Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач 18.08.2015 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства спеціального звязку та просив стягнути на його користь кошти на суму 43\~925, 00 грн. та відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі 6074, 00 грн.. В обґрунтування позову зазначив, що 04 травня 2015 року, він через Державне підприємство спеціального звязку Одеський обласний вузол спеціального звязку відправив пять посилок. Зазначеними посилками позивач відправляв аграрний барвник для насіння в Ізраїль своїм партнерам для прийняття участі у сільськогосподарській виставці. При відправленні посилок ним були дотримані всі умови щодо упаковки аграрного барвника для насіння останній було запаковано у спеціальні відра, які були ущільнені з усіх боків пінопластовим наповнювачем та обкладені пінопластовими панелями, у відповідності до вимог заявлених саме працівником відповідача. Працівники поштового відділення перевірили посилки, упакували їх у свої мішки та відправили за місцем призначення. За відправлення кожної такої посилки позивачем було сплачено 2185, 18 грн., загальна сума за пять посилок склала 10\~925, 90 грн.. Вартість аграрного барвника для насіння, який було відправлено позивачем, склала 10\~500, 00 грн.. Вартість упаковки та матеріалів склала 1000, 00 грн.. 03 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Державного підприємства спеціального звязку Одеській обласний вузол спеціального звязку з проханням надати довідку про вручення міжнародних відправлень до Ізраїлю, а саме вищевказаних пяти посилок з аграрним барвником для насіння. На свою відповідь він отримав лист відповідача від 09.06.2015р. № 209, у якому зазначено, що всі відправлення надійшли у пошкодженому стані, через що неможливо їх ідентифікувати, а тому ці відправлення не були вручені. Від своїх партнерів з Ізраїлю позивач отримав претензію, відповідно до якої, вказано, що вони отримали лише одне пошкоджене відро без аграрного барвника для насіння. У звязку з цим вони зазнали збитків, оскільки ними було орендовано спеціальне місце для розміщення відповідного очікуваного аграрного барвника та прийняття участі у сільськогосподарській виставці. За цих обставин партнери розірвали з позивачем договір про співробітництво та вимагали відшкодування збитків на суму 21\~500, 00 грн. З огляду на те, що посилки були упаковані з матеріалів, наданих відповідачем та у відповідності до вимог, необхідних для даного виду відправлень, але до пункту призначення з пяти відправлень дійшла лише одна посилка у пошкодженому та неприлеглому стані, позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування завданих йому збитків, які складаються з: вартості аграрного барвника на суму 10\~500, 00 грн.; вартості послуг відправлення 10\~925, 90 грн.; вартості упаковки та матеріалів 1000, 00 грн. та суми претензії ізраїльських партнерів у розмірі 21\~500, 00 грн. Загальна сума збитків, яку позивач просив відшкодувати йому, склала 43\~925, 00 грн.. Також, у звязку з завданими збитками, через неналежне виконання відповідачем своїх обовязків з доставки поштового відправлення, внаслідок чого партнери з Ізраїлю розірвали з ним договір та припинили з ним відносини, просив відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 6074, 00 грн. Однак, у відповідь Державне підприємство спеціального звязку повідомило позивачу, що не вбачають підстав для задоволення його вимоги. Зважаючи на те, що відповідач добровільно не бажає відшкодувати завданні йому збитки та моральну шкоду, позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом. У судовому засідання 16.12.2015 року позивач позовні вимоги та обставини, на яких вони ґрунтуються, підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду для огляду оригінали документів: товарного чеку для підтвердження вартості аграрного фарбника; акту №102-С013831253 здачі-прийняття робіт (надання послуг) стосовно вартості упаковки відправлення; розписки партнера з Ізраїлю щодо коштів за участь у виставці в Ізраїлі; претензії, предявленої йому партнерами з Ізраїлю; а також копії вказаних документів для долучення до матеріалів справи. У минулих судових засіданнях додатково пояснив, що усі пять відправлень були упаковані за рекомендаціями працівника відділу поштового відправлення, та перед відправленням він разом з представником відповідача оглянули упаковку відправлень та разом обклеїли усі грані коробки. Оператор поштового відділення був ознайомлений із вкладенням посилки та в якій упаковці відправлялась посилка. З моменту відправлення, позивач слідкував за переміщенням посилки по електронній почті. У відповідь на підтвердження доставки відправлення до Ізраїлю, а також за перепискою зі своїм партнером з Ізраїлю, позивач дізнався, що до пункту призначення до Ізраїля надійшла лише одна посилка і та пошкоджена, у мішку все було розлито, де ще 4 посилки ділись не знає, жодних даних стосовно цих 4х посилок йому не надали. Підтвердження з Ізраїлю про отримання цих 4х посилок не надано. У судове засідання 16.12.2015 року зявились представники відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.10.2015 року) та [PERSON] (діє не підставі довіреності від 10.12.2014 року), проти вимог [PERSON] заперечували та просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі та пояснили що вони тільки здійснювали відправку цих посилок, проте не відповідають за їх упакування. яке сам позивач здійснював При цьому вони не заперечували тієї обставини, що позивач здійснив їх упакування в спеціальну тару відповідно до встановлених правил, які вже 06.05.2015р. було відправлено в Ізраль, які тільки 19.05.2015р. після ідентифікації внесли вантаж-відправлення в базу даних, але [PERSON] не склав. Також їм невідомо на якому етапі транспортування були пошкоджені ці відправлення і вони не несуть відповідальність за авіа переміщення пошти. Всі їх Правила і Конвенція , ким вони керуються в роботі розміщені на сайті спецзвязку. Особливості упакування передбачені ст.126 Конвенції та п.40 Порядку. Моральна шкода позивачем на їх погляд не доведена , як і шкода на 21.500 грн. оскільки вони не несуть відповідальність за непрямі збитки. за упакування несе відповідальність сам позивач. а не оператор. Всі ці відра були в окремих мішках. Оператор Ізраїля не надав їм повну інформацію за цими відправленнями. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 04 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Одеського обласного вузла спеціального звязку Державного підприємства спеціального звязку, який є філією Державного підприємства спеціального звязку, за послугами поштового звязку. Того дня позивачем було оформлено відправлення пяти посилок із вмістом фарби для насіння до Ізраїлю. Відправлення EMS №EF650166843UA, «№EF650166874UA, №EF650166857UA, №EF650166830UA та №ЕF650166865UA були прийняті для пересилання до пункту призначення та позивачем за відправлення окремої посилки було сплачено кошти на суму 2\~185, 18 грн. за кожну, на загальну суму 10\~925, 90 грн., що підтверджується копіями декларацій та чеками, наявними у матеріалах справи (а.с.7-11). 03.06.2015 року звернувся до відповідача із заявою про надання довідки про вручення вказаних міжнародних відправлень за призначенням до Ізраїлю та листом №209 від 09.06.2015 року Одеське ОВСЗ повідомило йому наступне: що за повідомлення призначеного оператора Ізраїлю зазначені відправлення надійшли у пошкодженому стані, через що неможливо було їх ідентифікувати. Також зазначено, що через недостатнє упакування відправником відправлень, як це передбачен6о ст.. РК 1256.2 Конвенції ВПС (Женева, 2008), вкладення було зруйновано, і відправлення не підлягають врученню (а.с.12). Зазначене знайшло підтвердження і в претензії, отриманій позивачем від його партнера з Ізраїлю, за якою останні повідомили, що отримали лише одне пошкоджене відро без аграрної фарби, інші чотири відправлення їм зовсім не були доставлені. При цьому партнер позивача - [PERSON] вимагав відшкодування понесених ним збитків та договір про співробітництво з позивачем було розірвано. Разом з вказаною претензією партнери з Ізраїлю направили фотокартку із зображенням пошкодженого відправлення (а.с.13-14). Факту вручення адресату 02.06.2015 року відправлення №ЕF650166865UA було визнано сторонами. 22.06.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою (зареєстрована відповідачем за вхід № 346), відповідно до якої просив відшкодувати завдану йому шкоду на суму 50\~000, 00 грн. та яка складається з: вартості барвника 10\~500, 00 грн.; вартості відправлення 10\~926, 00 грн.; вартості упаковки та матеріалів 1000, 00 грн.; моральної шкоди 6074, 00 грн. та суми предявленої йому партнерами претензії 21\~500, 00 грн. (а.с. 15). Листом №247 від 02.07.2015 року Одеське ОВСЗ повідомило позивачу, що підстав для виплати відшкодування за міжнародні відправлення EMS №EF650166843UA, «№EF650166874UA, №EF650166857UA, №EF650166830UA та №ЕF650166865UA не має (а.с.16). Виходячи з наведеного при вирішення вказаних правовідносин суд застосовує слідуючи нормативно-правові акти. У відповідності до [PERSON] поштової конвенції, підписаною Україною 12.08.2008 року (далі Конвенція), для сприяння концепції єдиної поштової території Союзу країни-члени забезпечують, щоб усі користувачі (клієнти) мали право доступу до універсальної поштової служби, що включає забезпечення на постійній основі якісних основних поштових послуг у всіх пунктах на їхній території за доступними цінами. Країни-члени забезпечують, щоб надання поштових послуг і досягнення стандартів якості здійснювалося операторами, відповідальними за забезпечення універсальною поштовою службою. Згідно до п.1.2 ч.1 ст. 14 Конвенції, EMS є службою термінового пересилання документів і вантажів, а також, де це можливо, найшвидшою поштовою послугою із застосуванням фізичних засобів. Ця служба може надаватися на підставі багатосторонньої типової угоди EMS чи двосторонніх угод. Основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку на підставі статті 3 Закону України "Про поштовий зв'язок" є, зокрема, захист інтересів користувачів, забезпечення надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості, доступність до ринку послуг поштового зв'язку. Такого правового висновку дійшов Конституційний суд України у рішенні від 28.05.2003, № 10-рп/2003 "У справі за конституційним поданням Антимонопольного комітету України про офіційне тлумачення поняття "організація розповсюдження поштових марок, маркованих конвертів і карток", яке вживається в абзаці другому частини третьої статті 15 Закону України "Про поштовий зв'язок". Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. Відповідно до п.8 згаданих Правил, оператори поштового зв'язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. У договорі про надання послуг поштового зв'язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов'язково зазначаються найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Договір про надання послуги поштового зв'язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами. У відповідності до ст.. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.12 Правил надання послуг поштового зв'язку",поштові відправлення, поштові перекази поділяються на внутрішні (пересилаються в межах України) та міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом). Як встановлено з матеріалів справи та пояснень осіб, які брали участь у справі, між сторонами виникли відносини за усними договором про надання послуг поштового звязку, за яким відповідач в особі філії зобовязався здійснити пересилання відправлень "EMS" у кількості пяти штук до пункту призначення Ізраїля. Права та обовязки операторів поштового звязку передбачені в ст. 17 Закону України «Про поштовий зв'язок», за якою всі оператори незалежно від їх організаційно-правової форми користуються рівними правами і виконують однакові обов'язки відповідно до законодавства України, крім виключних прав і обов'язків національного оператора, визначених цим Законом. Оператори забезпечують доступ користувачів до інформації про тарифи, правила надання послуг поштового зв'язку, строки пересилання поштових відправлень, режими роботи об'єктів поштового зв'язку, заборонені до пересилання предмети, відповідальність операторів перед користувачами тощо. Пунктом 91 Правил встановлено, що поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку. У п.10 Правил передбачено, що оператори поштового зв'язку зобов'язані забезпечувати, зокрема: надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв'язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв'язку, у нормативні строки, встановлені Мінтрансзв'язку; пересилання поштових відправлень, що не належать до універсальних послуг поштового зв'язку, поштових переказів у нормативні строки, встановлені ними самостійно згідно із законодавством; схоронність поштових відправлень та коштів; Відповідно до п.40 Правил надання послуг поштового звязку, упаковка поштового відправлення обирається відправником залежно від форми та характеру вкладення, виду поштового відправлення з урахуванням часу на пересилання, інших умов пересилання, а також унеможливлення заподіяння шкоди життю та здоров'ю працівників поштового зв'язку або третіх осіб, забруднення чи псування (пошкодження) інших поштових відправлень та поштового обладнання. Упаковка повинна забезпечувати схоронність вкладення, а також можливість обробки поштового відправлення з використанням технічних засобів. Порядок упакування поштових відправлень залежно від вкладення установлюється операторами поштового зв'язку. Порядок упакування поштових відправлень розроблено відповідно до пункту 40 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (далі Правила надання послуг поштового звязку) яким визначено, що тип упаковкии поштового відправлення, обирається відправником залежно від форм та характеру вкладення, виду поштового відправлення з урахуванням часу на пересилання, а також унеможливлення заподіяння шкоди життю та здоровю працівників поштового звязку або третіх осіб, забруднення (пошкодження) інших поштових відправлень та поштового обладнання. У пункті 6 даних правил передбачено особливості упакування предметів, речей: скляні чи інші крихкі предмети\~повинні бути упаковані в міцний ящик, заповнений відповідним захисним матеріалом (пінопласт, паралон і т.ін.); рідини і речовини,\~легко переходять у рідкий стан, масні речовини, що важко переходять у рідкий стан повинні запаковуватись в початкову оболонку (ящик, полотняний мішок, пластикові ємкості і т. ін.), яка потім сама вкладається у другий ящик з досить міцного матеріалу, щоб не допустити витік вмісту. Відправлення EMS поділяються на відправлення EMS з укладенням документів і відправлення EMS з товарним вкладенням. Запакування відправлень EMS повинно відповідати характеру вкладення та виключати можливість пошкодження вкладення при перевезенні. Запаковані відправлення EMS упаковуються у мішки, ящики. Не допускається пересилання відправлень EMS у тарі, що не відповідає технічним вимогам (брудна, розірвана, неокантована, без логотипу KYIV EMS). Приймання відправлень EMS здійснюється у приміщенні Державного підприємства спеціального зв?язку, у відповідних обєктах оператора поштового звязку і за адресою відправника, за його викликом. Від фізичних осіб відправлення EMS з укладенням документів та з товарним вкладенням приймаються у відкритому вигляді. Працівник приймає до пересилання відправлення EMS, перевіряючи при цьому: 1. Можливість приймання відправлень EMS у зазначену країну та чи обслуговується зазначена територія (Інформація стосовно країн, до яких приймаються відправлення EMS, із зазначенням території, що обслуговується, та граничної ваги відправлень, що приймаються). 2. Дозволено чи ні пересилати у міжнародних поштових відправленнях за митний кордон України вкладення відправлення у відповідності з Правилами надання послуг поштового звязку. У відповідності до наказу ДПСЗ №411 від 05.12.2014 року, запакування відправлень EMS повинно відповідати характеру вкладення та виключати можливість пошкодження вкладення при перевезенні. Не допускається пересилання відправлень EMS у тарі, що не відповідає технічним вимогам (брудна, розірвана, неокантована, без логотипу KYIV EMS). Від фізичних осіб відправлення EMS з укладенням документів та з товарним вкладенням приймаються у відкритому вигляді. Працівник перевіряє правильність та повноту адреси на адресному ярлику, її тотожність з адресою, зазначеною в декларації ф.СN23 та списку ф.103 EMS, відповідність упаковки характеру та вазі вкладення. Тип упаковки відправлення EMS обирається самим відправником залежно від призначення вкладення, категорії відправлення з урахуванням часу на пересилання, інших умов пересилання, а також виключенням можливості пошкодження обєктів поштового звязку та заподіяння шкоди його працівникам. Працівник зважує відправлення з наклеєним адресним ярликом без супровідних документів. У разі виявлення пошкодження упаковок простих і рекомендованих поштових відправлень працівниками поштового зв'язку вживаються необхідні заходи для їх усунення, при цьому на поштовому відправленні робиться позначка "Надійшло у пошкодженому вигляді", яка засвідчується підписом працівника поштового зв'язку, і проставляється відбиток календарного штемпеля. П. 127 Правил встановлено, що користувач послуг поштового зв'язку має право: на одержання інформації про порядок і строк надання послуг поштового зв'язку; звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду; П.129 Правил передбачає, що оператор поштового зв'язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв'язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв'язку згідно із законом. Ст. 18 Закону України «Про поштовий зв'язок» передбачено, що за втрату (пошкодження) міжнародних поштових відправлень і посилок оператори несуть відповідальність відповідно до вимог актів [PERSON] поштового союзу та законодавства України, за невиплату міжнародних поштових переказів - відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг. Відповідно до ст.21 [PERSON] поштової конвенції від 12.08.2008 року, затвердженої Указом Президента № 5/2013 від 09.01.2013 року призначені оператори відповідають за втрату, крадіжку чи пошкодження рекомендованих відправлень, втрату відправлень під розписку, повернення рекомендований відправлень, про причину недоставляння яких не повідомлено. У відповідності до ст.3 Правил виплати відшкодування відповідальність за втрату міжнародних поштових відправлень несе оператор поштового звязку, який прийняв міжнародне поштове відправлення для вручення або пересилання за призначенням, але документально не може довести факт вручення його адресатові або відправки за призначенням. Відповідно до правил, розміщених на офіційному сайті відповідача, виконавцем за прийняті від ВІДПРАВНИКА відправлення у разі їх повної втрати (пошкодження) або часткової втрати (пошкодження) їх вкладення (документів або товарів) несе матеріальну відповідальність перед ВІДПРАВНИКОМ в розмірах визначених Правилами виплати відшкодування Державним підприємством спеціального звязку збитків, завданих внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання міжнародних відправлень\~EMS, затверджених наказом ДПСЗ від 05.12.2014 № 411. ВИКОНАВЕЦЬ несе відповідальність за втрату відправлення, яке було ним прийнято до пересилання, якщо документально не може довести факт вручення його адресатові або відправки за призначенням. Правилами виплати відшкодування Державним підприємством спеціального звязку збитків, завданих\~внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання міжнародних відправлень\~EMS встановлено, відповідальність за втрату міжнародних відправлень EMS несе ДПСЗ, яке прийняло міжнародне відправлення EMS для вручення або пересилання за призначенням, але документально не може довести факт вручення його адресатові або відправки за призначенням. Ст.. 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір\~\~відшкодування за втрату посилки без оголошеної цінності, визначений вимогами [PERSON] поштового зв*язку ( ст. 21 п.4.1 та п. 9 [PERSON] поштової конвенції, ст. РП 149 п. 2.1 Регламенту поштових посилок) виконання\~\~яких є обов*язковим\~\~для усіх країн-членів [PERSON] поштового союзу, а також до внутрішніх «Правил виплати відшкодування операторами поштового зв*язку збитків,\~\~завданих внаслідок ненадання чи\~\~неналежного\~\~надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень»\~\~ Відповідно до п.1.5 та 1.6 ст. 21\~\~[PERSON] поштової конвенції [PERSON] поштового союзу, розмір\~\~відшкодування\~\~не може перевищувати суму , встановлену в Регламенті поштових посилок, непрямі збитки чи нереалізовані прибутки до уваги не беруться.\~\~\~\~ Враховуючи, що приймаючи відповідні посилки для відправлення працівниками поштового відділення було перевірено запакування відправлень, дані обставини відповідачем не спростовані, однак схоронність даних обєктів не забезпечена та доставка до пункту призначення виконана не була, суд приходить до висновку щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань. Враховуючи, що приймаючи відповідні посилки для відправлення працівниками поштового відділення було перевірено запакування відправлень, дані обставини відповідачем не спростовані, однак схоронність даних обєктів не забезпечена та доставка до пункту призначення виконана не була, суд приходить до висновку щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань із пересилання міжнародного відправлення. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач має відшкодувати завдані позивачу збитки. Згідно товарного чеку від 29.04.2915 року, вартість фарбника для насіння склала 10\~500, 00 грн.. Вартість відправлення за послуги відповідача склала 10\~925, 90 грн., що підтверджується чеками, наявними у матеріалах справи (а.с.7-11). Загальна сума витрат складає 21\~425, 90 грн. Вимоги позивача щодо відшкодування збитків, понесених з витратами на упаковку та матеріали на суму 1000, 00 грн. та суми предявленої йому партнерами Ізраїля претензією у розмірі 21\~500, 00 грн. чинним законодавством не передбачено. У звязку з чим, на підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача шкоду у розмірі 21\~425, 90 (двадцять одну тисячу чотириста двадцять пять гривень 90 коп.) грн.. Що ж стосується позовних вимог позивача щодо відшкодування завданої моральної шкоди, то суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позовна заява не містить відомостей, в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, та якими доказами це підтверджується. Під час розгляду справи позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди у зазначеній суми належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи,

Outcome: partial