Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що згідно спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ПАТ «ММК імені Ілліча»їй була надана кімната [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення нею був отриманий ордер від 18.04.1990 року за №75 (серія Б), згідно якоговона вселилася до наданої кімнати, де мешкає ( зареєстрована) до цього часу разом з сином - відповідачем [PERSON], [INFO] подальшому ПАТ «ММК імені Ілліча» передало гуртожиток [ADDRESS] у комунальну власність. Тобто, на цей час гуртожиток [ADDRESS] належить територіальній громаді м. Маріуполя і перебуває в оперативному управлінні ЖКП Іллічівського району Маріупольської міської ради.У зв'язку зі зміною власника зазначеного гуртожитку 03.05.2012 р. позивачці ПАТ «ММК імені Ілліча» повторно був виданий ордер на житлову площу в гуртожитку в зазначеній вище [ADDRESS] та була здійснена перереєстрація мешканців гуртожитку у т.ч. пере реєстрація позивачки, як мешканки гуртожитку.19.09.2013 року позивачка звернулась з заявою до відповідача - Управління міського майна Маріупольської міської ради щодо передачі їй у приватну власність займаного нею жилого приміщення, а саме кімнати [ADDRESS] площею 18,0 кв.м. Відповідно до норм діючого чинного законодавства позивачка надала відповідачу - Управлінню міського майна Маріупольської міської ради всі необхідні документи, у т.ч. заяву відповідача [PERSON] щодо надання згоди на приватизацію позивачкою зазначеного жилого приміщення та відмову останнього від участі у приватизації, але їй було відмовлено, посилаючись на те, що відповідач - [PERSON] є власником 1 / 2частки квартири [ADDRESS]. Вона вважає , що відмова відповідача Управління міського майна Маріупольської міської ради є незаконною, наявність у відповідача [PERSON] у приватній власності 1 / 2частки квартири [ADDRESS] не може бути підставою у відмові передати позивачці у приватну власність житлової кімнати у гуртожитку площею 18 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право на безоплатну приватизацію жилого приміщення в гуртожитку загальною площею 18,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Управління міського майна Маріупольської міської ради здійснити дії по реалізації її права на безоплатну приватизацію жилого приміщення [ADDRESS] загальною площею 18,0 кв.м. в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги №23 від 16.12.2013 року в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає. Представник відповідача Управління міського майна Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При таких обставинах, суд, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи ПАТ «ММК імені Ілліча» в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Житлово-комунального підприємства Іллічівського району м.Маріуполя в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці18.04.1990 року було надане житлове приміщення в гуртожитку [ADDRESS], що підтверджується ордером №75 серії Б від 18.04.1990 року. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «ММК імені Ілліча» передало гуртожиток [ADDRESS] у комунальну власність,тобто, гуртожиток [ADDRESS] належить територіальній громаді м. Маріуполя і перебуває в оперативному управлінні ЖКП Іллічівського району Маріупольської міської ради. У зв'язку зі зміною власника зазначеного вище гуртожитку була проведена перереєстрації жильців гуртожитку та позивачці [PERSON] наданий ордер на жилу площу в гуртожитку від 03.05.2012 року. Згідно з вказаним ордером [PERSON] надано право займати з сім'єю у кількості дві людини жилу площу в гуртожитку [ADDRESS] (загальна площа 18,0 кв.м., жила площа 17,2 кв.м.). Відповідно до особового рахунку [NUMBER] від 04.09.2013 року в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON]. Таким чином, [PERSON] в період часу з 18.04.1990 року по теперішній час позивачка зареєстрована та постійно проживає в кімнаті [ADDRESS]. В матеріалах справи мається заява [PERSON] керівнику органу приватизації від 19.09.2013 року, відповідно до якої вона просить оформити передачу їй в приватну власність жилого приміщення в гуртожитку. Згідно заяви [PERSON] від 17.09.2013 року, останній дає свою згоду на безоплатну приватизацію [ADDRESS] на ім'я [PERSON], участі у приватизації вказаної жилої кімнати не приймає, оскільки є власником 1 / 2 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до листа Управління міського майна Маріупольської міської ради від 22.11.2013 року вбачається, що позивачці було відмовлено в оформленні приватизації займаної в гуртожитку кімнати, оскільки за її сином [PERSON] зареєстрована загальна часткова приватна власність у вигляді 1 / 2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.3 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" безоплатна передача житла здійснюється з розрахунку санітарної норми - 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї і додатково 10 кв.м. Вирішуючидану справу, суд виходить з наступного. Законом Українивід 04.09.2008 року № 500-УІ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (Закон № 500-VI) внесено зміни до Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад. Законом України від 08.09.2011 року № 3716-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів Українищодовдосконалення правового регулюваннязабезпеченняреалізаціїжит лових прав мешканцівгуртожитків» уточнено порядок переданнягуртожитків у комунальнувласність з метою наступноїприватизаціїжитловихприміще ньзаконнимимешканцямигуртожитків. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - цевідчуження квартир , житловихприміщень у гуртожитках, призначених для проживаннясімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирнихбудинках, де мешкають два і більшенаймачів, та належних до них господарськихспоруд і приміщень державного житлового фонду на користьгромадянУкраїни. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктівприватизації належать квартирибагатоквартирнихбудинків, одноквартирнібудинки, житловіприміщення у гуртожитках (житловікімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирнихбудинках, де мешкають два і більшенаймачів (далі - квартири (будинки), яківикористовуютьсягромадянами наумовах найму. А відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизаціяздійснюється шляхом безоплатноїпередачігромадянам квартир з розрахункусанітарноїнорми 21 кв. м загальноїплощі на наймача і кожного члена йогосім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю. Стаття 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" регламентує,щоприватизація державного житлового фонду здійснюєтьсяуповноваженими на це органами, створенимимісцевою державною адміністрацією, та органами місцевогосамоврядування, державнимипідприємствами, організаціями, установами, у повномугосподарськомувіданніабо оперативному управлінніякихзнаходитьсядержавнийжи тловий фонд. Передача житловихприміщень у гуртожитках у власністьмешканцівгуртожитківздійсню єтьсявідповіднодо закону. Статтею 8 ЄвропейськоїКонвенції з прав людини і основоположних свобод та іншимиміжнародно-правовими документами про права людинизакріплено право на житло. КонституцієюУкраїни такожсередосновних прав і свобод людини й громадянинапроголошено право на житло. У статті 47 КонституціїУкраїни передбачено, щокоженмає право на житло. Ніхто не може бути примусовопозбавленийжитла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону визначено, що спори, щовиникають при приватизації квартир (будинків) та житловихприміщень у гуртожиткахдержавногожитлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ст. З Закону України "Про свободу пересування та вільнийвибірмісцяпроживання в Україні" визначено, щомісцепроживання - адміністративно-територіальнаодиниця, на територіїякої особа проживаєстрокомпонадшістьмісяців на рік. Відповідно до ст. 2 відповідного Закону громадянамУкраїни, а такожіноземцям та особам без громадянства, які на законнихпідставахперебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільнийвибірмісцяпроживання на їїтериторії, за виняткомобмежень, яківстановлені законом. Реєстраціямісцяпроживаннячимісцяпере бування особи абоїївідсутність не можуть бути умовоюреалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чиміжнародними договорами України, абопідставою для їхобмеження.Зогляду на наведене, суд погоджується з доводами позивачкистосовного того, що вона має право на приватизаціюотриманої у користуваннякімнати [ADDRESS],безоплатно, в межах нормибезоплатноїприватизації, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка не має власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстрована за місцем проживання у гуртожитку та фактично проживає у наданій їй кімнаті та може реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. На підставівикладеного і

Outcome: approved