Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та відділу державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту. Позов мотивовано тим, що 20.05.2006 року він придбав автомобіль марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер [NUMBER], № шасі [NUMBER], № свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], видане 06.11.2004 року у відповідача, який при свідках отримав за цей автомобіль 15000 гривень, що підтверджується відповідною розпискою, яка була складена ним у присутності двох свідків: гр. [PERSON] та гр. [PERSON]. Але, враховуючи що у нього на той момент часу були відсутні кошти на постановку даного автомобіля на облік в органах ДАІ, з обліку його не знімав, а отримав довіреність від відповідача, посвідчену приватним нотаріусом Гайворонського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] 30.05.2006 року, зареєстрована в реєстрі за № 1495. Ззгідно якої відповідач уповноважив його керувати, розпоряджатись, відчужувати па умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вищевказаний автомобіль. Пізніше йому була виписана нова довіреність від 03.07.2009 року, посвідчена державним нотаріусом Гайворонської Державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю., та зареєстрована у реєстрі за № 1023. З наведеного вбачається, що відповідач продав належний йому автомобіль [PERSON], уклавши договір купівлі-продажу автомобіля у відповідності до вимог ст.ст. 205, 208. 539, 655 Цивільного кодексу України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Так, 20.05.2006 року відповідачем була складена письмова розписка про отримання від нього коштів за автомобіль марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер [NUMBER], № шасі [NUMBER], № свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], видане 06.11.2004 року. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що він правомірно набув право власності на автомобіль марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер [NUMBER], № шасі [NUMBER], який з 30.05.2006 року фактично знаходиться у його володінні. Дані обставини можуть підтвердити свідки, що безпосередньо були присутні при складанні розписки, а саме [PERSON] та [PERSON]. В даний час при спробі зняти з обліку авто, йому стало відомо, що на вказаний автомобіль постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції Шевчук Н.І. від 06.09.2012 року було накладено арешт. Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовільнити. Представник відділу державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, та надав суду письмове заперечення в якому вказав, що з вимогами [PERSON] відділ державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції не згодний і вважає дану позовну заяву безпідставною. На виконанні у відділі державної виконавчої служби Гайворонського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження ЄДРВП 43914237 про стягнення з [PERSON] 231216,22 грн. на користь фізичних, юридичних осіб та держави. У зведене виконавче провадження входить 14 виконавчих проваджень. Відповідно до ст.ст. 5, 11, 90 Закону України "Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу перевірено майновий стан боржника шляхом направлення відповідних запитів у органи, які ведуть реєстрацію та відчуження майна. Згідно відповіді Гайворонського ЦНППВАЗ № 732 від 08.05.2014 року за [PERSON] рахуються транспортні засоби, в тому числі автомобіль ГАЗ 5212 днз. [NUMBER]. 03.09.2014 року державним виконавцем на підставі ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" на всі транспортні засоби боржника було накладено арешт та направлено на виконання до Гайворонського РЕВ ДАІ за вихідним № 9732. 03.09.2014 року державним виконавцем на підставі ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" всі транспортні засоби, які рахуються за боржником було оголошено в розшук. Згідно відібраного пояснення у [PERSON] від 30.09.2014 року вбачається, що автомобіль ГАЗ 5212 доз. [NUMBER] був утилізований близько 7 років назад. Станом на сьогоднішній день боржник умисно не виконує рішення судів, не сплативши жодної копійки штрафу чи боргу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно він отримав від [PERSON] гроші за вказаний автомобіль, передав автомобіль у його власність надавши йому довіреність. Вважає, що продав автомобіль [PERSON]. Про те, що автомобіль утилізований пояснив державному виконавцю помилково. Суд відмовив у прийняті визнання позову [PERSON] про що виніс ухвалу (а.с. 33). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст. 392 ЦK України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Положення ст. 244 ЦК України передбачають, що на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст. ст. 238. 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. Із змісту статей 202. 208, 626, 638. 655 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин має бути укладений у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. п. 2,7, 8, 42 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Для того, щоб здійснити продаж автомобіля, зняти його з обліку та перереєструвати на нового власника необхідно, щоб був відсутній арешт автомобіля чи заборона зняття його з обліку. Крім того, власник автомобіля повинен підтвердити правомірність придбання транспортних засобів зазначеними в правилах документами, засвідченими підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою. Серед зазначених в цих правилах документів відсутній письмовий договір, укладений між сторонами і ніким не посвідчений. Натомість вказано, що одними із таких документів можуть бути договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно Свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер [NUMBER], № шасі [NUMBER], № свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], видане 06.11.2004 року, автомобіль належить [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з пояснень, [PERSON] він отримав довіреність від [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Гайворонського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] 30.05.2006 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1495. Згідно якої [PERSON] уповноважив його керувати, розпоряджатись, відчужувати па умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вищевказаний автомобіль. Згодом була виписана нова довіреність від 03.07.2009 року, посвідчена державним нотаріусом Гайворонської Державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю., та зареєстрована у реєстрі за № 1023. 20 травня 2006 р. [PERSON] та [PERSON] склали розписку про отримання грошей за проданий автомобіль. Вказану розписку вважає договором купівлі-продажу автомобіля Перед укладенням цього договору автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ. Таким чином, придбання [PERSON] спірного автомобіля на підставі договору укладеному з [PERSON] у простій письмовій формі не можна вважати правомірним, тому за цим договором він не набув право власності на транспортний засіб. Отже, сторони не вжили заходів щодо переоформлення автомобіля у порядку, визначеному правилами державної реєстрації та обліку автомобілів. Таким чином, за [PERSON] не можна визнати його право власності на автомобіль з підстав ст. 392 ЦK України. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно роз'яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 р. із змінами "Про судову практику у справах про виключення майна з опису" визначено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян та організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Оскільки позовні вимоги позивача не ґрунтуються на праві власності на спірний транспортний засіб, то ним і не можуть ставитись вимоги про звільнення майна з під арешту.

Outcome: dismissed