Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.11.2020 було в задоволенні позову [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: [PERSON] до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Савіцької Жанни Йосипівни про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії протиправною та відшкодування моральної шкоди відмовлено, а вирішення питання про судові витрати призначено на інший день та час, зобов`язавши сторони надати докази щодо розміру понесених ними судових витрат. Позивач не надав до суду жодних доказів, окрім тих, що містяться в матеріалах справи, водночас представник відповідача направила в адресу суду заяву відповідного змісту, платіжне доручення від 21.07.2020 та розрахунок оплати робіт при наданні правової допомоги. У судове засідання сторони та представник відповідача не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду питання, утім їх неприбуття не перешкоджає розгляду питання про вирішення судових витрат, отож суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи встановив, що 02.11.2020 рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Савіцької Жанни Йосипівни про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії протиправною та відшкодування моральної шкоди було відмовлено, утім не вирішено питання судових витрат, оскільки матеріали справи не містили усіх належних доказів понесених сторонами витрат, у зв`язку із чим суд зобов`язав їх надати. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п.2 ч. 2 цієї норми, у разі відмови у позові на позивача. Судом встановлено, що при пред`явленні позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2466, 80 грн., що підтверджується квитанцією за №151 від 06.12.2018, яка міститься в матеріалах справи. На вирішення суду позивач ставив дві вимоги немайнового та майнового характеру, а саме: - про визнання відмову приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Жанни Йосипівни у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] , на вимогу її законного представника - адвоката Карнауха Аркадія Петровича, через невизнання права представляти інтереси спадкоємця на підставі ордера адвоката протиправною; - стягнути з приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Жанни Йосипівни на його, [PERSON] , користь 5 000 (п`ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. (Закон, ВР України, від 08.07.2011, № 3674-VI "Про судовий збір") Відповідно до ст. 7 Закону Про державний бюджет України на 2018 рік розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становив 1700 гривень. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за вимогами майнового характеру позивачеві слід було сплатити 1700 грн. х 0,4 ставки судового збору ( п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір») = 680, 00 грн. та немайнового характеру позивачеві слід було сплатити 1700 грн. х 0,4 ставки судового збору ( п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір») = 680, 00 грн., а всього 1360, 00 грн. У той час як позивач сплатив 2466, 80 грн., тобто більше на 1106, 80 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1360, 00 грн. слід покласти на позивача, так як в задоволенні позову відмовлено, внесені кошти в рахунок оплати судового збору у більшому розмірі 1106, 80 грн., ніж встановлено законом повернути позивачеві. Вирішуючи питання витрат пов`язаних на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Із матеріалів справи судом встановлено, що 09.12.2019 між адвокатом Човганюк А.М. та Савіцькою Ж.Й. було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги у цивільній справі №129/3233/18, відповідно до якого сторони узгодили термін його дії з моменту підписання і до 01.01.2022, розмір гонорару адвоката який становить 4000 грн. із розрахунку 800 грн. за 1 годину та сплачуються клієнтом через банківську установу. На підтвердження повноважень представником відповідача надано до справи Ордер серія ВН №126160 від 09.12.2019. Згідно із наданим представником відповідача детальним описом наданих послуг від 02.11.2020 вартість виконаних робіт при наданні правової допомоги за Договором від 09.12.2019 про надання професійної правничої допомоги у цивільній справі №129/3233/18, склала 5200 грн., з яких клієнтом сплачено 3000 грн., в підтвердження сплати 3000 грн. додано платіжне доручення за №10 від 21.07.2020 (Банк Креді Агріколь Банк»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Ураховуючи викладене, суд вважає, що визначений адвокатом розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із її складністю та виконаними роботами адвокатом (наданими послугами), ціною позову та значенням справи для сторони, тому з урахуванням фактично понесених відповідачем витрат у даній справі розмір яких склав 3000 грн., суд дійшов до переконання, що вони підлягають стягненню із позивача на користь відповідача.

Outcome: approved