Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,-буд.40 по вул.Ніжатинська м.Ніжина. Позов обгрунтований тим, що позивач є співвласником даного будинку, відповідач [PERSON] є сином позивача, який має зареєстроване місце проживання у вказаному будинку. Відповідач з 2009 року фактично проживає у Криму, не бере участі в утриманні будинку. Вказане перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, перешкоди у користуванні відповідачу будинком відсутні. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, пояснивши, що позивач [PERSON] є співвласником 1 / 6 частки буд.40 по вул.Ніжатинська м.Ніжина. Відповідач [PERSON] не проживає у даному будинку з 2009 року, останній проживає у Криму. Позивач є малозабезпеченою особою і не може оформити субсидію на комунальні послуги у зв"язку із реєстрацією місця проживання відповідача у будинку. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважала за необхідне позов задовольнити, пояснивши, що відповідач [PERSON] з 2009 року постійно проживає у Криму, у буд.40 по вул.Ніжатинська м.Ніжина не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідач [PERSON] у буд.40 по вул.Ніжатинська м.Ніжина не проживає з 2009 року, останній постійно проживає у Криму, перешкоди у користуванні будинком відсутні. Аналогічні показання в судовому засіданні надані свідком [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилась без повідомлення причин. Відповідно до повідомлення відділу квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 12 грудня 2018 року [PERSON], [INFO], має зареєстроване місце проживання в [INFO]. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідачем [PERSON], якому вручена ухвала про відкриття провадження у справі в порядку ч.ч.6, 7, 8 ст.128\~ЦПК України шляхом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За таких\~обставин, враховуючи сповіщення відповідача про розгляд справи в суді, відсутність його заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, положення ст.279 ЦПК України щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, положення ст.281 ЦПК України щодо заочного розгляду справи за правилами загального чи спрощеного позовного провадження,-наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав від 23 листопада 2015 року позивач [PERSON] є власником 1 / 6 частки буд.40 по вул.Ніжатинська м.Ніжина, підстава-свідоцтво про право на спадщину, державна реєстрація права власності проведена 23 листопада 2015 року. Докази на підтвердження виділу вказаної частки в натурі чи присвоєння окремої адреси відсутні. Як зазначено вище відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання у даному будинку. Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Спір виник між позивачем [PERSON], як співвласником будинку, та відповідачем [PERSON], який є членом її сім"ї. Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст.405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із врахуванням непроживання відповідача у даному будинку понад один рік, відсутності перешкод останньому у цьому, відсутності домовленостей відповідача з позивачем, як співвласником будинку, відсутності юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування ним, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим примішенням- буд.40 по вул.Ніжатинська м.Ніжина Чернігівської області. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] своїми діями\~не засвідчив\~те,\~що не\~втратив інтерес\~до вищезазначеного будинку,\~в якому має своє\~зареєстроване місце\~проживання,\~також останнім \~не надано\~суду у\~встановленому порядку\~відзиву на\~позов чи\~заперечення,\~у зв»язку\~з чим\~він несе ризик\~настання наслідків,\~повязаних із\~невчиненням даних\~процесуальних дій,\~в даному\~випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно копії пенсійного посвідчення від 26 березня 2015 року позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи і відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" є звільненою від сплати судового збору під час розгляду справи, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення 704 грн. 80 коп судового збору із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved