Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на засіданні постійної депутатської комісії міської ради з питань управління комунальною власністю, адміністративно-територіального устрою, розвитку громади, децентралізації, інновацій та інвестицій, що відбулася 23 лютого 2016 року, на якому розглядалася скарга [PERSON] щодо оренди частки майна комунальної власності, а саме, приміщення 104, розташованого по вул. Дружби Народів, 1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, під час свого виступу, [PERSON] звинуватила особу, що є власником сайту Барометр у вимаганні у неї великої суми грошей в валюті за вирішення питання щодо передачі їй в оренду приміщення комунальної власності, а після її відмови у створенні їй перешкод в отриманні в оренду приміщення. Власником сайту Барометр чомусь вважають позивача. 29 лютого 2016 року в мережі Інтернет на сайтах НікВєсті, Подробності Миколаєва Юж-Ньюз було розміщено публікацію під заголовком Южноукраїнського депутата [PERSON] обвинили в вымогательстве для решения вопросов в мерии», згідно якої адвокат [PERSON], завідувач Южноукраїнською юридичною консультацією-публічно звинуватила позивача у вимаганні у неї великої грошової суми у валюті за вирішення питання щодо оренди майна комунальної власності. Таким чином, на думку позивача [PERSON] звинуватила його у вчиненні ряду кримінальних та адміністративних (корупційних )правопорушень. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати недостовірною та такою що принижує його честь, гідність та ділову репутацію поширену на засіданні постійної депутатської комісії міської ради з питань управління комунальною власністю, адміністративно-територіального устрою, розвитку громади, децентралізації, інновацій та інвестицій, що відбулася 23 лютого 2016 року та 29 лютого 2016 року в мережі Інтернет на інтернет-сайтах НікВєсті, Подробності Миколаєва, Юж-Ньюз інформацію, а саме После этого вышел ко мне на связь не кто иной, как господин [PERSON], который предложил способ, как мне получить эту долю помещения в аренду. И после выполнения этих требований, статьи в «Барометре» прекратятся и он даже будет меня «пиарить». Была озвучена цена этого вопроса...в долларах. Меня интересовал вопрос, а как же он разберется с [PERSON], ведь она уже проплатила», на что [PERSON] ответил важно, что он ей скажет, что уже отработал ее деньги. На мой вопрос. А каким образом он решит вопрос аренды в мою пользу через конкурсную комиссию, на что получила ответ, что он обойдет всех членов конкурсной комиссии и обеспечит штыки. Я не поняла. Что такое «штыки», а [PERSON] мне разъяснил, что это- поднятые руки на голосовании. То есть он их и за людей, которые имеют собственное мнение не уважает. Еще я узнала, что юристы и Управление экономического развития- его люди. Я отказалась от такого предложения, которое не было предложением, а вымогательством денежных средств... Со слов многих жителей голора, [PERSON] и адвоката [PERSON] связали денежные средства, которые, как мне стало известно, она ему заплатила не только за помещение, а и за подрыв моей деловой репутации», зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію стосовно нього та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 90000,00 грн. На відшкодування моральної шкоди та 1929,20 грн судових витрат. Під час судового засідання позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд про їх задоволення, суду пояснив, що зазначеною публікацією відповідач звинуватила його у вчиненні кримінальних злочинів. Ухвалою суду від 06 липня 2016 року за клопотанням позивача до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог було залучено суспільно-політичне видання НікВєсті. Відповідач та її представник під час судового засідання позовні вимоги на визнали. Вони зазначали, що позивачем не надано доказів того, що зазначену інформацію розповсюдила саме відповідач, отже вона є неналежним відповідачем у справі. Також, на думку відповідача, позивачем не надано доказів що ця інформація є фактичними даними, а не оціночними судженнями. Крім того, позивач є публічною особою, отже межі допустимої критики щодо нього є більш ширшими ніж до приватних осіб. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання призначене на 14 лютого 2017 року позивач не з'явився, до суду надіслав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, . Відповідач та його представник у судове засідання призначене на 14 лютого 2017 року також не з'явилися, до суду надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив. [PERSON] є депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області VII скликання. 23 лютого 2016 року на засіданні постійної комісії міської ради з питань управління комунальною власністю, адміністративно-територіального устрою, розвитку громади, децентралізації, інновацій та інвестицій розглядалася скарга адвоката [PERSON] щодо оренди частки майна комунальної власності, а саме приміщення № 104, розташованого по вул. Дружби Народів в м. Южноукраїнськ Миколаївської області та незаконних дій при вирішення цього питання деяких посадових осіб та депутаті. Згідно змісту протоколу засідання постійної комісії від 23.02.2016 року № 4 другим питанням порядку денного розглядалася скарга адвоката [PERSON], щодо оренди частки майна комунальної власності, а саме приміщення № 104, розташованого по вул. Дружби Народів, 1 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області та незаконних дій при вирішенні цього питання деяких посадових осіб та депутатів. Відповідно до змісту протоколу, виступали з цього питання начальник відділу правової експертизи та претензійно-правової роботи юридичної служби Южноукраїнської міської ради [PERSON] та адвокат [PERSON] За результатами обговорювання було прийнято рішення рекомендувати КП ЖЕО подати дане приміщення, за виключенням місць загального користування, як ті приміщення які можуть бути передані в оренду, також рекомендувати виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради в особі голови міської ради [PERSON] внести дане приміщення в реєстр вільних приміщень та виставити на конкурс (арк.с. 12-14). Свідок [PERSON] суду показав, що під час засідання комісії 23.02.2016 року розглядалося питання щодо надання приміщення в оренду [PERSON] Під час засідання [PERSON] звинуватила [PERSON] у вимаганні у неї коштів в розмірі 15000 дол. США за позитивне рішення. Чому ці звинувачення не було занесено до протоколу засідання комісії він пояснити не може. Свідок [PERSON] суду пояснила, що була присутня на засідання комісії 23.02.2016 року під час якої обговорювалося питання щодо оренди приміщення. На засіданні виступала [PERSON], проте ніяких звинувачень в бік позивача вона не висловлювала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що була секретарем на засіданні комісії 23.02.2016 року, під час свого виступу [PERSON] ніяких конкретних прізвищ не називала, в інакшому випадку вони б були б занесені до протоколу засідання комісії. 29 лютого 2016 року в мережі Інтернет на сайті НикВести було розміщено публікацію під назвою Южноукраїнського депутата [PERSON] обвинили в вымогательстве для решения вопросов в мерии» з посиланням на текст заяви [PERSON] наступного змісту «С 2013 года арендую часть помещения в городе, но фактически пользовалась с другим адвокатом всем помещением и поровну платили арендную плату. При высвобождении части помещения я обратилась с письменным заявлением к городскому голове с просьбой предоставить мне в аренду все помещения по той причине, что состав этого помещения такой, что только одна комната имеет окно, а другие комнаты глухие, без окон и вентиляции. На первый взгляд ничего в этом нет, просьба законная и действия должны быть законными. Но не тут-то было. Через месяц после того, как я направила заявление городского головы (19.12.2014 года), также подала заявление в городской совет адвокат [PERSON] (21.01.2015 года), предварительно по-дружески выяснив у меня, в какой стадии рассмотрение моего заявления. Только теперь я понимаю почему. [PERSON] я взяла в свое помещение, которое мной арендовалось ранее до 2013 года, «пригрела» по-материнские, ознакомила с «азами» адвокатской деятельности, помогла с «клиентами», не брала с него арендную плату, потому что опять же вошла в ситуацию, что у нее нечем платить. Если бы я только смогла предусмотреть, чем моя доброта выльется. Это краткая характеристика нравственного учета [PERSON] и адвокатской этики. [PERSON] нашла себе «помощника» в вопросе разными способами получить в аренду часть помещения, на которую я заявила свое желание 19.12.2014 года, а нетидова С.И. подала заявление 19.01.2015 года. Мое заявление не рассматривалось больше месяца и по результату не рассмотрено вообще. Зато заявление [PERSON]- за 19 минут. Ее помощником стал [PERSON], как выяснилось позже. С господином [PERSON] меня также связывают определенные отношения на поприще защиты его интересов по уголовному делу в 2011-2012 г.г.. Обратились ко мне с просьбой заключить договор на правовую помощь [PERSON] его однопартийцы [PERSON], [PERSON].\~ [PERSON] был признан виновным Южноукраїнським городским судом Николаевской области и осужденный в 2012 году за ч.2 ст. 189 УК Украины к 5 годам лишения свободы с испытательным сроком на 3 года. И так, срок отбывания условного срока наказания, у [PERSON] закончился в 2015 году. Этот факт общеизвестен, поэтому я не нарушаю адвокатской тайны. Со слов многих жителей города, [PERSON] и адвоката [PERSON] связали денежные средства, которые, как мне стало известно, она ему заплатила не только за помещение, а и за подрыв моей деловой репутации и др..\~ И тут началось. Только я обратилась в суд за защитой своих нарушенных прав, как полилась порция грязи» на меня, на судей города Южноукраинска. А судей они задели потому, чтобы боялись принимать законные решения. Перед каждым судебным заседанием и после них порция грязи через «Барометр». Я не знала кому принадлежит этот сайт и не могла найти его владельцев. Поэтому обратилась в правоохранительные органы. После этого вышел ко мне на связь не кто иной, как господин [PERSON], который предложил способ, как мне получить эту долю помещения в аренду, и после выполнения этих требований, статьи в «Барометре» прекратятся и он даже будет меня «пиарить». Была озвучена цена этого вопроса... в долларах. Меня интересовал вопрос, а как же он разберется с [PERSON], ведь она уже «проплатила», на что [PERSON] ответил важно, что он ей скажет, что уже отработал ее деньги. На мой вопрос, а каким образом он решит вопрос аренды в мою пользу через конкурсную комиссию, на что я получила ответ, что он обойдет всех членов конкурсной комиссии и обеспечит «штыки». Я не поняла, что такое «штыки», а [PERSON] мне разъяснил, что это поднятые руки на голосовании. То есть он их и за людей, которые имеют собственное мнение не уважает. Еще я узнала, что юристы и Управление экономического развития «его люди». Я отказалась от такого предложения, которое не было предложением, а вымогательством денежных средств. И после этого отказа я увидела и пришла к убеждению, что [PERSON] имеет какое-то влияние на работников Южноукраинского городского совета.\~ Из постановления Арбузинского районного суда Николаевской области от 22 сентября 2015 года, которое определением Одесского апелляционного административного суда от 17.12.2015 года, вступило в законную силу : «Заявление [PERSON] поступило в городской совет 19 декабря 2014 года, проверка должна быть проведена в течение 15 календарных дней со дня поступления заявления…» «...у суда возникает сомнение в объективности действий ответчика (Южноукраинского городского совета) при передаче помещения в аренду 19 января 2015 года при публикации объявлений на сайте Южноукраинска относительно перечня свободных помещений коммунальной собственности. Принятием заявления от [PERSON] о предоставлении в аренду помещения, публикации объявления о намерении передачи в аренду помещения, которые произошли за 19 минут.» Из этого вывод, одним заявления рассматриваются больше месяца, а другим за 19 минут. Еще интересная деталь всплыла при рассмотрения дела в суде. Судами первой и апелляционной инстанции установлено, что письмо от городского совета [PERSON], было получено работником канцелярии Южноукраинского городского суда Николаевской области [PERSON], которая является лучшей подругой [PERSON] Обратите внимание письмо зарегистрировано по исходящей корреспонденцией 17.01.2015 года, штемпель почты 20.01.2015 года, попал [PERSON] как она утверждала от почтальона [PERSON], 03.02.2015 года (день проведения комиссии по заявлению [PERSON] и выделения ей в незаконный способ доли помещения), а мне письмо принесли 04.02.2015 года. Почтальон [PERSON] категорически утверждает, что не носила письмо, адресованное [PERSON] в канцелярию суда. К сведению читателям, что [PERSON] арендовала в 2015 году и арендует до этого времени долю помещения на городском узле связи, где расположена почта. Странное стечение многих обстоятельств! А это не стечение обстоятельств, а хорошо спланированные коррупционные деяния. К Южноукраинскому городскому совету четыре раза с прошением предоставить в аренду для размещения Южноукраинской юридической консультации обращался председатель Николаевского совета адвокатов [PERSON], несколько раз обращались все адвокаты города, но им было отказано незаконно. И когда депутат Южноукраинского городского совета [PERSON], [PERSON], [PERSON] и другие разоблачили коррупционные деяния со стороны [PERSON], [PERSON] и стали на них обращать внимание, то «Барометр» снова загорелся «грязью» и клеветой в сторону депутата [PERSON]. В нашем городе много помещений коммунальной собственности, которые не используются, от такого бездействия Управления экономического развития территориальная община города теряет средства, но до них нет никакого дела никому. А с меня не хотят брать плату даже за места общего пользования, которыми я по факту пользуюсь. Почему действует незарегистрированный сайт? Почему не разобрались к этому времени правоохранительные органы по этому поводу? Почему этот сайт служит инструментом для вымогательства денежных средств? Об этом уже не боятся говорить жители нашего города, хотя еще не все. И в страшном сне не снилось, что существуют такие коллеги-адвокаты… Я надеюсь на реакцию со стороны соответствующих органов». Аналогічні публікації, з посиланням на [PERSON], було розміщено також на порталі Подробности Николаев, Юж-Ньюз (арк. с. 15-23). Позивач просить суд визнати недостовірною лише частину публікації, розміщеної на сайті НикВести, порталі Подробности Николаев, Юж-Ньюз, а саме После этого вышел ко мне на связь не кто иной, как господин [PERSON], который предложил способ, как мне получить эту долю помещения в аренду. И после выполнения этих требований, статьи в «Барометре» прекратятся и он даже будет меня «пиарить». Была озвучена цена этого вопроса...в долларах. Меня интересовал вопрос, а как же он разберется с [PERSON], ведь она уже проплатила», на что [PERSON] ответил важно, что он ей скажет, что уже отработал ее деньги. На мой вопрос, а каким образом он решит вопрос аренды в мою пользу через конкурсную комиссию, на что получила ответ, что он обойдет всех членов конкурсной комиссии и обеспечит «штыки». Я не поняла. Что такое «штыки», а [PERSON] мне разъяснил, что это- поднятые руки на голосовании. То есть он их и за людей, которые имеют собственное мнение не уважает. Еще я узнала, что юристы и Управление экономического развития- «его люди». Я отказалась от такого предложения, которое не было предложением, а вымогательством денежных средств... Со слов многих жителей города, [PERSON] и адвоката [PERSON] связали денежные средства, которые, как мне стало известно, она ему заплатила не только за помещение, а и за подрыв моей деловой репутации" Відповідно до листа Головного редактора Суспільно-політичного видання НикВести, адвокат [PERSON] звернулася до редакції з листом, перед тим, як розмістити цю публікацію, представники редакції зв'язувалися із заявником, та вона телефоном підтвердила своє звернення та запевнила, що готова нести відповідальність (арк.с. 24). Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 32 Конституції України кожному гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною 4 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Позивач в позові посилається на частину 3 ст. 277 ЦК України, яка містила положення про те, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Проте Законом України № 1170-VII від 27.03.2014 частину третю статті 277 ЦК України було виключено. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу ( 2782-12 ) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Судом роз'яснювалося позивачеві його право на залучення до участі у справі належних відповідачів, проте позивач відмовився, з посиланням на лист Головного редактора Суспільно-політичного видання НикВести, що оскільки автором публікації є [PERSON] отже, відповідачем повинна бути лише вона. Ця ж позиція його була висловлена також письмово в поясненнях на заперечення відповідача проти позову (арк.с. 86-93). Під час судового засідання відповідачем надано роздруківку вхідних та вихідних дзвінків з її мобільного телефону за 28-29 лютого 2016 року відповідно до яких, дзвінків з редакції "НикВести" на її мобільний номер не було. Також відповідачем надано акт обстеження її персонального комп'ютера, згідно якого листів на адресу інтернет видання нею не відправлялося. Відповідно до акту огляду переліку вихідної документації електронної пошти адвоката [PERSON] від 04.07.2016 року, за період з 01.02.2016 року по 29.02.2016 року на адресу редакції НикВести листи та повідомлення не відправлялися. Відповідачем також надано до суду копії її звернень до головного редактора НикВести з проханням належним чином засвідчені копії матеріалів, що стали підставою для публікації під заголовком Южноукраїнського депутата [PERSON] обвинили в вымогательстве для решения вопросов в мерии», проте дане звернення залишилося без відповіді. Також, свідок [PERSON] в у судовому засіданні показала, що вона була присутня при обстеженні комп'ютера відповідача, під час якого встановлено відсутність вихідної кореспонденції в якій було б обвинувачення позивача. Таким чином, твердження позивача, що автором публікації, отже поширювачем інформації, є саме [PERSON] не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про інформацію», інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Статтею 30 ЗУ «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Пленум Верховного Суду України у п. 15\~постанови від 27 лютого 2009 року\~\~№ 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~роз'яснив судам, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції ( 475/97-ВР ). Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (п.4 Постанови) Аналізуючи зміст інформації, розміщеної на інтернет посталі, суд зазначає, вона не є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а носить лише інформаційний характер про події, які відбувалися. Натомість, негативною, щодо особи позивача може бути визнана лише її частина, а саме висловлювання "Я отказалась от такого предложения, которое не было предложением, а вымогательством денежных средств..." проте доказів недостовірності цієї інформації суду не надано. Також слід зазначити, що позивач є депутатом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, а у статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, від 12 лютого 2004 року вказується,\~\~що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на\~\~місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно Резолюції 1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Суд зазначає, що з огляду на положення вищезазначених міжнародно-правових актів та відповідно до прецедентної практики Європейського суду, а саме рішень «Лінгенс проти Австрії», «Бусуйок проти Молдови», позивач є публічною особою, а тому межі допустимої критики щодо нього, є значно ширшими. Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», на позивача покладено обов'язок доведення факту порушення його особистих немайнових прав внаслідок поширення недостовірної інформації. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За такого, враховуючи, що позивачем під час судового засідання не доведено поширення інформації саме відповідачем, не доведено також, що дана інформація є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, беручи до уваги статус позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed