Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Представник органу опіки та піклування Ружинської РДА в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. [PERSON], [INFO] разом зі своїми дітьми: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] проживає у [ADDRESS] У 2015 році [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON], який на даний час перебуває під піклуванням у своєї бабусі - [PERSON] 05.08.2015 року рішенням виконавчого комітету Вербівської сільської ради було винесено рішення «Про тимчасове відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у матері [PERSON].». Тоді дитина тимчасово була поміщена до обласного будинку дитини. Неодноразово [PERSON] викликали на засідання комісії з питань захисту прав дитини, попереджалася про неналежне виконання своїх батьківських обов»язків. Зважаючи на те, виконкомом сільської ради, депутатами, працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з даною сім'єю постійно проводилася профілактична робота, здійснювався постійний контроль за поведінкою [PERSON] проведені неодноразові обстеження матеріально-побутових умов проживання, бажаних результатів в покращенні поведінки матері дітей не відбулося. У зв»язку з тим, що ситуація у сім'ї не покращилася, мати створює обставини, які загрожують життю та здоров»ю дітей, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Ружинської райдержадміністрації від 05.01.2017 року надано висновок про можливість позбавлення батьківських прав жительку с. Вербівка [PERSON] відносно своїх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Ружинської РДА просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей : [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. В судове засідання відповідачка та представник відповідачки зявилися просили в задоволенні позову відмовити пояснивши, що вона проживає разом із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] у селі Вербівка Ружинського району. Відповідно до акту обстежень матеріально-побутових умов проживання діти мають місце для відпочинку та ігор. У будинку є необхідні меблі та побутова техніка. Позивачка не дивлячись на те, що проживає без чоловіка - веде господарство самостійно. Самостійно обробляє город, доглядає козу та птицю, має багато консервованих фруктів та овочів, аби дітей забезпечити їжею на весь час. Докладає і буде докладати всіх зусиль для належного виховання і утримання дітей. В судовому засіданні третя особа [PERSON] просив позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, так як відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та належним чином їх не виконує. Суд, заслухавши представника органу опіку та піклування Ружинської районної державної адміністрації, відповідачку, представника відповідачки, третю особу, свідків, оглянувши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. [PERSON], [INFO] разом зі своїми дітьми: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] проживає у [ADDRESS] Відповідно до акту обстеження матеріально- побутових умов проживання від 01.01.2017 року вбачається, що до складу сім»ї [PERSON] входять [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], сімя проживає у будинку [PERSON], який має 2 житлових кімнати, санітарний стан помешкання задовільний, сімя обробляє земельну ділянку 0.40 га., утримує підсобне господарство, кури, коза. Відповідно до рішення виконкому Вербівської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області від 03.01.2017 року про відібрання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у матері [PERSON] в зв'язку з виниклою загрозою і здоровю малолітніх дітей. Відповідно до пояснення старшого інспектора Ружинського відділення Бердичівського відділу головного управління Національної поліції в Житомирській області [PERSON] вбачається, що [PERSON] стала відноситися до виконання батьківських прав добросовісно, а тому на даний час не має необхідності позбавляти батьківських прав. Відповідно до пояснення амбулаторного фельдшера с. Вербівка, [PERSON] вбачається, що [PERSON] стала відноситися до виконання батьківських прав добросовісно, дивиться за станом здоровя своїх дітей, при необхідності проводить із ними лікування, санітарний стан домоволодіння в якому проживає [PERSON] разом з дітьми покращився. Відповідно до пояснення Вербівського сільського голови [PERSON], вбачається, що почалися позитивні наслідки, [PERSON] стала відповідальніше ставитись до своїх батьківських обов'язків, діти в школу та дитячий садок ходять охайно, стала на шлях виправлення та вважає, що на даний час не має необхідності позбавляти батьківських прав [PERSON] Відповідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] стала на шлях виправлення, не вживаває алкогольні напої, діти ходять охайно, в будинку прибрано, веде підсобне господарство, тому вважають, що на даний час не має необхідності позбавляти батьківських прав [PERSON] Так, ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджена за вчинення умисного злочину щодо дитини. Разом з цим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей ( п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року» Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав «. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2,4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно дост.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Разом з тим, враховуючи положення п.18 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Із матеріалів справи вбачається, що Ружинська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надала висновок від 11.01.2017 року № 02-28/178 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Однак зазначений висновок не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки в висновку не зазначено обґрунтування в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав матері. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки [PERSON], виявляє стійке бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки. Та раніше до відповідачки не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а тому позбавлення батьківських прав є передчасним.

Outcome: dismissed