Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів, пояснення третіх осіб. Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив та в остаточній редакції висунув вимоги до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, Військової частини [NUMBER] про визнання неправомірним рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 29.08.2019 (витяг з протоколу №6) щодо зняття його з квартирного обліку та скасувати наказ командира військової частини [NUMBER] від 06.09.2019 року про затвердження протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] від 29.08.2019 року №6 в частині зняття його з квартирного обліку; зобов`язати військову частину [NUMBER] в особі житлової комісії поновити його на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] із складом родини 2 особи для першочергового отримання житла за рахунок військової частини. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є майором запасу та з сім`єю, яка складається з двох осіб: він та донька [PERSON] , постійно проживають та зареєстровані в службовій квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання. Зазначив, що у зазначену квартиру вони вселилися на підставі службового ордеру №015366 від 23.09.2013 року, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби в в/ч [NUMBER] . Вказав, що перебував на квартирному обліку для отримання постійного житла зазначеним складом сім`ї , що підтверджується копією довідки КЕВ м. Харкова від 01.04.2019 року №2148, яку долучив до матеріалів справи. Зазначив, що наказом командира в/ч [NUMBER] від 01.08.2018 року №146 він був звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту та виходом на пенсію, разом з тим має календарну вислугу 25 років, є ветераном військової служби. Відповідно до витягу з послужного списку на військовій службі перебував з 01.08.1993 року по 01.08.2018 року, згідно виданої КЕВ м. Харкова довідки, на квартирному обліку перебуває з 20.12.1999 року. Зазначив, що у зв`язку з набуттям ним статусу «Ветеран військової служби», на його звернення, засіданням житлової комісії в/ч [NUMBER] від 10.04.2019 року запропоновано залишити його на квартирному обліку та перевести до позачергової черги для отримання житла за рахунок військової частини та зняти статус «службове житло» з вказаної квартири. Наказом командира в/ч [NUMBER] від 11.04.2019 року №316 затверджено вказаний протокол житлової комісії №3 від 10.04.2019 року та видано дозвіл на виключення встановленим порядком займаної його родиною квартири [ADDRESS] з числа службових КЕВ м. Харкова в порядку забезпечення постійним житлом. Вказав, що звернувся до КЕВ м. Харкова з проханням направити його облікову квартирну справу з відповідними супровідними документами для вирішення встановленим порядком питання про виключення займаної його сім`єю квартири з числа службових, для забезпечення постійним житлом. Натомість, отримав відмову, в якій зазначено, що він не має права на подальше перебування на квартирному обліку та підлягає знаттю з нього. Відповідь мотивована тим, що оскільки він звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням контракту, то і перебувати в подальшому на квартирному обліку при військовій частині не має права. Вказав, що набув календарної вислуги на військовій службі 25 років, набув право на пенсію, статус ветерана військової служби і права бути переведеним до позачергової черги на отримання житла за рахунок військової частини, у зв`язку з чим, вважає, що має право на отримання житла та права подальшого перебування на квартирному обліку. Також зазначив, що йому стало відомо, що 29.08.2019 року рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] його з складом родини знято з квартирного обліку. Підставою для зняття з квартирного обліку в Протоколі житлової комісії зазначено «у зв`язку з звільненням з військової служби після закінчення строку дії контракту». Крім того, вказав, що з 19.06.2014 року, були затверджені зміни до «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», та норма, яка регламентувала залишення на квартирному обліку військовослужбовців, які мають календарну вислугу 20 років виключена. Разом з тим, ще станом на 01.08.2013 року згідно послужного списку він набув календарної вислуги на військовій службі 20 років, а відтак, набув і права на отримання постійного житла, згідно чинної на 01.08.2013 року Інструкції від 30.11.2011 року, яка тлумачила забезпечення житлом на користь звільнених за закінченням контракту. Враховуючи вищевикладене позивач звернувся із позовом до суду для захисту свого порушеного права. 09.08.2019 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова. В обґрунтування поданого відзиву зазначили, що згідно з витягу з послужного списку [PERSON] проходив службу у Збройних Силах з 01.08.1993 року по 01.08.2018 року. Вказали, що дійсно, 23.09.2013 року Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради [PERSON] з родиною на 2 особи було видано службовий ордер №015366 на житлове приміщення житловою площею 31,75 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , в якій вони зареєстровані та проживають. Наказом командувача Повітряних сил Збройних сил України (по особовому складу) від 09 липня 2018 року №354 [PERSON] звільнений у запас відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» у зв`язку із закінченням строку контракту. Порядок перебування на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби визначений ЗУ «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та «Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями». Зазначили, що ч.9 ст. 12 Закону визначено чіткий перелік підстав звільнення з військової служби у запас, які надають військовослужбовцю право на залишення у черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов за рахунок Міністерства оборони України, до яких не входить підставі п. «а»- звільнення у зв`язку з закінченням строку контракту. Також зазначили, що протокол та рішення житлової комісії в/ч [NUMBER] про залишення на квартирному обліку майора [PERSON] для отримання житла поза чергою вважають незаконними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. З даного приводу КЕВ м. Харків листом від 08.07.2019 року №4521 повідомило в/ч про незаконність залишення на квартирному обліку та запропоновано розглянути питання щодо зняття позивача з квартирного обліку. Також, через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення на відзив, в яких зазначено, що законодавством чітко передбачено, що у разі припинення трудових відносин з установою, особа знімається з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, виключення становить ч.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 19 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями». У зв`язку з тим, що законодавство не передбачає залишення на обліку при звільненні у зв`язку з закінченням строку контракту, позивач був залишений на обліку у в/ч [NUMBER] неправомірно. 11.12.2019 року в судовому засіданні представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова надав до суду відзив на змінену позовну заяву, в якому зазначив, що з формулювання прохальної частини зміненого позову вбачається, що підставою зняття позивач з квартирного обліку є протокол №6 від 29.08.2019 року житлової комісії військової частини [NUMBER] , а тому порушень прав позивача з боку відповідача КЕВ м. Харків матеріалами справи не підтверджено. 15.01.2020 року через канцелярію суду відповідач Військова частина [NUMBER] надали відзив на уточнену позовну заяву, в обґрунтування якого зазначили, що п. 22 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081 визначено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Навели норми ст.ст. 38, 40 ЖК УРСР та ч.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.19 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», де зазначений перелік підстав, згідно яких на обліку залишаються військовослужбовці, у тому числі, які виключені зі списків особового складу військових частин та члени їх сімей, проте позивач не підпадає під жоден з них. Тому просили суд у позові [PERSON] відмовити. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.07.2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харків від 10.09.2019 року заяву [PERSON] та т.в.о. начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Стасюка В.П. задоволено. Залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Міністерство оборони України та Військову частину [NUMBER] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі закрито. Призначено справу до розгляду по суті. 06.12.2019 року протокольною ухвалою суду уточнена позовна заява [PERSON] була прийнята до розгляду. ІІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Коваль А.П. уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, наводив доводи, викладені у позові. Представник відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на мотиви, викладені у відзивах на позовну заяву. Представники відповідача Військової частини [NUMBER] та третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явились, були повідомлені своєчасно та належним чином про місце і час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Цих випадків, суд не встановив, а відповідач та його представник суду не довели. Враховуючи те, що клопотань від відсутніх учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вислухав присутніх представників сторін, дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що відповідно до витягу з послужного списку особової справи №М-235 позивач [PERSON] перебував на військовій службі з 01.08.1993 року по 01.08.2018 р. (а.с.18-19) Наказом командувача Повітряних сил Збройних сил України (по особовому складу) від 09 липня 2018 року №354 [PERSON] звільнений у запас відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с.19). Згідно витягу з наказу №146 від 01.08.2018 року зазначено, що вислуга років [PERSON] в ЗСУ складає 25 років. Також згідно зазначеного витягу зазначено, що останнього слід забезпечити службовим житлом від Міністерства оборони України за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно довідки УПСЗН Чугуївської міської ради від 22.01.2019 року встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Чугуївської міської ради як ветеран військової служби та його внесено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с.17). Судом встановлено, що на підставі Рішення №371 від 17.09.2013 року [PERSON] отримав ордер на житлове приміщення на двох осіб на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 21.03.2019 року зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Відповідно до довідки від 08.02.2019 року №495 вбачається, що майор запасу [PERSON] , 1976 р.н., перебуває на військовому обліку в Чугуївському об`єднаному районному військовому комісаріаті (а.с.15). Відповідно до довідки, виданої квартирноексплуатаційним відділом м. Харків від 01.04.2019 року №2148 зазначено, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні в загальній черзі з 29.12.1999 року. Склад родини 2 особи позивач та донька. (а.с.16). Згідно витягу з наказів командира військової частини [NUMBER] №316 від 11.04.2019 року, судом встановлено, що було затверджено протокол житлової комісії військової частини [NUMBER] від 10.04.2019 року, яким [PERSON] залишено на квартирному обліку та переведено до позачергової черги військовослужбовців військової частини [NUMBER] , які звільнилися з лав ЗСУ, а також надано дозвіл [PERSON] на виключення встановленим порядком займаного ним житла за адресою: [ADDRESS] з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання (а.с.24-25). Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] №734 від 06.09.2019 року судом встановлено, що було затверджено протокол житлової комісії військової частини [NUMBER] від 29.08.2019 року №6, яким було знято з квартирного обліку військовослужбовців військової частини [NUMBER] [PERSON] , як особу, яка убуває від подальшого проходження служби до інших частин (а.с.104). Копія наказу направлена до КЕВ м. Харкова. V. Норми права, що підлягають застосуванню, позиція\~ суду та висновки суду за результатами розгляду справи. Предметом спору є зняття позивача разом з членами його сім`ї з квартирного обліку після його звільнення з військової служби в запас. У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року справі № 6-2139цс15 викладено правову позицію, відповідно до якої спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов`язання взяти на квартирний облік підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло. Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх\~соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності 01 січня 2005 року, стаття 12 вказаного Закону викладена в новій редакції. Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими\~нормативно-правовими актами. На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок). Відповідно до пункту 24 цього Порядку датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. \~Позивач перебував на загальній черзі з отримання житла з 29.12.1999 року та 11.04.2019 року був переведений до позачергової черги. За весь час проходження військової служби постійним житлом не забезпечувався. Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з\~обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Так, у ст. 26 Закону вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку. Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;\~\~\~\~ засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку\~\~ з\~\~ систематичним\~\~ невиконанням\~\~ умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року. Крім того, судом встановлено, що при зарахуванні позивача у 1999 році на квартирну чергу, діяв Наказ Міністра оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», який\~втратив\~чинність\~10 листопада 2006 року,\~яким, було встановлено порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України. Пунктом 13 даного Положення визначено, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та наданні відомостей, які не відповідають дійсності. Тобто даний нормативний акт також не передбачував можливість зняття з квартирного обліку з підстав звільненням в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Позивач проходив військову службу і потребував надання йому житлової площі. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення щодо позивача, не встановлено. Пунктом 37 Положення передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку, за станом здоров`я, тощо, залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині і квартино-експлуатаційних частинах районів та користуються правом на позачергове одержання житла. В даному випадку, при залишенні [PERSON] на квартирному обліку, як військовослужбовця військової частини [NUMBER] , який звільнився з лав ЗСУ, порушень Закону командиром військової частини [NUMBER] допущено не було, так як позивач проходив військову службу за контрактом у даній військовій частині, мав склад сім`ї з 2-х осіб і потребував отримання житла. Положеннями Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року\~(далі - Інструкція) (яка була чинної на час закінчення строку контракту Позивача та діяла до 16 жовтня 2018 року) встановлений, зокрема, порядок обліку військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у Збройних Сил України. Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що облік військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у квартирно-експлуатаційних органах, військових частинах та гарнізонах. Узагальнені списки осіб, що перебувають на обліку, всіх військових частин знаходяться у ГКЕУ Збройних Сил України. Згідно п. 2.16 Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. При цьому суд відмічає, що між нормами пункту 30 Порядку та пункту 2.18 Інструкції існує правова колізія, щодо підстав зняття військовослужбовців з квартирного обліку. Міністерство юстиції України листом 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" (далі - Лист) роз`яснило, що неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права. Колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акту, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту). У пункті 2 Листа зазначено, що у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами - вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу. Суд приходить до висновку, що відповідачем Військовою частиною [NUMBER] було застосовано під час розгляду зазначеного питання не Порядок, який має більшу юридичну силу, а Інструкцію. Більш того, досліджуючи положення Інструкції, суд зауважує, що пунктом 2.18 Інструкції передбачені підстави, за яких військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби), а саме: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Між тим, існування вищевказаних підстав для зняття з обліку позивача судом не було встановлено. Тому суд не погоджується із доводами відповідачів про те, що звільнення [PERSON] з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту не передбачає залишення його на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, оскільки не є підставою, зазначеної у пункту 2.16 цього розділу. Посилання відповідачів на дію Інструкції з організації забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої\~наказом Міністерства\~оборони України\~№ 380\~від 31\~липня 2018\~року є також безпідставною, з огляду на наступне. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, суд звертає увагу, що зарахування позивача на облік мало місце в 1999 році, вислуга років у Збройних Силах на момент звільнення становила 25 років 00 місяці, постійним житлом не забезпечувався, на момент звільнення перебував на квартирному обліку у КЕВ м. Харкова. А тому з врахуванням наведених вище правових норм суд вважає, що позивач мав право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку у військовій частині за місцем проживання (реєстрації). Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Існування наведених у законі підстав, судом не встановлено. Крім того, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги,\~стосовно яких\~особа може\~стверджувати,\~що вона\~має принаймні\~"легітимні\~сподівання"\~на реалізацію\~майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини"). У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання постійного житла були передбачені чинними нормами Законів України як на час постановлення позивача на квартирний облік, на час його перебування на ньому, тобто були конкретними. Таким чином, на них поширюється режим існуючого майна. Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України зазначив, що за певних обставин законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35). За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності. Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань. \~Встановивши, що при зарахуванні [PERSON] у чергу на отримання житла у 1999 році та перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач\~постійним житлом не забезпечувався, вислуга років у Збройних Силах на момент звільнення становила 25 років 00 місяці, на момент звільнення та після нього перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, підстави, визначені законом для зняття з квартирного обліку\~не настали, суд дійшов висновку, що рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 29.08.2019 (витяг з протоколу №6) щодо [PERSON] з квартирного обліку є неправомірним, а тому наказ командира військової частини [NUMBER] від 06.09.2019 року про затвердження протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] від 29.08.2019 року №6 в частині зняття [PERSON] з квартирного обліку підлягає скасуванню. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного суду від 27 листопада 2019 року у справі №639/302/18-ц. Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання військової частини [NUMBER] в особі житлової комісії поновити [PERSON] на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] із складом родини 2 особи для першочергового отримання житла за рахунок військової частини, суд приходить на наступного. Згідно з п.22, п.24 Порядку №1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про скасування наказу командира військової частини [NUMBER] від 06.09.2019 року про затвердження протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] від 29.08.2019 року №6 в частині зняття [PERSON] з квартирного обліку, а тому [PERSON] із складом сім`ї 2 особи підлягає поновленню на квартирному обліку. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. \~Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. \~Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Разом з тим, суд зазначає, що саме позивач визначає коло осіб, які є відповідачами у справі та пред`являє до них відповідні вимоги, проте судом не встановлено, що діями відповідача КЕВ порушено право [PERSON] , оскільки належних доказів цьому не надано, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача до КЕВ м. Харкова є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, виходячи з того, що позивач поніс витрати зі сплати судового збору, що підтверджено документально на загальну суму 1536,80 грн. (а.с.2, 120).

Outcome: partial