Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач 03.07.2017 звернувся до суду з позовом та просить: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №460 від 22 серпня 2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, виданого 10 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріальної контори - Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем зареєстрованого в реєстрі за №82; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 10 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріальної контори - Пивоваров Олексієм Костянтиновичем зареєстрованого в реєстрі за №83; визнати недійсним та скасувати договір дарування від 31 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлією Василівною, зареєстрованого в реєстрі за №1195; визнати право власності на спадщину за заповітом за [PERSON] після померлої матері [PERSON] на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що 30 серпня 1994 року Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації було видано свідоцтво про право власності на квартиру, загальною площею 62,95 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Зазначено, що 17 липня 1997 року, державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бочковою Н.Г. було видано свідоцтво про право власності за законом та зареєстровано в реєстрі за №3-3419, дублікат якого видано 12 червня 2014 року та зареєстровано за №3-342. Позивач посилався на те, що 24 березня 2008 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. було посвідчено заповіт [PERSON], в якому зазначено, що остання заповіла все своє майно позивачу, [PERSON]. Позивач вказав, що 08 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К. було засвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] [INFO], що було зареєстровано в реєстрі за №742. Позивачем зазначено, що 22 серпня 2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №460, згідно якого, позивачу видано дане свідоцтво на ѕ частки Ѕ частини квартири [ADDRESS] Позивач наголосив на тому, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на ім'я [PERSON], було вилучено Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Бочковою Н.Г. Державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори 17 липня 1997 року за реєстровим №3-3419, дублікат якого виданий Бочковою Н.Г., державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори 12 червня 2014 року за реєстровим №3-342, після померлої 29 липня 1995 року [PERSON] на ім'я [PERSON] на 1/3 частини всієї вищезазначеної квартири, для зберігання в нотаріальному провадженні Пивоварова О.К., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу. Позивач вказав, що наведене вище свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №3460 від 22 серпня 2014 року, було видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Пивоваровим О.К. з грубим порушенням цивільного законодавства України,та своїми діями позбавили позивача права власності на частку, як спадкоємця після померлої спадкодавця [PERSON]. З розміром спадщини Ѕ частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], що зазначено в наведеному вище свідоцтві позивач не погоджується, так як згідно свідоцтва про право власності від 30 серпня 1994 року, що під час приватизації спадкодавець [PERSON] отримала у власність 1/3 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначено, що 10 березня 2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К. було видано свідоцтво про право власності та зареєстровано в реєстрі за №83 блан [NUMBER]. Вказав, що 22 серпня 2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К. було сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому зазначено, що власник [PERSON] володіє 3/8 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Посилався на те, що 31 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Ю.В. було посвідчено договір дарування та зареєстровано в реєстрі за №1195, в якому зазначено, що [PERSON], подарував та передав безоплатно у власність [PERSON] 7/24 (часток квартири [ADDRESS] Позивач звернув увагу на те, що незрозуміло на яких правових підставах [PERSON], набув права власності на 7/24 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та здійснив дарування цієї частки [PERSON], так як, згідно заповіту від 24 березня 2008 року, все майно спадкодавця [PERSON] перейшло до спадкоємця [PERSON] Також зазначено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Пивоваровим О.К. при видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованого за №460 від 22 серпня 2014 року; [PERSON] свідоцтва про право власності зареєстрованого за №82 від 10 березня 2015 року, свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого за №83 від 10 березня 2015 року невірно застосовано діючі норми цивільного кодексу України, та неправильно визначено розмір спадщини, що підлягає прийняттю позивачем [PERSON], а отже свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №460 від 22 серпня 2014 року, свідоцтва про право власності зареєстрованого в реєстрі за № 82 від 10 березня 2015 року, свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №83 від 10 березня 2015 року, видано з грубим порушенням норм цивільного законодавства України та так, що підлягає скасуванню. На переконання позивача, під час ведення спадкової справи після померлої [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем було грубо порушено та невірно застосовано норми цивільного законодавства України, у зв'язку з чим позбавлено спадкоємця [PERSON] частини спадщини, а саме: 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], за заповітом від 24 березня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-623. Ухвалою судді від 06.07.2017 позовну заяву залишено без руху. 08.09.2017 стороною позивача усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 14.09.2017 у справі відкрито провадження та при значено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 15.09.2017 у задоволенні заяви представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Пивоваров Олексій Костянтинович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлія Василівна, Державний нотаріус дев"ятої Київської державної нотаріальної контори - Бочкова Ніна Григоріївна про скасування свідоцтва № 460 від 22.08.2014 року, свідоцтва № 83 від 10.03.2015 року, свідоцтва № 82 від 10.03.2015 року, договору дарування № 1195 від 31.08.2016 року та визнання права власності - відмовлено. Ухвалою суду від 05.10.2017 заяву представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Пивоваров Олексій Костянтинович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлія Василівна, Державний нотаріус дев"ятої Київської державної нотаріальної контори - Бочкова Ніна Григоріївна про скасування свідоцтва № 460 від 22.08.2014 року, свідоцтва № 83 від 10.03.2015 року, свідоцтва № 82 від 10.03.2015 року, договору дарування № 1195 від 31.08.2016 року та визнання права власності - задоволено частково. Заборонено [PERSON] вчиняти ремонтно-будівельні роботи, в тому числі заміни сантехніки, у квартирі [ADDRESS]. Ухвалою суду від 01.12.2017 заяву представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Пивоваров Олексій Костянтинович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлія Василівна, Державний нотаріус дев"ятої Київської державної нотаріальної контори - Бочкова Ніна Григоріївна про скасування свідоцтва № 460 від 22.08.2014 року, свідоцтва № 83 від 10.03.2015 року, свідоцтва № 82 від 10.03.2015 року, договору дарування № 1195 від 31.08.2016 року та визнання права власності - задоволено частково. Накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], до вирішення справи по суті. 29.01.2018 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначено що [PERSON] заперечує проти вимог позивача. Відзив обґрунтований тим, що 1/3 частки спірної квартири було набуте у власність подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, вказана нерухомість (її частина) є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і належить кожному з них в рівних частинах. Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті останньої. [PERSON] вважає, що посилання позивача на заповіт від 24.03.2008, складений [PERSON], як на підставу вимог позивача, з правової точи зору, є необґрунтованими, а [PERSON] має право на обов'язкову участь у спадщині, яка відкрилась після смерті його дружини [PERSON], і яка повинна становити половину частки, що належала б вдівцю у разі спадкування за законом. Посилається на те, що в позовній заяві не міститься жодного правового обґрунтування незаконності чи протиправності дій приватного нотаріуса Пивоварова О.К. при виданні нотаріальних актів. Крім того, вказав, що спадщина, після її відкриття у зв'язку зі смертю [PERSON] ,була прийнята [PERSON] у відповідності до чинного законодавства, а отже, на переконання сторони відповідача [PERSON], немає жодних правових підстав для задоволення вимог позивача, та позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених вимог. Ухвалою суду від 31.01.2018 було задоволено заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про зустрічне забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Пивоваров Олексій Костянтинович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлія Василівна, Державний нотаріус дев"ятої Київської державної нотаріальної контори - Бочкова Ніна Григоріївна про скасування свідоцтва № 460 від 22.08.2014 року, свідоцтва № 83 від 10.03.2015 року, свідоцтва № 82 від 10.03.2015 року, договору дарування № 1195 від 31.08.2016 року та визнання права власності. Заборонено [PERSON] самостійно або шляхом доручення іншим особам проведення в квартирі [ADDRESS] робіт з перепланування житла, а також здійснення інших видів ремонтно-будівельних робіт до прийняття остаточного рішення у справі №760/11548/17. Ухвалою суду від 31.01.2018 заяву представника позивача - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Пивоваров Олексій Костянтинович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлія Василівна, Державний нотаріус дев"ятої Київської державної нотаріальної контори - Бочкова Ніна Григоріївна про скасування свідоцтва № 460 від 22.08.2014 року, свідоцтва № 83 від 10.03.2015 року, свідоцтва № 82 від 10.03.2015 року, договору дарування № 1195 від 31.08.2016 року та визнання права власності було задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пивоварова Олексія Костянтиновича чином завірену копію спадкової справи, зареєстрованої в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Юлії Василівни копію книги «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій», де зареєстрована нотаріальна дія нотаріуса Грицаєнко Юлії Василівни за №1195 від 31.08.2016 щодо посвідчення договору дарування між [PERSON] та [PERSON]. 13.06.2018 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, обґрунтована наступним. Вказав, що згідно з інформаційною довідкою КВ-2013 №42011 від 09.12.2013, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації на запит №02-14/70 від 13.11.2013 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пивоварова О.К., 2/3 частини [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за: 1/3 частина - [PERSON] - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.08.1994 Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва; 1/3 частина - [PERSON] - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою №9 17.07.1997. Позивач посилався на те, що в Розпорядженні органу приватизації №8404 від 30.08.1994 зазначено про те, що від наймача [PERSON] надійшла заява на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка використовується ним та членами його сім'ї на умовах найму. Прохання наймача [PERSON] про передачу квартири, в якій він мешкає і знаходиться за адресою : [ADDRESS] задоволено і передано вказану квартиру в приватну (сумісну або часткову) власність. У первісному вигляді свідоцтва про право власності на житло вказано, що Відділ приватизації Залізничної районної державної адміністрації посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності) гр. [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] в рівних долях. На переконання позивача, з вищенаведеного вбачається очевидним бажання [PERSON] приватизувати квартиру разом з особами, яких вона вважала своєю сім'єю, та які взяли участь в отриманні долей квартири внаслідок приватизації. Позивачем також пояснено, що документи, що підтверджують належність квартири [PERSON], а також в минулому [PERSON] та [PERSON], довелося відтворити внаслідок відсутності. Для цього запити до відповідних установ, які складав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пивоваров О.К., потрібно було віднести за призначенням та отримати відповідь, при цьому сплативши відповідні кошти. Саме таким чином було отримано Свідоцтво про право власності. Дублікат, в якому змінено порядок написання кола осіб, які взяли участь в приватизації квартири [ADDRESS]. Тобто, 2/3 квартири [ADDRESS] входили до переліку майна, яке належало [PERSON], і вона мала право володіння, користування та розпорядження належним їй майном, а отже нерухоме майно становило склад спадщини та мало бути успадкованим за заповітом. Позивач стверджує, що спадкування за законом має місце, коли й оскільки воно не змінене заповітом. Зазначено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пивоваров О.К. наділив [PERSON] 1/6 квартири, видавши 10 березня 2015 року свідоцтво про право власності №82 та пославшись на отримання третини квартири [PERSON] внаслідок приватизації, перебуваючи в шлюбних відносинах, що є половиною від третини квартири. Позивачем пояснено, що саме тому 1/3 квартири, отриману [PERSON] внаслідок приватизації у 1994 році, неправомірно вважати спільним сумісним майном подружжя, як це зробив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пивоваров\~О.К. Внаслідок цієї дії 2/3 квартири, що належали [PERSON], були зменшені на 1/6. Зазначено, що із застосуванням заповіту, який склала [PERSON] на користь свого сина [PERSON], нотаріус Пивоваров\~О.К. розподіляє між спадкоємцями половину квартири. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки частини квартири, яка складає Ѕ частини квартири, тобто, 3/8 всієї квартири , що відображено в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом № 460 від 22.08.2014. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом №83 від 10.03.2015 на 1/8 частки частини квартири. Таким чином, нотаріус Пивоваров О.К. видав свідоцтво про право власності №82 від 10.03.2015 [PERSON], посилаючись на ст. 63 Сімейного Кодексу України, та, на думку позивача, грубо порушуючи при цьому права спадкоємця [PERSON], хоча роздільним майном подружжя треба визнати приватизовану на ім'я одного з них квартиру. Позивач посилався на те, що у зв'язку з наведеним, він після приватизації квартири в 1994 році та дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пивоварова О.К. має документи на 1/3 квартири та 3/8 квартири, що дорівнює 17/24 квартири, а [PERSON] після дій нотаріуса Пивоварова О.К. отримав свідоцтво № 82 від 10.03.2015 на право власності ( 1/6 квартири) та свідоцтво №83 від 10.03.2015 про право на спадщину за заповітом (1/8 квартири), що разом дорівнює 7/24 квартири. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Пивоваров Олексій Костянтинович у судовому засіданні заперечував проти позову. Також у матеріалах справи наявні його пояснення, в яких останній пояснив, що заявлені права на частину квартири, яка залишилась після смерті [PERSON] оформлені у суворій відповідності до вимог чинного законодавства України та за відсутності будь-якого спору. Таким чином, [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на Ѕ частину від 1/3 частини спірної квартири та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину від Ѕ частини квартири, а [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ѕ частини від Ѕ частини квартири. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлія Василівна у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявне її клопотання про розгляд справи у її відсутність. Державний нотаріус дев'ятої Київської державної нотаріальної контори - Бочкова Ніна Григоріївна у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявне клопотання завідувача дев'ятої Київської державної нотаріальної контори про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складалася з 2/3 частки квартири [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті [PERSON], останній належало майно, а саме: 1/3 частки квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 30.08.1994 Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації, та 1/3 частки квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.1997, виданого Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою, №3-3419 після смерті [PERSON] Встановлено, що померла [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.07.1984 по день смерті. Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.1994 Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації було видано дублікат свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] та [PERSON], в рівних частках, на підставі розпорядження відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.04.2014 №14. Встановлено, що [PERSON] 24.03.2008 було вчинено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М., реєстровий №1-623, згідно якого [PERSON] заповіла все своє майно, де воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, [PERSON]. При цьому, поклала на нього обов'язок надати право довічного проживання у квартирі [ADDRESS] її чоловіку, [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої звернулися: 08.11.2013 її син, [PERSON], та 17.12.2013 її чоловік - [PERSON], з яким спадкодавець перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1984. Встановлено, що 22.08.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ѕ частки Ѕ частини квартири [ADDRESS] реєстровий №460. 10.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К. було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] реєстровий №82. 10.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О.К. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку Ѕ частки квартири [ADDRESS] реєстровий №83. 31.08.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування 7/24 часток квартири [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Юлією Василівною за реєстровим номером 1195. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем було видано свідоцтва, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 2014 року, реєстровий №460, свідоцтво про право власності, видане 10 березня 2015 року, реєстровий №82, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 10 березня 2015 року, реєстровий №83, в яких, суд вважає, нотаріусом були неправильно обраховані частки спадкоємців, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, чинній на момент видачі свідоцтва про право власності від 30.06.1994) приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, чинній на момент видачі свідоцтва про право власності від 30.06.1994) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Статтею 61 СК України визначено об'єкти спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частин першої-четвертої цієї статті об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VІ «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, вказану правову норму було доповнено частиною п'ятою, згідно з якою об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VІ «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, частину п'яту статті 61 СК України було виключено. Натомість кодекс було доповнено, зокрема пунктом 4 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Отже, з урахуванням наведених змін до СК України правовий режим приватизованого житла змінювався. При цьому лише в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, визнавалося спільною сумісною власністю подружжя. В інші періоди дії Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» таке житло переходило у власність лише того з подружжя, який брав участь у приватизації. Суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приходить до висновку, що 2/3 частини квартири, що належали спадкодавцю були особистою власністю [PERSON] Тобто, нотаріусом Пивоваровим О.К. при визначенні статусу спадкового майна невірно було визначено, що 1/3 частка, що була набута спадкодавцем внаслідок приватизації, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та внаслідок цього обраховані частки у спадщині. Таким чином, посилання сторони відповідача [PERSON] та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пивоварова О.К. на те, що 1/3 частина квартири, що була набута [PERSON] за рахунок приватизації державного житлового фонду, була спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], є безпідставними та спростовуються вказаними нормами законодавства. Виходячи з вищезазначених норм права, суд вважає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право спадкування: [PERSON] на обов'язкову частку у спадщині, що становить: ј від спадкової маси, в даному випадку від 2/3 часток спірної квартири, та складає 1/6 частину квартири, [PERSON] на 3/6 = Ѕ спірної квартири. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, вважає вимоги позивача про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 2014 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем, та зареєстроване в реєстрі за №460, свідоцтва про право власності, видане 10 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріальної контори Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем, зареєстроване в реєстрі за №82, свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 10 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріальної контори Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем, зареєстроване в реєстрі за №83, обґрунтованими, такими, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про визнання недійсним та скасування договору дарування від 31 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлією Василівною, реєстровий №1195, слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Після отримання [PERSON] свідоцтв про право власності та про право на спадщину за законом, ним було відчужено на користь [PERSON] належну йому відповідно до вказаних свідоцтв частку квартири. Так, відповідно до договору дарування від 31 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлією Василівною, реєстровий №1195 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 7/24 часток квартири [ADDRESS] Оскільки, суд прийшов до висновку, що свідоцтво про право власності, видане 10 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріальної контори Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем, зареєстроване в реєстрі за №82, та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 10 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим Олексієм Костянтиновичем, зареєстроване в реєстрі за №83, на підставі яких [PERSON] став власником 7/24 спірної квартири, слід визнати недійсними та скасувати, договір дарування від 31 серпня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлією Василівною, реєстровий №1195, підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про визнання права власності на спадщину за заповітом за [PERSON] після померлої матері [PERSON] на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], оскільки суд не вбачає в даному випадку порушення прав позивача відповідачами, нотаріусом не було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, крім того, у зв'язку зі скасуванням зазначених вище свідоцтв позивач та відповідач мають право звернутися до нотаріуса та отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Пивоваров Олексій Костянтинович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Грицаєнко Юлія Василівна, державний нотаріус дев'ятої Київської державної нотаріальної контори - Бочкова Ніна Григоріївна про скасування свідоцтва № 460 від 22.08.2014 року, свідоцтва № 83 від 10.03.2015 року, свідоцтва № 82 від 10.03.2015 року, договору дарування № 1195 від 31.08.2016 року та визнання права власності підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 1920 грн. судового збору. Суд,

Outcome: partial