Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в обґрунтування якого вказав, що 06.09.2007 року між ним та відповідачем укладений договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 4700 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.п.5.5 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення наведених норм закону та умов укладеного договору, відповідач зобов`язання, взяті на себе, належним чином не виконала. Станом на 05 квітня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 115044,66 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 4460,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 100569,95 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4297,57 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 5466,41 грн. Дану суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 1762 грн., позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача до судового засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно з наданими запереченнями на відзив відповідача, пояснив, що 06.09.2007 року відповідач отримала кредит в сумі 4700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стосовно форми кредитного договору пояснив, що підписання відповідачем заяви, а також Умов та Тарифів запропонованих банком є відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання та вважається укладеним з моменту надання йому певної форми. Відповідно до ст.207 ЦК України договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо її зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Вважає, що підписані між ним і відповідачем документи складають договір. З виписки по картковому рахунку чітко прослідковується, що відповідачу встановлений кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали у касах магазинів за допомогою картка «Універсальна». Операція за картковим рахунком від 26.06.2014 року була проведена банком та не є підставою для переривання строків позовної давності. Вважає виписку по картковому рахунку та розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами у справі, які не спростовані відповідачем. На час укладення договору з відповідачем була встановлена процентна ставка в розмірі 1,9 % в місяць або 22,8 % на рік, але згодом була змінена на підставі наказів банку, що повністю узгоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Розмір процентної ставки може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Повідомлення про підвищення відсоткової ставки відповідачу було направлено, але у зв`язку з закінченням строків зберігання такої інформації в архіві, надати підтвердження направлення такої інформації не видається можливим. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не приймались, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Вся необхідна інформація про умови кредитування була доведена до відповідача у другому примірнику договору. Крім того, вважає, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Але, за даним договором відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно з Умовами та Правилами картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клаєнтка тощо. Банк відкриває Клієнту картковий рахунок, видає клієнту картки, їх вид та срок дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднанні в одне ціле - кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обґрунтовані. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61 цс 14. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 06.2017 року (довідка про видачу кредитних карт міститься в матеріалах справи). Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 30.04.2018 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини на які відповідач позивається не відповідають дійсності, а строк позовної давності як загальний так і спеціальний позивачем при зверненні до суду дотримано. Просив вимоги банку задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник до судового засідання не з?явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги не визнали. Згідно з наданим відзивом на позовну заяву позивач підтвердила, що дійсно 06.09.2007 року, шляхом підписання заяви, між нею та позивачем укладений кредитний договір, згідно з яким їй наданий кредит на картку в розмірі 4700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,8 % на рік. Останній платіж вона здійснила у 2008 році і звернулась до позивача за довідкою про сплату кредиту, але їй було відмовлено з причини необхідності запиту до м.Києва. Позивачем безпідставно та без повідомлення позивача належним чином було підвищено відсоткову ставку поточної заборгованості та відсоткову ставку простроченої заборгованості з 22,8% па 30,0% з 01.01.2013 року. Вважає, що встановлена процентна ставка не може бути змінюваною, а у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом па будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил падання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270(далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. Згідно з пунктом 99 Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під чає доставки за зазначеною адресою або під чає видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі йото відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторопньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт йото вручення адресатові під розписку (правова позиція Верховного Суду України в справі за № 6-1374цс17). Таким чином, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів належного повідомлення відповідача про зміну розміру процентної ставки, вважає необгрунтованим розрахунок позивача щодо підвищення процентної ставки з 01.01.2013 року з 22,8% на 30,0% виходячи із процентої ставки, встановленої договором. Крім того, згідно з наданим розрахунком останній платіж позивачем здійснено саме 26.06.2014 року, тобто, це дата останнього погашення боргу. Відповідно до Положення частин 1,3 статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до новою строку не зараховується. Вбачається, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту па платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повното погашення кредиту, що відповідає строку дії картки, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повернення кредиту, тобто строку дії картки (ст.261 1 ЦК України). Вважає, що до спірних правовідносин можна застосувати загальну позовну давність у 3 роки, а також те, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості, який закінчився 26.06.2017 року. При цьому позов позивачем подано 12.04.2018 року. Згідно з ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропушення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, позивач не зазначив причини пропущенпя строку позовної давності. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Просила відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 05.08.2019 року на підставі ухвали суду заочне рішення Димитровського міського суду Донецької області від 03 вересня 2018 року за позовом ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та розгляд справи по суті призначений за правилами спрощеного позовного провадження на 09.00 год. 29.08.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 06 вересня 2007 року між сторонами по справі був укладений Договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підтверджується заявою позивача від 06.09.2007 р., підписаною як позивачем так і відповідачем та наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9, 10 11-16). Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 05.04.2018 року загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 115044,66 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 4460,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 100569,95 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4297,57 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 5466,41 грн. (а.с. 5-8). Згідно з інформацією АТ КБ «Приватбанк», згідно з договором від 06.09.2007 року, [PERSON] отримувала кредитні картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної кредитної карти до останнього дня червня 2017 року (а.с. 82). V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобов`язання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору, що є недопустимим, а тому з нього підлягають стягненню сума заборгованості за кредитом 4460,73 грн. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч.3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до п.5.3. Умов та Правил надання банківських послуг банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.4.9 цього договору. Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № № 270 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17. З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що з 01.01.2013 року процентна ставка за договором підвишена до 30,00%, з 01.09.2014 року підвищена до 34,8%, а з 01.04.2015 року до 43,2 % (а.с. 5-8). Позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем з 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року на 34,80% та з 1 квітня 2015 року у розмірі 43,20 % на прострочену заборгованість є нікчемною, оскільки докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем відсутні. Посилання на те, що відповідач підписуючи анкету-заяву надав згоду на підвищення процентної ставки, не можуть бути прийнятими до уваги, так як суперечить положенням статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення божника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника про підвищення відсоткової ставки. Проте це не є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Судом не встановлений факт надіслання відповідачу повідомлення про зміну тарифної ставки за кредитним договором, факт належного повідомлення відповідача не зміг підтвердити і позивач, що вбачається з відповіді на відзив, тому суд вважає незаконним з боку позивача підвищення процентної ставки. Відповідачем зроблена заява щодо застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Окрім цього, ч.1 ст.259 зазначеного Кодексу передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом не встановлено факту укладення сторонами договору про збільшення позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у 3 роки. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, що відповідає строку дії картки, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повернення кредиту, тобто строку дії картки (ст.261 ЦК України). При цьому суд враховує постанову ВСУ від 17.09.2014р. № 6-95цс14. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява разом з додатками здана до суду 10.05.2018 р., тому, з врахуванням ч.6 ст.70 ЦПК України, суд саме з цієї дати обраховує строк позовної давності. Відповідач згідно кредитного договору від 06.09.2007 р., отримала кредитну картку, яка має термін дії по 06.2017 р., таким чином суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом, оскільки строк позовної давності щодо цієї вимоги закінчується 30.06.2018 р. Оскільки строк дії кредитної картки закінчився 30.06.2017 року, заборгованість по процентах повинна бути розрахована до зазначеної дати. Враховуючи, що процентна ставка за період з 30.06.2014 року по 30.06.2017 року (3 роки або 1095 днів), становить 30% на рік, і позивач сплачувала проценти виходячи саме із цієї ставки, а не зі ставки 22,8% на рік, яка була встановлена до 01.01.2013 року, заборгованість з відсотків за користування кредитом повинна становити 4070,42 грн. з наступного розрахунку: 4460,73 грн.х 30 % : 360 дн. х 1095 дн. Заборгованість за процентами станом на 30.05.2014 року (накопичувальним підсумком) становить 479,41 грн. Загальна заборгованість по процентах за користування кредитом складає 4549,83 грн. (4070,42 грн. +479,41 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Загальна сума заборгованості за кредитним договором від 06.09.2007 року станом на 05.04.2018 року складає 9010,56 грн. (4549,83 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом +4460,73 грн.- заборгованість за кредитом). Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Між тим, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Так, відповідно до ч.1 ст.2 даного Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція до якого входить м.Мирноград Донецької області. Оскільки відповідач був зареєстрований та мешкав в м. Мирнограді Донецької області на час укладення кредитного договору, а також зареєстрований на теперішній час, тому, зважаючи на вищевикладене у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені 4297,57 грн., фіксованої суми штрафу в сумі 250,00 грн., процентної складової штрафу в сумі 5466,41 грн. необхідно відмовити. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено в суді існування заборгованості відповідача перед позивачем, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 9010,56 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати у справі складаються з судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду в сумі 1762 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір в сумі 138 гривень. На пiдставi ст.ст.207, 253, 256, 257, 259, 261, 267, 546, 549, 612, 625, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial