Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

31.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2016 року на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] [INFO] та Максима [INFO] в розмірі 45% від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, на 33% усіх видів його заробітку щомісячно ,але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. також просить відізвати виконавчий лист від 17.02.2016 року по справі №402/60/16-ц. Зазначені вимоги позивач мотивує тим, що його дохід не має стабільного характеру, а сплата аліментів у розмірі 45% від його заробітку ставить його у скрутне матеріальне становище. Представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, у судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, та якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з"явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами не згодна. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2016 року (а.с.9-10) з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] [INFO] та Максима [INFO] в розмірі 45% від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач подав до суду копію трудової книжки, з якої вбачається, що з 17.10.2016 року він прийнятий машиністом (кочегаром) котельні 4-го розряду до котельні ЗШ №2 м.Благовіщенське. Та, у відповідності до довідки про доходи за три місяці 2016 року його дохід становить 4513,50 грн. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд критично оцінює докази погіршення матеріального становище позивача, оскільки аліментів на інших дітей, непрацездатних дружину, батьків він не сплачує, є працездатним, не являється інвалідом. Крім цього, при прийнятті рішення про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 45%, позивач не заперечував про стягнення з нього саме такого розміру. У відповідності із роз'ясненнями викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням відповідно до ст. 192 СК або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, яким чином змінився його матеріальний стан чи стан здоров'я після прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів на дітей до часу звернення до суду із зазначеним позовом про зменшення розміру аліментів, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed