Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого, з урахуванням уточненого, просить визнати дійсним Договір купівлі - продажу № Н9-248 від 9 березня 1998 року квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , як покупцем, і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавцем, який\~ зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна». В обгрунтування посилається на те, що квартира за\~ [ADDRESS] ( [ADDRESS] \~адреса [ADDRESS] ,\~загальною площею\~67,3\~м2\~була ним\~придбана відповідно\~до договору\~купівлі-продажу\~від 9\~березня 1998\~року,\~\~р.№\~Н9-248,\~зареєстрованого на\~Універсальній біржі\~«Україна»,\~на час\~реєстрації Біржа\~нерухомості та\~основних фондів\~«Україна».\~\~Відповідно до\~п.1\~Договору продавцями\~квартири були\~відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~два останніх\~відповідача були\~неповнолітніми,\~\~від \~їх імені\~ діяли\~їх батьки,\~як законні\~представники.\~Оформлення угоди,\~на час\~її укладення,\~ окремої\~згоди органів\~опіки та\~піклування \~не потребувало.\~За\~п.5\~договору купівлі-продажу\~кошти за\~квартиру [ADDRESS] ,\~покупці отримали\~визначену суму\~25\~000\~грн.\~до реєстрації\~угоди на\~Біржі.\~10\~березня 1998\~року Договір\~купівлі-продажу\~був зареєстрований\~у КП\~«Харківське міське\~бюро технічної\~інвентаризації)\~\~(на\~той час\~Державному комунальному\~підприємстві Харківського\~міського бюро\~технічної інвентаризації)\~за р.№\~П-2-2364.\~Зазначає,\~що реєстрація\~\~КП «Харківське\~міське бюро\~технічної інвентаризації)\~\~(на\~той час\~Державному комунальному\~підприємстві Харківського\~міського бюро\~технічної інвентаризації)\~за ним\~\~права власності\~на квартиру\~ на\~підставі Договору\~купівлі-продажу\~№ Н9-248,\~посвідченого 9\~березня 1998\~року \~Біржею нерухомості\~та основних\~фондів «Україна»\~(назва\~на час\~укладення угоди),\~а не\~нотаріусом,\~станом на\~час його\~реєстрації в\~БТІ (10\~березня 1998\~року)\~не суперечило\~чинному законодавству. Крім того зазначив, що з часу придбання квартири, він є її повноправним власником, після укладення вказаного договору купівлі-продажу повністю виконав всі його істотні умови, тобто прийняв зазначене майно та сплатив обумовлену договором суму, а також зареєстрував його в БТІ, мешкає в ній, сплачує усі комунальні платежі, тобто\~ володіє та користується нею.\~ На праві повного володіння квартирою, в тому числі і розпорядження, він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трощій Ірини В`ячеславівни для оформлення відчуження квартири.\~Відповідно до постанови від 10 січня 2020 року за № 12/02-31 йому було відмовлено у здійсненні цієї нотаріальної дії із посиланням на те, що договір купівлі-продажу, укладений на біржі не є належним правовстановлюючим документом.\~ Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 року відкрито загальне провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.03.2020 року закрито підготовче провадження по справі. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явились, повідомлялись шляхом надіслання судових повісток. До суду повернулись поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належність надіслання судових повісток відповідачам. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трощій Ірина В`ячеславівна в судове засідання не з"явилась, повідомлена належним чином. Третя особа універсальна біржа «Україна» в судове засідання не з"явились, повідомлялись шляхом надіслання судових повісток. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані в обґрунтування позовних вимог докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до\~копії договору\~купівлі-продажу\~№ Н9-248\~від 09.03.1998\~року,\~посвідченого представником біржи\~«Україна»,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру житловою площею 43, 9 кв.м., загальною площею 67, 8 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 10 березня 1998 року Договір купівлі-продажу був зареєстрований у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації)\~ (на той час Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації) за р. № П-2-2364.\~ Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 195509618 від 02.01.2020 року, трикімнатна квартира житловою площею 43, 9 кв.м., загальною площею 67, 8 кв.м. за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (реєстраційний номер 2002762963101). Відповідно до постанови № 12/02-31 від 10.01.2020 року приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Трощій Ірини В`ячеславівни, відмовлено [PERSON] у посвідчені договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з підстав, що відповідно до роз"яснення Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10.04.1998 року, угоди про відчуження об"єктів нерухомого майна, укладені між особами, які не є членами біржі або угоди укладені брокерами за дорученням третіх осіб, не відповідають вимогам Закону України "Про товарну біржу" і у зв"язку з цим не можуть вважатися біржовими операціями та реєструватися біржами, тобто біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо за це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до\~статті 5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на зазначені норми та враховуючи, що правочин за своїм змістом та формою має відповідати вимогам законодавства, чинним на момент його укладення, у справі, що переглядається, мають бути застосовані положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме\~ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до п. 4\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004\~року, Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно зі\~статтею 227 ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 1998 року Договір купівлі-продажу був зареєстрований у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації)\~ (на той час Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації) за р.№ П-2-2364.\~ Відповідно до статей\~128,\~153 ЦК УРСР\~(1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 224 ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.5 договору купівлі-продажу кошти за квартиру [ADDRESS] , покупці отримали визначену суму 25\~000 грн. до реєстрації угоди на Біржі.\~ Тобто при вчиненні договору купівлі-продажу квартири дії сторін договору були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року) передбачена обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі\~ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»\~ угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі - не підлягали нотаріальному посвідченню. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладення такого договору на товарній біржі. Відповідно до абз. 3 та 4\~п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до ч. 2.\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~в редакції, що діє на теперішній час, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, станом на час реєстрації, а саме 10 березня 1998 року, в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації)\~ (на той час Державне комунальне підприємство Харківського міського бюро технічної інвентаризації), реєстрація\~ права власності на квартиру на підставі Договору купівлі-продажу № Н9-248, посвідченого 9 березня 1998 року Біржею нерухомості та основних фондів «Україна» (назва на час укладення угоди), а не нотаріусом, не суперечило чинному законодавству. Відповідно до ч. 2.\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З огляду\~на вищевикладене,\~вбачається,\~що [PERSON] , повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно 25 000 гривень, вселився в придбану квартиру, договір відповідно до частини 2\~статті 227 ЦК УРСР\~був зареєстрований в БТІ у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, таким чином\~ [PERSON] набув право власності на квартиру і правомірно володіє нею до теперішнього часу, тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved