Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Приватного Акціонерного товариства «СК «Євроінс Україна» в особі відокремленого підрозділу «Центр продажу м.Рівне Рівненської обласної дирекції приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та [PERSON] про солідарне стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача: суму матеріальних збитків у розмірі 33298,01 грн., суму моральних збитків у розмірі 10000 грн, судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що 21.07.2019 року о 13.34 год. у м. Рівне на перехресті вулиць Чорновола-Басівкутська-М.Карнаухова сталася ДТП за участю авто Gееly-MK Cross [NUMBER] , за кермом якого перебував [PERSON] та Hyunday і30 д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , за кермом перебував [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду від 09.08.2019 року у справі N569/14770/19 [PERSON] водія автомобіля марки Gееly-MK Cross [NUMBER] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП доведена та встановлена судовим рішенням. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника авто Gееly-MK Cross [NUMBER] була застрахована у Приватного Акціонерного товариства «СК «Євроінс Україна», страховою компанією здійснила страхове відшкодування за завдані збитки, внаслідок ДТП, та перераховано на картковий рахунок позивача кошти в сумі 25499 грн, та 5499,80 грн. Однак страхова виплата здійснена ПАТ «СК «Євроінс Україна» не покриває повністю матеріальну шкоду завдану Позивачу. Відповідно до Звіту №643Е від 20.08.2019 року про оцінку автомобіля Hyunday і30 д.н.з. [NUMBER] , заподіяного позивачу складає 32988,80 грн. Згідно Акту виконаних робіт та затрачених матеріалів від 31.08.2019 року, на підставі рахунку на оплату №РН-0001984 від 29.08.2019 року, виконавцем були виконані роботи та затрачено матеріалів на загальну суму - 64096,81 грн. Таким чином, невідшкодована сума збитків у зв`язку з ДТП склала 33298,01 грн. Крім того, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду, в розмірі 10000 грн. Оскільки у зв"язку з вчиненням ДТП, протиправними діяннями відповідачів була спричинена моральна шкода позивачу, яка полягала у порушенні звичного устрою сім`ї позивача, внаслідок пошкодження автомобіля, незручності щодо пересування, що викликало фізичні та душевні страждання. У відзиві на позов відповідач [PERSON] заперечує щодо задоволення позову частково, вважає, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача, який уклав договір страхування, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Не заперечує щодо задоволення позову частково, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача 2000 грн. розмір не сплаченої франшизи(а.с. 74-76) Ухвалою суду від 05.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача не заперчував щодо задоволення позову частково, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача франшизи в розмірі 2000 грн., в решті вимог просить відмовити. Представник ПАТ «СК «Євроінс Україна» в особі відокремленого підрозділу «Центр продажу м.Рівне Рівненської обласної дирекції приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позов відповідачем суду не подано. Суд, заслухавши виступи представників сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 21.07.2019 року о 13.34 год. у м. Рівне на перехресті вулиць Чорновола-Басівкутська-М.Карнаухова сталася ДТП за участю авто Gееly-MK Cross [NUMBER] , за кермом якого перебував [PERSON] та Hyunday і30 д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , за кермом перебував [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду від 09.08.2019 року у справі №569/14770/19 встановлено вину [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою N 48553/ 99 "Совтрансавто - Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою N 28342 / 95 171; Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «Євроінс Україна» Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п. 2,3 ч. 1 ст. 980 ЦК України). Статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач звернувся до ПАТ СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.40). Сума страхового відшкодування виплачена з вирахуванням безумовної франшизи (2000 грн.) в розмірі 30998,80 грн(а.с.41-45) 08.11.2019 [PERSON] отримав від страховика страхове відшкодування у розмірі 30998,80 грн (а. с. 46,47). Згідно Акту виконаних робіт та затрачених матеріалів від 31.08.2019 року, на підставі рахунку на оплату №РН-0001984 від 29.08.2019 року, виконавцем були виконані роботи та затрачено матеріалів на загальну суму - 64096,81 грн. (а. с. 48-49). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691/цс15 зроблено правовий висновок про те, що є правильним стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодування виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого потерпілій особі пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Аналогічні висновки, викладено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] суми завданої майнової шкоди в розмірі 33098,01 грн. ( 64096,81 - 30998,80 грн) обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується\~вимог про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки, протиправними діяннями відповідача була спричинена моральна шкода, яка полягала у порушенні звичного устрою сім`ї позивача, внаслідок пошкодження автомобіля, незручності щодо пересування, що викликало фізичні та душевні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial