Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, збільшеним в ході судового розгляду, згідно якого просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» в її користь 305\~619 грн. 19 коп., з яких 265\~095 грн. 52 коп. сума страхового відшкодування в т.ч. 49\~490 гривень згідно полісу обов»язкового страхування та 215\~605 грн. 52 коп. згідно договору добровільного страхування, 28\~646 грн. 25 коп. - пені, 2325 грн. 02 коп. - 3% річних, 9552 грн. 71 коп. інфляційних втрат. Стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» в її користь 1510 гривень, з яких 510 гривень франшизи, та 1000 гривень збитків. Стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Петер-транс» в її користь 438\~480 гривень моральної шкоди. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 17.06.2015 року з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний їй автомобіль Mersedes-Bens GLK 220CD4 Matis, 2011 р.в., д.н.з. [NUMBER]. Власником автомобіля IVEKO, 440E43 д.н.з. [NUMBER], є [PERSON] «Петер-транс». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], застрахована в ПАТ «СК «Перша» згідно полісу АС №9129416 від 03.03.2015 року, з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 50\~000 гривень та 510 гривень франшизи. Постановою Богунського районного суду м. Житомир від 29.01.2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП України закрито, у зв»язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Одразу після настання дорожньо-транспортної пригоди та вподальшому після визначення розміру заподіяної їй шкоди вона зверталась до ПАТ «СК «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом ПАТ «СК «Перша» надала необгрунтовану відмову у виплаті страхового відшкодування покликаючись на відсутність доказів вини [PERSON] Також їй стало відомо, що відповідно до Договору №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Перша» та [PERSON] «Петер-транс», автомобіль [NUMBER], було застраховано на випадок настання цивільної відповідальності Страхувальника за зобов»язанням, що виникають при заподіянні шкоди третім особам внаслідок ДТП в період дії Договору. Відповідно до п. 3.1. Договору загальна сума страхового відшкодування за Договором становить 6\~750 000, 00 грн., а страхова сума на один забезпечений транспортний засіб становить 250\~000 гривень. Таким чином, ПрАТ «СК «Перша» відповідає за шкоду завдану автомобілем IVEKO, 440E43 д.н.з. [NUMBER], в межах суми страхового відшкодування визначеної відповідно до полісу обов»язкового страхування №9129416 від 06.03.2015 року на суму 50\~000 гривень, а не покрита частина суми матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню згідно Договору №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року в межах суми 250\~000 гривень. Загальна сума понесених нею витрат пов»язаних із ремонтом пошкодженого автомобіля Mersedes-Bens GLK 220CD4 Matis, 2011 р.в., д.н.з. [NUMBER], становить 265\~605 грн. 52 коп. Тому, з врахуванням наведеного просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засідані позов із збільшеними позовними вимогами підтримав, просить задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] «СК «Перша» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях від 21.07.2016 року за вих. №640 та додатково зазначив, що не заперечує щодо розміру відшкодування про яке просить позивач, але заперечує наявність вини [PERSON] у ДТП, що мала місце 17.06.2015 року за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та належного позивачу автомобіля Mersedes-Bens GLK 220CD4 Matis, 2011, р.в. д.н.з. [NUMBER]. Представник відповідача [PERSON] «Петер-транс» в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином.Факт належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання підтверджується рекомендованими повідомленнями із судовою повісткою, які повернулися на адресу суду з відміткою про одержання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином. Факт належного повідомлення відповідача [PERSON], про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось 05.09.2016 року, підтверджується рекомендованим повідомленням із судовою повісткою, яке повернулось на адресу суду з довідками поштамту про причини повернення, згідно яких останній проігнорував повідомлення поштамту про необхідність зявитися для отримання поштових відправлень і таке, після закінчення терміну зберігання, скеровано відправнику, тобто суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] [PERSON], представника відповідача [PERSON] «СК «Перша» - [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов із збільшеними позовними вимогами слід задоволити з наступних підстав. Постановою Богунського районного суду м. Житомир від 29.01.2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП України закрито, у зв»язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Як вбачається із вищезгаданої постанови, судом встановлено, що відповідно до протоколу серії АП1 №350592 від 17.06.2015 р., [PERSON] 17.06.205 р. о 13 год 30 хв в м. Сколе по вул. Героїв Маківки, Львівської області, керуючи т/з IVEKO 440Е43, д.н.з. AM 5731 ВС, не вибрав безпечної швидкості руху т/з, не врахував дорожньої обстановки, яка склалась, в результаті чого вїхав у т/з Mersedes-Bens GLK 220CD4 Matic, д.н.з. [NUMBER]. В результаті ДТП т/з отримали технічні пошкодження, чим порушив п.12.4 ПДР. У абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. Вищенаведене дає підстави зробити висновок про те, що закриття провадження у справі на підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності. Відповідно до правової позиції судів касаційної інстанції яка відображена в судових рішеннях у подібних правовідносинах, "не притягнення з будь-яких причин до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України (зокрема і у зв'язку із закінченням строків притягнення до відповідальності) не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду". Таким чином, вина відповідача [PERSON], як водія т/з IVEKO 440Е43, д.н.з. AM 5731 ВС, у вчинені ДПТ, доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом серії АП1 №350592 від 17.06.2015 р., про що також зазначено у вказаній вище постанові Богунського районного суду м.Житомира від 29.01.2016 року у справі №295/15577/15-п, а протилежне не спростовано належними засобами доказування. Закриття судом провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] по нереабілітуючих обставинах не звільняє винуватця ДТП від відшкодування завданої ним шкоди. Таким чином, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] «Петер-транс» несуть солідарну відповідальність за завдану позивачу матеріальну шкоду в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, як безпосередній винуватець ДТП та власник джерела підвищеної небезпеки, відповідно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.І ст. 1166, ч.2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON] «Петер-транс». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], застрахована в ПАТ «СК «Перша» згідно полісу АС №9129416 від 06.03.2015 року, з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 50\~000 гривень та 510 гривень франшизи. Крім того, відповідно до Договору №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Перша» та ТОВ «Петер-транс», автомобіль [NUMBER], було застраховано на випадок настання цивільної відповідальності Страхувальника за зобов»язанням, що виникають при заподіянні шкоди третім особам внаслідок ДТП в період дії Договору. У відповідності до п. 3.1 Договору, договір діє з 24.03.2015 року по 19.03.2016 року. Дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля відбулась 17.06.2015 року, тому завдана позивачу [PERSON] матеріальна шкода підпадає під ознаки страхового випадку, передбаченого Договором №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року. Відповідно до п. 6.20 Договору добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року, зобов»язання Страховика відшкодувати збитки за Договором настає тоді, коли розмір збитків, завданих Страхувальником третім особам перевищить страхову суму, встановлену договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У такому випадку розмір виплати страхового відшкодування встановлюється у сумі різниці між розміром завданих збитків і сумою належного до сплати за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З врахуванням наведеного ПрАТ «Страхова компанія «Перша» відповідає за шкоду завдану автомобілем [NUMBER], в межах суми страхового відшкодування, визначеної відповідно до полісу обов»язкового страхування №9129416 від 06.03.2015 року на суму 50\~000 гривень, а не покрита частина суми матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню згідно Договору №12-14.06.15.00005 добровільного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу від 23.03.2015 року в межах суми 250\~000 гривень. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2006 від 10.07.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням результатів його обстеження 07.07.2015 року, становить 252064 грн. 38 коп. Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума завданої позивачу матеріальної шкоди, фактично понесених витрат, пов»язаних із ремонтом пошкодженого в ДТП автомобіля [NUMBER], становить 265\~605 грн. 51 коп., а саме 228\~443 грн. 00 коп. вартість запчастин (а.с.29-30), 37\~162 грн., 52 коп. вартість ремонтних робіт (а.с.31-32). Враховуючи наведене вище, ПрАТ «Страхова компанія» «Перша» зобов»язана відшкодувати позивачу [PERSON] суму матеріальної шкоди в розмірі 265\~605 грн. 52 коп., з яких 49\~490 гривень згідно полісу обов»язкового страхування та 215\~605 грн. 52 коп. згідно договору добровільного страхування. У зв»язку з цим з відповідача [PERSON] та [PERSON] «Петер-транс» підлягає стягненню залишок суми матеріальної шкоди та збитків в загальній сумі 1510 гривень, з яких 510 гривень франшизи та 1000 гривень понесених додаткових витрат пов"язаних з проведенням та оплатою авто-товарознавчого дослідження (збитків) (а.с. 28 зворотна сторона). Позивачем [PERSON] також завлено вимогу про стягнення пені у розмірі 28646 грн. 25 коп.; інфляційних втрат 9552 гн. 71 коп. та 3% річних за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 2325 грн. 02 коп., які підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 36.2. Закону України "Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до статті 36.5. Закону України "Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається з матеріалів справи позивач подала заяву про виплату страхового відшкодування 22.03.2016 року вх. №06-03, відтак ПрАТ СК «Перша» зобов'язане було виплатити страхове відшкодування у строк до 06 квітня 2016 року. Тому, зважаючи на приписи ст.ст. 36.2., 36.5 Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до стягнення з ПрАТ СК «Перша» підлягає сума пені у розмірі 28\~646 грн. 25 коп. із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ на 107 календарних днів прострочення з 07.04.2016 року по 22.07.2016 року (розрахунок а.с. 77 зворотна сторона). Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", - при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч.2 ст. 625 ЦК України). Суд вважає, що з ПрАТ СК «Перша» підлягає стягненню сума інфляційних втрат у розмірі 9552 грн. 71 коп. та 3 % річних у розмірі 2325 грн. 02 коп. за весь період прострочення з 07.04.2016 по 22.07.2016 року, згідно наявного розрахунку (а.с 78). Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] «Петер-транс» моральної шкоди у розмірі 438480 грн. 00 коп., така підлягає задоволенню виходячи з наступного. Внаслідок ДТП позивач зазнала моральної шкоди, була змушена винаймати інший автомобіль і доставляти свій пошкоджений автомобіль з місця ДТП до місця проживання в м. Львів, забезпечувати неодноразове відвідування правоохоронних органів, суду та страхову компанію у звязку з адміністративним та страховим провадженням, відвідувати автосервіс для ремонту свого автомобіля, організовувати та забезпечувати проведення експертного дослідження оцінки автомобіля. Все це змушувало позивачку хвилюватись, відволікатись від своїх особистих, та ділових питань, що негативно вплинуло на моральний та психологічний стан, викликало душевні страждання, стреси, безсоння, створювало життєві незручності та негативно відображалося на родинних і ділових відносинах. Статтею 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини. Виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд вважає достатнім стягнути з відповідачів заподіяну позивачу моральну шкоди в сумі 438 480,00 грн. відповідно до розрахунку, що наявний в матеріалах справи (а.с.78-79 ).

Outcome: approved