Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] Євстаф'євича про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.1987, у період шлюбу останнім, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, за р. №446 було придбано квартиру №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м. Запоріжжі. На підставі рішення Орджонікідзевського\~ районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2014 здійснено поділ майна подружжя, і за [PERSON] визнано право власності на ? частину вказаної квартири. Право власності [PERSON] на ? частину квартири №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м.Запоріжжі, підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], є власниками зазначеного нерухомого майна, і частка кожного з них становить ? частину квартири №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м.Запоріжжі. Відповідач [PERSON] з часу придбання проживав у квартирі періодично, а з 2009 року - не проживає взагалі, будь-які особисті речі чи меблі, предмети побуту, які йому належать у квартирі відсутні. Відповідач [PERSON] всупереч приписам ст.322 ЦК України, відповідно якої власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, належне йому майно не утримує: не проводить поточні та капітальні ремонти для збереження жилого стану квартири, комунальні послуги не сплачує та взагалі належним йому майном не користується. Фактично, всі витрати по ремонту та утриманню житла, сплаті комунальних послуг, [PERSON] несе самостійно. Порядок користування житлом між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між сторонами, ні судовим рішенням. Питання про виділ частки в натурі не ставилося. Спірна квартира загальною площею 54.9 кв.м. та житловою 28,4 кв.м. складається з двох жилих кімнат: кімнати 1 площею 11,0 кв.м. та кімнати 2 площею 17,4 кв.м., до якої примикає лоджія, а також кухні площею 10,3 кв.м., ванної кімнати, туалету, коридору і кладової. Зважаючи на конструктивне та технічне планування квартири, жилих кімнат і технічних приміщень, враховуючи площу жилих кімнат, є неможливим здійснити виділ в натурі кожному зі співвласників, відповідно до їх частки у праві власності, жилих та технічних приміщень, а отже, квартира є неподільною. Позивач і відповідач припинили шлюбні стосунки, перестали бути членами однієї родини, і шлюб між ними розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 28.11.2016, а тому стало неможливим їх спільне проживання у даній квартирі та використання кожним з них. На теперішній час місце проживання та реєстрації відповідача невідоме, але відомо, що він має у власності інше житло, де він зараз проживає, створив нову сімю і наміру проживати у спірній квартирі не має. У звязку з вищевикладеним, позивач просить суд, припинити право [PERSON] на частку, яка складає ? частину у праві власності на квартиру №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м. Запоріжжі, що перебуває у спільній частковій власності [PERSON] і [PERSON] Євстафєвича, зі стягненням відповідної грошової компенсації з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] Євстафєвича у сумі 122 976 грн. Визнати право власності на ? частину квартири №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м. Запоріжжі за [PERSON]. Ухвалою судді від 17.10.2018 відкрито провадження по вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача [PERSON] письмовий відзив на позовну заяву не надходив. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача [PERSON] у судове засідання надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення, суд згідно\~ст.280-281 ЦПК України\~розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.\~\~ Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.1987 (свідоцтво І-МЛ № 337254 видане 28.02.1987 Ключевським бюро ЗАГС Камчатської області, актовий запис №8), у період якого 15.02.1996 [PERSON] було придбано квартиру №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м. Запоріжжі, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, за р. №446 та зареєстровано ЗБТІ 20.02.1996 за реєстровим номером 235р №36352. На підставі рішення Орджонікідзевського\~ районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2014 здійснено поділ майна подружжя наступним чином: визнано за [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири; визнано за [PERSON] право власності на ? частину вказаної квартири. Рішення суду набрало законної сили 08.04.2014. Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.07.2014, [PERSON] належить право власності на ? частину квартири №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м.Запоріжжі. Таким чином, позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], мають право спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно, і частка кожного з них становить ? частину квартири №67 у будинку №23 по бул. Центральному у м. Запоріжжі. Спірна квартира загальною площею 54.9 кв.м. та житловою 28,4 кв.м. складається з двох жилих кімнат: кімнати 1 площею 11,0 кв.м. та кімнати 2 площею 17,4 кв.м., до якої примикає лоджія, а також кухні площею 10,3 кв.м., ванної кімнати, туалету, коридору і кладової. Зважаючи на конструктивне та технічне планування квартири, жилих кімнат і технічних приміщень, враховуючи площу жилих кімнат, є неможливим здійснити виділ в натурі кожному зі співвласників, відповідно до їх частки у праві власності, жилих та технічних приміщень, а отже, квартира є неподільною. Позивач і відповідач припинили шлюбні стосунки, перестали бути членами однієї родини, і шлюб між ними розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 28.11.2016, яке набрало законної сили 09.12.2016, а тому стало неможливим їх спільне проживання у даній квартирі та використання кожним з них. На теперішній час місце проживання відповідача невідоме, але відомо, що він має у власності інше житло, де він зараз проживає, створив нову сімю і наміру проживати у спірній квартирі не має. Згідно з наявним в матеріалах справи Звітом про оцінку нерухомого майна від 10.07.2018, проведеного субєктом оціночної діяльності [PERSON], ринкова вартість двокімнатної квартири за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, б.23 кв.67 складає 245\~952,00 грн. (1/2 частина 122\~976,00 грн).\~\~ Убачається, що 01.10.2018 [PERSON] (позивач) внесла на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області суму коштів в розмірі 122\~976,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01.10.2018 № 41, яка міститься в матеріалах цієї справи. Позивачем у цій справі заявлені вимоги про\~припинення права [PERSON] на ? частку квартири за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, б.23 кв.67. Статтею 321 ЦК України\~унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст.1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне (рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Зокрема, друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають правоздійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справі "Україна-Тюмень" проти України" п. 49). Як передбачено ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Статтею 365\~ЦК України унормовано, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (ч. 1). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2). Аналіз норми\~статті 365 ЦК України\~свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України. При цьому, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено лише за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Як розяснив\~Верховний суд\~України у Постанові від 23.11.2016 року №6-1943цс16, у позовній заяві, залежно від обставин, на обґрунтування позову можна на вибір вказати тільки одну з підстав або всі три одночасно «право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї». При розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити таке: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користується спільним майном інші співвласники відповідач у справі; чи сплачується іншим співвласником, який володіє чи користується майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможний інший співвласник виплатити позивачу в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно та чи не становитиме це для нього надмірний тягар (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15). З метою недопущення порушення права [PERSON] на отримання грошової компенсації вартості належного йому майна, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 36 справи"[PERSON] проти України" (Заява№ 35041/05, Страсбург, 21 грудня 2010 року), позивачем на депозитний рахунок суду внесено грошову суму у розмірі 122 976 грн. З огляду на викладене, зважаючи на те, що частка [PERSON] не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне користування нею неможливе, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди [PERSON] у звязку з тим, що він до цього часу не користувався і не користується своєю часткою у вказаній вище\~ квартирі досить тривалий час, витрат на її утримання не несе, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про припинення права на ? частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності та визнання за позивачем права власності на ? частину квартири за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 23 кв.67.

Outcome: approved