Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

29.12.2018 року до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачі шляхом відшкодування упущеної вигоди. Ухвалою від 08.01.2019 року, справу було передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 08.07.2019 року відкрито відкрито провадження у справі. 17.09.2019 року та 06.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовними заявами у новій редакції, у яких прохав стягнути з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на його користь упущену вигоду у розмірі 29768 грн. 42 коп. Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином. Позивач є власником приватного домогосподарства, яке розташоване за адресою [ADDRESS] . 01.06.2018 року до Петропавлівського Центру обслуговування клієнтів АТ «ДТЕК Дніпровські\~електромережі» подав заяву-повідомлення про те, що з метою реалізації державної програми про впровадження відновлювальної енергетики, позивач у своєму домоволодінні побудував сонячну електростанцію та прохав надати послугу з улаштування вузла обліку і укласти договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, відповідно до чинного законодавства. В той же день. 01.06.2018 року позивач здійснив оплату послуг з улаштування вузла обліку, згідно рахунку наданого електропостачальником АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». Однак, більше місяця працівники відповідача ігнорували усні звернення позивача щодо виконання своїх обов`язків по улаштуванню вузла обліку та укладанню договору купівлі-продажу електроенергії за «зеленим тарифом». Відповідно до п.6 розд. ІІ Постанови НКРЕ №170 після оплати побутовим споживачем послуг з улаштування вузла обліку електропостачальник протягом 3 днів у містах та 5 днів у сільській місцевості улаштовує чи виконує реконструкцію вузла обліку. Однак, тільки 04.07.2018 року, послуга з улаштування вузла обліку була виконана та укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. Позивачем 24.07.2018 року на адресу АТ «ДТЕК Дніпровські\~електромережі» була направлена відповідна претензія. Керівник Інформаційно-консультаційного центру, не звертаючи уваги на вказані порушення чинного законодавства України, надав відповiдь, що з боку АТ «ДТЕК Дніпровські\~електромережі» не було порушень вимог діючого законодавства і відмовив в задоволенні претензії. Враховуючи відмову «ДТЕК Дніпровські електромережі», позивачем були направлені заяви до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та до Антимонопольного комітету України. У відповіді НКРЕКП від 10.12.2018 року, було зазначено, що такі дії відповідача є протиправними. Відповідно до розділу ІІІ Порядку побутовий споживач продає, а електропостачальник купує електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії генеруючою установкою приватного домогосподарства, згідно з умовами договору купівлі-продажу, укладеного відповідно до розділу ІІ цього Порядку. Отже, нарахування виробленої для купівлі електропостачальником електричної енергії можливе з дати укладання договору. Оскільки відповідач з необґрунтованим порушенням строку, визначеним п. 6 розд. ІІ Постанови НКРЕ № 170, здійснив улаштування вузла обліку електроенергії за «зеленим тарифом» пізніше на 27 днів, а тому установка була відключена від лінії електропередач, не виробляла електричну енергію, що призвело до недоотримання позивачем доходу, він звернувся за захистом своїх прав до суду з вимогою відшкодувати йому упущену вигоду у розмірі 29768 грн. 42 коп. Ухвалою від 22.03.2021 року, справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження. 14.07.2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву [PERSON] у якому підприємство позовних вимог не визнає у повному обсязі та прохає залишити їх без задоволення. Заперечення відповідача ґрунтуються на наступному. Відповідно до ч. 2 ст. 644 Цивільного кодексу України, визначено, що якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений -протягом нормального необхідного для цього часу. Необхідно відмітити. Що ані заявка на укладення договору, ані діюче законодавство не містить вимогу, в який саме строк має бути укладений договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом з моменту надходження заяви на його укладання. Частиною 5 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що крім обов`язків, визначених статтею 57 цього Закону, постачальник універсальних послуг зобов`язаний: купувати електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та /або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищую 30 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами. Аналогічні права споживача на укладення вказаного договору передбачені пунктом 5.5.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії. Крім того, позивач не звертався із заявами та скаргами щодо строку укладання договору до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у період із 01.06.2018 року по 04.07.2018 року, тобто із періоду дати заяви повідомлення про здійснення генеруючої установки 01.06.2018 року. До укладання договору № 3590-ДнОЄ про купівлю продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом 04.07.2018 року. Від позивача не надходило жодного звернення з цього приводу. Також було зазначено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією від 10.05.2018 року, № 2001784. Правовідносини щодо подальшого оформлення «зеленого» тарифу витікають із зазначеного договору. Та і взагалі, згідно укладених договорів між позивачем і відповідачем не передбачена відповідальність у вигляді упущеної вигоди. Відповідач також зазначив, що розрахунки упущеної вигоди, які надав позивач у якості доказу суми збитків не є належними доказами. Виписка з інтернету не є належним доказом, оскільки не містить даних щодо опадів і хмарності, сформована по м. Дніпру, а не по м. Петропавлівка, де встановлено генеруючі установки позивача. Розрахунок позивача здійснено без знання та дотримання елементарних норм та законодавства у галузі енергетики. Доказ тому не дотримання навіть схеми розрахунку. У зв`язку із чим, прохає відмовити позивачу у його позовній заяві. Ухвалою суду від 14.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснення надав аналогічні тексту відзиву. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку про залишення позову без задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] подав 01.06.2018 року до Петропавлівського Центру обслуговування клієнтів АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» заяву-повідомлення, що з метою реалізації державної програми про впровадження відновлювальної енергетики, позивач у своєму домоволодінні побудував сонячну електростанцію та прохав надати послугу з улаштування вузла обліку і укласти договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, відповідно до чинного законодавства. В той же день, 01.06.2018 року позивач здійснив оплату послуг з улаштування вузла обліку, згідно рахунку наданого електропостачальником АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», що підтверджується квитанцією від 01.06.2019 року № 0К3В38200. 04.07.2018 року, послуга з улаштування вузла обліку була виконана та укладено договір із позивачем про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом № 3590-ДнОЭ. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 ЦК). Упущена вигода, як рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання, у разі недопущення правопорушення\~(Постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 923/700/17). При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися відомості, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання винагороди, якби зобов`язання було виконано боржником у належний спосіб. Дохід не може бути абстрактним, адже для відшкодування упущеної вигоди повинні враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для його отримання\~(Постанова Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №908/2261/17). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Виходячи з наведеного, позивач повинен довести факт спричинених збитків та їх реальність, обгрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач вважає, що оскільки з дня подання заяви та оплати до дня підключення та укладання договору минуло 27 днів, відповідачем було порушено вимоги пунктів 4-6 розділу ІІ постанови НКРЕКП від 27.02.2014 року № 170, у зв`язку із чим, прохає стягнути з відповідача суму упущеної вигоди у розмірі 29768 грн. 42 коп. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених реальних збитків, упущеної вигоди, а також не доведено, що саме неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Обґрунтування суми упущеної вигоди, позивачем розраховано на припущеннях та на підставі акту приймання-передавання товару (електричної енергії) від споживачів електричної енергії [PERSON] та [PERSON] , що не є належним та допустимим доказом відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю за недоведеністю. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі якщо в задоволенні позову відмовлено судові витрати, пов`язані з розглядом справи та витрати на надану професійну правничу допомогу у розмірі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості покладаються на позивача. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з вимогами ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 14.09.2021 року відповідачем було подано заяву про розподіл судових витрат у якій просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. на підтвердження заявлених витрат відповідачем надано договір про надання правової допомоги від 08.01.2021 року № 210-ДЕ, акт наданих послуг від 13.09.2021 року. Згідно із розрахунком витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, адвокатом надано наступні послуги: вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів 4 год., 1000 грн.; розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази 3 год., 800 грн., підготовка та подання відзиву на позовну заяву 5 год., 1000 грн., підготовка та подання пояснень щодо техніко-економічного обґрунтування хибності заявленої позивачем суми позову 1 год., 400 грн.; прибуття до суду для подачі процесуальних документів, ознайомлення зі справою 10 год., 1000 грн.; підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3 год., 800 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. За викладених обставин,

Outcome: dismissed