Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить стягнути з дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на свою користь 44265 грн. 14 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної їй злочином, вчиненим [PERSON], внаслідок якого загинув її син - [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня 2007 року близько 17 год. 30 хв. [PERSON], який на той час перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи в ДП "Рівненський облавтодор" водієм, під час виконання ним своїх трудових обов'язків, керуючи по автодорозі Рівне - Костопіль вантажним автомобілем КАМАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], порушив Правила дорожнього руху, що спричинило зіткнення з легковим автомобілем ЗАЗ-110307, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого водій цього автомобіля та його пасажир [PERSON] загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому, вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2008 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Вказує, що частину матеріальної шкоди їй відповідачем було відшкодовано, проте станом на день звернення до суду за захистом порушених майнових прав та інтересів (жовтень 2013 року) несплаченими залишаються 44265 грн. 14 коп., котрі і просить стягнути з відповідача. Зазначена сума складається з витрат, понесених нею на: оплату вартості організації та проведення поховання сина, придбання ритуальних речей для поховання тіла, оплату вартості трьох поминальних обідів, оплату вартості виготовлення надмогильного пам'ятника, огорожі на кладовищі та супутніх виробів щодо облаштування могили сина. В судовому засіданні представник позивача зменшила розмір позовних вимог своєї довірительки та з мотивів, наведених у заяві від 17.12.2014 р. "Про уточнення позовних вимог (ціни позову)", просить суд стягнути з дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь [PERSON] 26465 (двадцять шість тисяч чотириста шістдесят п'ять) грн. 41 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та в обґрунтування заперечень підприємства пояснила, що відповідач визнає позов лише у частині компенсації позивачці підтверджених нею товарними чеками витрат в сумі 1500 грн. та 594 грн. на придбання ритуальних речей для поховання тіла сина, відповідно, чоловічого костюму та виробу із золота (обручки). В решті вимог позов не визнала та з мотивів, наведених нею у письмовому запереченні №6/1863 від 15.12.2014 р. на позовну заяву, просить в цій частині у задоволенні позову відмовити. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. В судовому засіданні представниками сторін була визнана й не оспорювалася та обставина, і це також вбачається з досліджених судом матеріалів кримінальної справи №1-59/08 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, що вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2008 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки (а.с.330-333). Цим же вироком вирішено пред'явлений потерпілою [PERSON] до дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" цивільний позов у кримінальному судочинстві (а.с.49 - 52), а саме - стягнуто з цивільного відповідача на користь цивільного позивача (потерпілої) [PERSON] 15000 грн. в рахунок відшкодування майнової та 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як було встановлено вироком Рівненського районного суду від 30.10.2008 р., а також матеріалами кримінальної справи №1-59/08 (а.с.206 - 209, 212, 213), 24 вересня 2007 року близько 17 год. 30 хв. водій [PERSON], перебуваючи в трудових відносинах із відповідачем - дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор", під час виконання своїх трудових обов'язків, керуючи по автодорозі сполученням Рівне - Костопіль належним відповідачу транспортним засобом - вантажним автомобілем марки КАМАЗ 5410, державний реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом марки ТЦ 13, державний реєстраційний номер [NUMBER], порушив вимоги п.п.1.5, 2.3, 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, що спричинило зіткнення з легковим автомобілем марки ЗАЗ-110307, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого водій цього автомобіля та його пасажир [PERSON] загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст.1172, ч.ч.1, 2, 5 ст.1187, ст.1201 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання…, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме - згідно наданих представником позивача й не спростованих представником відповідача фіскальних документів, до стягнення підлягає: оплата [PERSON] вартості організації та проведення поховання померлого [PERSON] - 2021 грн. 14 коп., що слідує з договору-замовлення СК №6554 від 25.09.2007 р.; вартість виробу із золота (обручки) - 594 грн., згідно товарного чека №2 від 25.09.2007 р.; вартість трьох поминальних обідів, що слідує з виписаних підприємцем [PERSON] рахунків на оплату замовленого у закладі громадського харчування, відповідно, рахунок від 26 вересня 2007 року на суму 9000 грн., від 30 вересня 2007 року на суму 3000 грн., від 28 жовтня 2007 року на суму 4500 грн., а всього - 16500 грн., з них до сплати підлягає 1500 грн., за вирахуванням стягнутих вироком суду з відповідача на користь позивача 15000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди; оплата [PERSON] вартості виготовлення надмогильного пам'ятника - 15500 грн., що слідує з квитанції №50 від 25.06.2008 р., оплата вартості виготовлення огорожі на кладовищі - 3100 грн., що слідує з накладної №01 від 02.10.2009 р., оплата вартості виготовлення супутніх виробів щодо облаштування могили - 1100 грн., що слідує з накладної №21 від 19.09.2008 р., 2150 грн., що слідує з квитанції б/н від 12.03.2008 р., а всього - 21850 грн. Таким чином, сумарно до стягнення підлягає - 2021,41 грн. + 594 + 1500 + 21850 = 25965 грн. 41 коп. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір", звільняються від сплати судового збору позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи, тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави, визначивши розмір цього виду судових витрат за правилами п.1 ч.1 ст.80 ЦПК України та п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Тобто, за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, яка (ціна) у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується (25965,41 грн. : 100 = 259 грн. 65 коп.), але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial