Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON], посилаючись на те, що 09.05.12р. мала місце ДТП; внаслідок злочинних дій відповідача [PERSON], який керуючи автомобілем DEWOO LANOS д/н [NUMBER] недотримався ПДР України та скоїв наїзд на її сина [PERSON], який був госпіталізований до лікарні, де від отриманих травм помер, вона витрачала гроші на відновлення здоров'я сина, придбала йому ліки та несла витрати на поховання; його загибеллю їй заподіяно моральну шкоду, яку у розмірі 100000грн. стягнуто за вироком суду з відповідача [PERSON]; дану шкоду останній відшкодував частково - у сумі 32900 грн., залишилась невідшкодованою моральна шкода у розмірі 67100грн.; вона звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] за виплатою страхового відшкодування, надавши на підтвердження понесених витрат у зв'язку із загибеллю сина всі чеки та квитанції, однак страхова компанія протягом 90 днів не виплатила їй страхове відшкодування, допустивши порушення встановлених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) строків, звернулась до суду з позовом , який надалі уточнила (а.с. 137-139), в якому просить стягнути з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» матеріальну шкоду у сумі 49754,91 грн., яка складається з : витрат на лікування сина [PERSON] у сумі 13682,41 грн., витрат на придбання гігієнічних засобів догляду у сумі 432,20 грн., витрат на проїзд до лікарні у сумі 549,97 грн., на поховання - у сумі 6523 грн., на встановлення пам'ятника та огорожі, придбання плитки задля облаштування могилки - у сумі 8520 грн., на організацію поминальних обідів на похоронах та на сорок днів - у сумі 10057,33 грн., на відшкодування моральної шкоди просить стягнути 5000 грн., що дорівнює 5 % ліміту відповідальності за страховим полісом; пеню за прострочення строку виплати страхового відшкодування з 18.10.2013 року, з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ , 3% річних від простроченої суми страхової виплати ; з відповідача [PERSON] просить стягнути недоплачену ним за вироком суду суму моральної шкоди у розмірі 62100грн., витрати понесені нею на правову допомогу у кримінальній справі у сумі 10000 грн.; вжити заходів забезпечення позову про відшкодування моральної шкоди, наклавши арешт на майно та грошові кошти відповідача [PERSON] , в тому числі на належний йому автомобіль DEWOO LANOS д/н [NUMBER], звернувши його на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У судовому засіданні позивачка та її представник на позові наполягали, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, яка стягнута за вироком суду, немає; вважає , що позивачем доведено матеріальну шкоду лише у сумі 16195,41грн., яку він відшкодував позивачці, перерахувавши грошові кошти у сумі 32900грн. Представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в письмових поясненнях зазначив, що страхова компанія відповідно до наданих страхувальником [PERSON] копій чеків виплатило останньому страхове відшкодування понесених ним витрат на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 6404,84 грн.; 19.07.2013р. до страхової компанії звернулася [PERSON] про настання страхового випадку та відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю, надавши копії чеків. 06.08.2013 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» отримало від страхувальника [PERSON] заяву з поясненням, що ним було перераховано на користь [PERSON] кошти в сумі 33000,00 грн., в яких останній не зазначив, що саме він відшкодував потерпілій, а 13.08.2013 року він подав заяву про відшкодування даних витрат , тому страховій компанії не зрозуміло що саме відшкодовано страхувальником [PERSON] на користь [PERSON], чи відшкодовано по тим чекам, які містяться в додатках до заяви [PERSON] від 19.07.2013 року чи ні, тому страхова компанія призупинила врегулювання страхової справи до вирішення даної цивільної справи у суді. З наданих доказів встановлено наступне: З вироку Артемівського райсуду м. Луганська від 14 березня 2013 року за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України встановлено , що: [PERSON] 09 травня 2012 року, у період часу з 23:08 годин по 23:11 години на нерегульованому пішохідному переході, що перебував в режимі мигання жовтого сигналу світлофору, розташованому на автодорозі по вул. А.Ліньова, в району будинку № 11 на кв. Гайовий м. Луганська , керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO-LANOS» д/н [NUMBER], внаслідок порушення ПДР України і експлуатації транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину автодороги, що потягло завдання потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень, від яких останній помер. 10.05.2012р. о 00.20 годин потерпілий [PERSON] на автомобілі швидкої допомоги був доставлений у відділення інтенсивної терапії № 1 Луганської обласної клінічної лікарні (надалі ЛОКЛ). З приводу травм отриманих в ДТП [PERSON] було призначене медикаментозне лікування. Копіями чеків фармацевтичних установ, довідкою ЛОКЛ від 25.02.20013р., наданих позивачем, підтверджено придбання позивачкою медикаментозних препаратів на суму 13233,32 грн. Як стверджує позивачка і на підтвердження чого надає чеки , квитанції, розписку про надання автомобіля для поїздок до лікарні, нею у зв'язку із перебуванням сина у лікарні, також були витрачені кошти на придбання засобів гігієни для хворого на загальну суму 432,20грн. та на придбання бензину для проїзду до лікарні у сумі 549,97грн. Відповідач [PERSON] стверджує і , що не заперечувалось позивачем та її представником у судовому засіданні, що одразу ж після ДТП під час перебування [PERSON] у реанімаційному відділенні , він особисто придбавав лікарські засоби на загальну суму 6404,84 грн. [INFO] у ЛОКЛ від отриманих в ДТП тяжких тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] помер, а 22.05.12р. був захоронений . Похованням сина займалась позивачка [PERSON], у зв'язку з чим особисто нею були здійснені наступні витрати: чоловіче взуття - 100грн., чоловічий костюм -1100грн., організація поховання в ПП «[PERSON]» -3100грн. та придбання предметів для поховання в ПП «[PERSON]» -2113грн. Позивачка також зазначає, що нею додатково у зв'язку зі смертю сина понесені витрати на організацію поминальних обідів в кафе ПП «[PERSON]» 22.05.2012р. та в кафе « [INFO]» 28.06.12р., а також на купівлю продуктів харчування на похорони та на сорок днів на загальну суму 10057,33 грн., на встановлення пам'ятнику та огорожі , придбання плитки задля облаштування могилки - у сумі 8520 грн., на підтвердження чого нею надані чеки та квитанції. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 28.12.2011р., поліс № АВ/1680491. Згідно договору страхування встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю в розмірі 100000 грн., за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000 грн., франшиза - 0 грн. Дана ДТП від 10.05.2012р. є страховим випадком, що страховиком не заперечується. За вищевказаним вироком суду [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів , строком на два роки; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 23980,02 грн. та 100000грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11.06.2013 року вирок Артемівського р/с м. Луганська від 14 березня 2013 року у відношенні [PERSON] змінено: скасовано вирок в частині цивільного позову [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства до того ж суду; в іншій частині вирок залишено без змін. Як на підставу для скасування вироку в частині цивільного позову [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди апеляційна інстанція послалася на те, що судом безпідставно залишений без задоволення уточнений цивільний позов потерпілої [PERSON] до [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в частині відшкодування матеріальної шкоди . Згідно наданих відповідачем [PERSON] квитанцій від 20.05.2013р., від 05.06.2013р. та від 11.06.2013р., він перерахував на користь позивачки 32900грн. Позивачка наполягає на тому, що дана сума відшкодована в рахунок заподіяної моральної шкоди. Відповідач стверджує, що дана сума ним відшкодована в рахунок заподіяної матеріальної шкоди, яку він визнає у сумі 16195,41грн. Однак підстав вважати, що зазначена сума відшкодована відповідачем [PERSON] в рахунок матеріальної шкоди у суду не має, оскільки дана обставина відповідачем не доведена жодним із засобів доказування, а позивачем не визнається і категорично заперечується . На час відшкодування частини вказаної суми вирок місцевого суду чинності не набрав, а рішенням Апеляційного суду в частині стягнення матеріальної шкоди взагалі був скасований ; окрім того, залишок суми - у розмірі 8088грн. [PERSON] сплатив 11.06.2013 року - під час ухвалення рішення Апеляційною інстанцією, якою було залишено в силі розмір відшкодування моральної шкоди. 14.05.2013 року на підставі заяви [PERSON], поданих ним копій чеків та довідки № 298, страхова компанія склала страховий акт № АВ.1680491.L001.01 та перерахувала йому страхове відшкодування понесених ним витрат на лікування [PERSON], у розмірі 6404,84грн., що підтверджено платіжним дорученням № 1539 від 15.05.2013р. З пояснень сторін встановлено, що вказані копії чеків та довідка з лікарні стосувались лікарських засобів, придбаних особисто [PERSON] під час перебування [PERSON] у відділенні реанімації. 19.07.2013 року до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулася [PERSON] про настання страхового випадку та відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю, надавши копії чеків на лікування та на ритуальний одяг. 06.08.2013 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» отримало від страхувальника [PERSON] заяву з поясненням, що ним було перераховано на користь [PERSON] кошти в сумі 33000,00 грн., а 13.08.2013р. він звернувся до страхової компанії про відшкодування даних витрат, не повідомивши страхову компанію, що саме ним відшкодовано потерпілій. Листом від 07.02.2014р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомила [PERSON], що врегулювання страхової справи призупинено до розгляду даної цивільної справи судом та набрання рішенням чинності, оскільки страхувальник [PERSON] не повідомив страховій компанії , що саме ним відшкодовано на користь потерпілої. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної безпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду, тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст.1195,1201 ЦК України , особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров'я, зобов'язана відшкодувати витрати на придбання ліків. Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Згідно зі ст. ст. 6, 22,23,24, 27 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. При настанні страхового випадку страховик згідно з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є : шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). На підставі п.24 Постанови пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" з наступними змінами й доповненнями, витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їхньої фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили; ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Згідно ст. 35,36 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування подає страховику заяву про страхове відшкодування. Страховик

Outcome: partial