Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 1/2 частки заробітку відповідача, починаючи з 03.08.2015 року і до досягнення найстаршим повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. Посилаючись на те, що на теперішній час з відповідач не проживає та останній не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, просила стягнути аліменти на дітей у судовому порядку. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1 500 грн. щомісячно, з розрахунку по 500 грн. на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказував, що не заперечує проти участі в утриманні дітей, однак вказував, що має нестабільні та мінливі заробітки близько 1500 - 2000 грн на місяць, у зв"язку з чим може сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП №137423, №182495, №229807 (а.с. 5-7). Малолітні діти сторін проживають з матір"ю [PERSON] за адресою: м.Житомир, 1-й Мар"янівський, 56-а, кв. 1, що стверджується наявною у матеріалах справи довідкою КП "ВЖРЕП №9" №2336 від 22.09.2015 року (а.с. 13). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, беручи до уваги, що батьки в рівній мірі зобов"язані забезпечити дітям мінімальний прожитковий рівень, враховуючи, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням визнаної відповідачем частини позову щодо стягнення аліментів на трьох дітей в розмірі 1200 грн, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред"явлення позову - 10.08.2015 року до досягнення дітьми повноліття. При цьому, позивачкою у судовому засіданні не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач на час розгляду справи має матеріальну можливість сплачувати аліменти на дітей у заявленому нею розмірі 1 500 грн. щомісячно, що є обов'язком позивача відповідно до вимог 11, 60 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial