Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила стягнути на її користь із [PERSON] 75 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 99,47грн. в рахунок відшкодування додаткових витрат на придбання біотуалету, 957,00 грн. в рахунок відшкодування додаткових витрат по оплаті послуг таксі, з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» 5000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 821,81 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 02.11.2016року на повороті у напрямку Херсонського обласного протитуберкульозного диспансеру по вулиці Миколаївське шосе у місті Херсоні водій автомобіля ВАЗ 2104 [PERSON] скоїв на неї - пішохода наїзд. Внаслідок наїзду їй спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме: розрив зв`язки лівого колінного суглобу, забої та синці верхніх та ніжних кінцівок, лівої половини грудної клітки, перелом гілки лівої лобкової кістки. На лікування вона витратила власні грошові кошти, із яких: на придбання ліків 4 501,81грн.; на діагностику 320,00грн.; на набір для накладання імобілізаційної пов`язки на нижню кінцівку 1000,00грн.; додаткові витрати на придбання біотуалету 99,47грн.; на оплату послуг таксі по доставці до медичного закладу у загальній сумі 957,00грн. Окрім того, їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 75 000,00грн. та пов`язує із перенесенням значного фізичному болю та емоційним стресом, що супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Протягом всього періоду лікування вона почувалася незручно, відчувала дискомфорт - ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення. Звичайні речі, як особиста гігієна, приймання їжі стали неможливі без сторонньої допомоги, шість тижнів її ліва нога була в гіпсі, при цьому вона дотримувалася постільного режиму для того, щоб зрісся перелом та колінні зв`язки. Лікування триває до сих пір, вона проходить курс реабілітація. Попередньо лікарем констатовано втрату працездатності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона із здорової жінки перетворилась на каліку, оскільки коліно повністю не відновилося, та виникає загроза постійно носити на лівому коліні спеціальні медичні підколінники або весь час фіксувати суглоб. У цій ситуації більш всього пригнічує той факт, що з дня наїзду з 02.11.2016року і до теперішнього часу водій [PERSON] жодного разу не спілкувався з нею, не цікавився її здоров`ям, не висловлював співчуття та не пропонував фінансову допомогу. Наслідки події, що сталася потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу( на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів і до тепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», згідно полісу АК /0990903 від 06.09.2016року строк дії з 12.09.2016року по 11.09.2017року включно. З огляду на викладене, вимоги ст.ст.1166-1167 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просила: визнати її цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 12016230040006127, а адвоката Волошину І.В. представником цивільного позивача; визнати [PERSON] цивільним відповідачем у кримінальному провадженні №12016230040006127; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00грн, в рахунок відшкодування витрат на лікування 5 821.81грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 75 000,00грн., в рахунок відшкодування витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5000,00грн,, додаткових витрат на придбання біотуалету в сумі 99,47грн., витрат на послуги таксі в сумі 957,00грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.09.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. У відзиві на позов [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, посилаючись на те, що на час ухвалення вироку і на даний час позивач не надала належних доказів, які обґрунтовують матеріальну та моральну шкоду. Його цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», а тому потерпілий має право вимоги до боржника, в договірному зобов`язанні ним є страховик. Позивачем на підтвердження розміру витрат на послуги таксі на суму 957,00грн. надані ксерокопії товарних чеків ФОП [PERSON] і квитанції служби «Таксі «Бонус», які є неналежні та допустимі, оскільки в представлених платіжних документах не зазначено ні прізвища клієнта, ні підставі платежу, ні конкретний маршрут поїздки. Не надано копії ліцензії на право здійснення відповідних транспортних перевезень та ліцензійних карток. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підтверджені доказами, не аргументовано з який міркувань виходила позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 75 000,00грн. Вимоги щодо витрат на оплату послуг адвоката, задоволенню не підлягають, оскільки відсутність документального підтвердження та розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх відшкодування. Така правова позиція Верховного Суду викладенв в постанові №372/1010/16-ц від 03.05.2018року. Від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» відзив на позовну заяву до суду не надходив. 03.01.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, що страхова компанія відмовилися приймати заяву [PERSON] , посилаючись на те, що суд по кримінальному провадженні не завершений, тому підстави для відшкодування шкоди відсутні, оскільки вина [PERSON] у заподіянні шкоди не доведена, а у подальшому усно повідомили, що позивач пропустила строки звернення до страхової компанії за виплатою. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.11.2016 року близько 17год. 20хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2104, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по Миколаївському шосе у м. Херсоні зі сторони вулиці Нестерова у напрямку вулиці 8-а Польова, у м. Херсоні, порушуючи вимоги п.п.1.5,2.3(б),18.1 Правил дорожнього руху України, проявив необережність, неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, щоб дати дорогу останнім, і допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які перетинали проїзну частину дороги з права наліво відносно напрямку руху автомобіля по пішохідному переході. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої лонної кістки, кісток тазу, закритого розриву внутрішньо-бокових зв`язок лівого колінного суглобу, крововиливу в м`які тканини лівого колінного суглоба, верхньої третини лівого стегна, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я. Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості ушкодження. Під час розгляду Херсонським міським судом Херсонської області кримінального провадження №12016230040006127, справа №766/1782/17 потерпіла [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] та Товариства з додаткової відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - водія [PERSON] була застрахована у ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується копією поліса АК/0990903 від 06.09.2016 року Рішення щодо цивільного позову потерпілої [PERSON] судом не прийнято, хоча у мотивувальній частині вироку цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2017 року в частині цивільного позову скасовано, а справа направлена на новий розгляд, в той же суд, але в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 24.1. Закону визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно до епікризу [PERSON] з 02.11.2016 року по 04.11.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального закладу «Херсонська міська клінічна лікарня імені А. і О. Тропіних», у зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими під час ДТП 02.11.2016 року. Надалі [PERSON] продовжила лікування амбулаторно, що підтверджується записами лікарів в амбулаторній картці хворого та документами про проведення досліджень, зокрема: випискою з приймального відділення КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня імені О.С. Лучанського» від 12.11.2016року; оглядами хірурга 14.11.2016року, 24.11.2016року, 03.12.2016року, 23.01.2017року, рентгенологічним обстеження тазу та органів грудної клітини 17.11.2016року, УЗД органів черевної порожнини 24.11.2016 року; оглядом травматолога 25.11.2016 року; УЗД колінного суглобу 03.12.2016року; УЗД колінного суглобу 22.12.2016 року. Долучені до позову квитанції та чеки свідчать, що з 02.11.2016 року по 23.01.2017 року [PERSON] витратила на своє лікування, у зв`язку з отриманим внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями на придбання: лікарських засобів та пов`язаних з діагностикою матеріалів у сумі 4501,81 грн. (чеки на загальну суму 4 534,93грн. за мінусом витрат, що не відносяться до лікування, такі як придбання мінеральної води, пакету, бахіл); на УЗД колінного суглобу 22.12.2016року в сумі 100,00грн.; на рентген огляду грудної клітини 17.11.2016року в сумі 220,00 грн.; на набір для накладання імобілізаційної пов`язки на нижню кінцівку 04.11.2016року в сумі 1000,00грн., на загальну суму 5 821,81грн. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу невідповідності наданих позивачем доказів у підтвердження витрат на лікування, оскільки призначення [PERSON] медичних препаратів підтверджено комунальним закладом «Херсонська міська клінічна лікарня ім..А. і О. Тропіних», записами лікарів при огляді, як й вимагає ст. 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На момент ДТП цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», згідно полісу АК /0990903 від 06.09.2016року строк дії з 12.09.2016року по 11.09.2017року включно. Ліміт відповідальності за шкоду завдано життю і здоров`ю становить 100 000,00грн., за шкоду завдану майну 50 000,00грн. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, відповідно до ст.26? Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи, що учасники ДТП виконали вимоги закону щодо повідомлення страховика про страховий випадок, а відмовляючи у виплаті витрат на лікування страховик у своїх запереченнях у кримінальному провадженні посилався лише на те, що кримінальне провадження за фактом ДТП за участю застрахованого автомобіля ВАЗ 2104 реєстраційний номер [NUMBER] розглядається, а тому станом на день ухвалення вироку, строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування у ТзДВ. «СТ «Домінанта» не настав, інших передбачених законом підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування у спірних правовідносинах не встановлено і на такі Тз ДВ. «СТ «Домінанта» не посилалось, тому суд вважає вимоги [PERSON] щодо відшкодування страховиком завданої їй ушкодженням здоров`я шкоди підлягає вирішенню в судому порядку. При визначені розміру матеріального відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача із страховика суд виходить із витрат на лікування в межах суми наданих та підтверджених належними доказами витрат на лікування та діагностику, розмір яких документально підтверджений на суму 5 821,81грн., і вважає, що розмір морального відшкодування підлягає відшкодуванню в сумі 5000,00 грн., що відповідає 5 відсоткам страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що відповідно до ліміту відповідальності страховика за полісом АК /0990903 від 06.09.2016року становить 100 000,00грн. При визначені розміру матеріального відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] суд виходить із документально підтверджених витрат на придбання біотуалету на суму 99,47грн., також витрат по оплаті послуг таксі в сумі 957,00грн., на загальну сумі 1056,47грн.(99,47+ 957,00=1056,47). При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на оплату послуг таксі, оскільки матеріалами справи підтверджено, що внаслідок ДТП позивачка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді: закритого перелому лівої лонної кістки, кісток тазу, закритого розриву внутрішньо-бокових зв`язок лівого колінного суглобу, крововиливу в м`які тканини лівого колінного суглоба, верхньої третини лівого стегна, з приводу яких змушена проводити обстеження та відвідувати лікарів. Згідно епікризу потерпіла виписана з лікувальною рекомендацією: іммобілізація в гіпсовій пов`язці протягом 6-7 тижнів, антикоагулянтна терапія, нагляд травматолога, хірурга поліклініки за місцем мешкання. Тобто потерпіла продовжувала лікування в домашніх умовах, була на прийомі у травматолога, хірурга, проходила діагностику, а тому не мала можливості у зв`язку з характером ушкодження користуватися громадським транспортом. Надані на підтвердження понесених витрат чеки, співпадають із датами огляду лікарями та за маршрутом підтверджують поїздки до лікарні за місцем проживання. Заперечуючи проти суми сплаченої на послуги таксі, відповідач не надав належних доказів на спростування сплаченої суми, що відповідно до приписів ч.1 ст.81ЦПК України є також і його обов`язком. Частиною третьої статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення. Як роз`яснив, Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови від 31 березня 1995року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (ст.ст. 23, 1167 ЦК України). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Із матеріалів справи вбачається, що негативні явища в житті позивачки, пов`язані з дорожньо - транспортною пригодою, яка мала місце 02.11.2016року тривали протягом більше ніж два с половиною роки. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз. При цьому, суд враховує тривалість лікування і відновлення попереднього стану здоров`я позивачки, вимушені зміни в її житті, страждання завдані фізичним болем та отриманими тілесними ушкодженнями, і з урахуванням вимог розумності і справедливості, вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 918,78 грн., тобто по 459,39 грн. з кожного. Щодо понесених позивачкою витрат на правову допомогу в сумі 5000,00грн. суд зазначає, що відповідно до змісту позовної заяви ці витрати є витратами потерпілої [PERSON] на оплату послуг адвоката(представника потерпілої) у кримінальному провадженні, тому питання про відшкодування зазначених витрат має вирішуватися у межах кримінального провадження. Доказів на підтвердження здійснення витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом цивільної справи, суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наведених вище підстав Вимоги позивачки в частині визнання її цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 12016230040006127, а адвоката Волошину І.В. представником цивільного позивача та визнання [PERSON] цивільним відповідачем у кримінальному провадженні №12016230040006127 задоволенню не підлягають, як такі що не відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства. На підставі викладеного, ст.ст.22,23, 1166-1167, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,

Outcome: partial