.05.2011, визнано недійсним в частині 1/2 заповіт [PERSON] посвідчений Кобзар С.В. приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу від 15.07.2008 за реєстровим N 1927 та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] , як частку у спільній сумісній власності. Вказане рішення суду набрало законної сили 29.06.2011. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори 06.09.2011, [PERSON] являється власником 1/8 частки житлового будинку по [ADDRESS] . Право власності на вказане вище майно було зареєстроване в органах державної реєстрації, на що вказує Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також довідка видана КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації" від 23.11.2018 за N 427, відповідно до якого встановлено, що за матеріалами інвентаризаційної справи N 2644 право власності на житловий будинок, по [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, зареєстровано Комунальним підприємством Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" та записано в реєстрову книгу N 5, за реєстровим N 1174, за [PERSON] а саме: 18.07.2011 на 1/2 частку житлового будинку на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29.06.2011 справа N 22ц-1877/2011 р.; 03.10.2011 на 1/8 частки житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.09.2011 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за N 1567. [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS], на підставі рішення N 54 Липовецької міської ради 7 сесії 7 скликання від 7.06.2016. Отож обставини щодо належності спадкодавцеві [PERSON] права власності на 5/8 (1/2 +1/8) частки житлового будинку по [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами було встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 09.10.2019, однак суд не вбачав правових підстав виходити за межі позовних вимог незважаючи на обсяг нерухомого майна належного спадкодавцеві у більшому розмірі задовольнив у межах пред`явлених позивачем вимог. За правилами ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Судом також була безпосередньо досліджена в судовому засіданні цивільна справа №136/423/19, у якій ухвалено вищевказане рішення 09.10.2019, яка була витребувана за клопотанням позивача. Позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку за відсутності правовстановлюючих документів на частку майна, що залишилась неоформленою. У п. 23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У силу вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду . Разом з тим, представник відповідач подав до суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Ураховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved