Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка, згідно заявленого позову, просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати з нього аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн.. Вказує, що відповідач повинен утримувати свою дитину , він працює неофіційно,проте участі в утриманні дитини не приймає. Сім"я розпалась через відсутність взаєморозуміння ,сварки ,що призвело до окремого проживання на протязі останніх 2 років. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала повністю. Ствердила,що вони з чоловіком продивають окремо більше 2 років ,наміри примиритись результатів не дали.В утриманні дитини відповідач участь приймає епізодично. Відповідач позов визнав. Ствердив, що примирення міє ними дійсно неможливе,сім"я розпалась через зраду дружини.Щодо розміру аліментів він не заперечив. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.05.2007 року, вони є батьками [PERSON] ,[INFO], що стверджується свідоцтвом про шлюб, про народження( а.с.7,29). Сімейні правовідносини регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї.Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.Сторони, як це вбачається з доводів позову та їх пояснень суду , втратили почуття любові і поваги .Тривалість припинення сімейних стосунків, відсутність намірів до примирення, втрата почуття любові, поваги та довіри свідчить, що збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що мають істотне значення.Сім'я сторін розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідно до ст. ст. 105, 112 Сімейного Кодексу України позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач зобов"язаний утримувати неповнолітніх дітей. Суд , при визначенні розміру аліментів, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховує вік і стан здоров"я сина сторін ,його потреби в харчуванні, одязі, забезпеченні всім мінімально необхідним .Суд також враховує, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років встановлено в розмірі 1455 грн. Письмові докази в справі (а.с.9,10 ) свідчать, що син сторін зареєстрований і проживає з позивачкою, яка отримує мінімальну заробітну плату . Згідно вимог ст.. 182, ст..184 Сімейного Кодексу України розмір аліментів може бути визначений в твердій грошовій сумі в разі, якщо платник має нерегулярний дохід. Суд також враховує ,що згідно ч. 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтями 18,27 Конвенції про права дитини (ратифiковано Постановою ВР N 789-12 вiд 27.02.91) визначено, що дiти мають право на особливе пiклування i допомогу; першочергова увага повинна придiлятися якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини; дитинi необхідно забезпечити такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батькiв, i з цiєю метою вживати всi вiдповiдні заходи; кожна дитина має право на рiвень життя, необхiдний для фiзичного, розумового, духовного, морального i соцiального розвитку. Батьки несуть основну вiдповiдальнiсть за забезпечення можливостей умов життя, необхiдних для розвитку дитини". Суд на підставі наведених вище вимог закону та представлених доказів прийшов до висновку про стягнення аліментів в розмірі 500 грн. на місяць, беручи до уваги права й обов'язки її батькiв,можливість та потребу в наданні утримання . З відповідача ,згідно з ст. 88 ЦПК України суд стягує в дохід держави та на користь позивачки витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved