Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

18.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, предявляючи позовні вимоги до [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія». В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги звернувшись до суду зі зміненою позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди, у якій позовні вимоги предявляє лише до [PERSON], третьою особою зазначає ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», вказавши, що 25.02.2016 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «БМВ 525 І», державний реєстраційний номер [NUMBER], прямуючи по проїжджій частині проспекту Миру, навпроти будинку № 16 м. Кривого Рогу, грубо порушуючи правила дорожнього руху, скоїв дорожньо транспортну пригоду, у звязку з чим, належному йому автомобілю «Хонда Акорд» державний реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням, були спричинені механічні пошкодження передньої та задньої частини. За вказаним фактом відносно [PERSON], працівниками сектору Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 18.03.2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу відносно [PERSON], винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 29.03.2016 року. Відповідач був визнаний винним та притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Автомобіль яким керував відповідач марки «БМВ 525 І» д/н [NUMBER], застрахований в страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АЕ 13836420 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100\~000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 50\~000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн. Відтак в результаті зіткнення транспортних засобів, значних механічних пошкоджень зазнав належний йому автомобіль «Хонда Акорд» д/н [NUMBER]. Згідно висновку судового експерта [PERSON], 50/16 від 16.03.2016 року, сума матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Хонда Акорд» д/н [NUMBER] складає 89\~154,06 грн. Для здійснення страхового відшкодування шкоди він 01.04.2016 року звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та йому було відшкодовано страхову суму за шкоду завдану майну у розмірі 49000,00 грн. Відповідно до норм ст. 1194 ЦК України різниця між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою повинна бути відшкодована за рахунок відповідача. Тож сума матеріальних збитків завданих його транспортному засобу, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача становить 40 154,06 грн. ( 89154,06 грн., « загальний розмір збитків завданих майну» - 49000,00 грн., « розмір збитків, що відшкодовано третьою особою »). Крім того йому були завдані додаткові матеріальні збитки у вигляді витрат на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1500,00 грн., та витрат на проведення діагностики акустичної системи у розмірі 441,00 грн. Також діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду що полягає в душевних і фізичних стражданнях, переживань після дорожньо транспортної пригоди. Його моральні страждання тривають довгий період, так як він тривалий час не може отримати відшкодування збитків завданих його майну та змінився звичаєвий стан життя. Протиправність поведінки відповідача, заподіяна ним шкода у вигляді пошкодження транспортного засобу та причинний зв'язок протиправної поведінки із заподіяною шкодою доведені постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по адміністративній справі № 211/1087/16-п відносно відповідача. Так внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його транспортному засобу завдано технічних ушкоджень, та він досі відчуває пригнічення морального стану, став нервовим, роздратованим, вразливим. Крім того вимушений вживати різні медичні препарати заспокійливої дії на протязі довгого часу. Також подія ДТП вплинула на його сім`ю в цілому та принесла його близьким фізичні та душевні страждання, істотно змінила життєві відносини і порушила побут його сім`ї. Такі моральні страждання тривають довгий час, забути таку страшну аварію не вдається до теперішнього часу. Спокій, нормальне спілкування в родині та в колі друзів були втрачені на тривалий час. Нормальній сон не відновився досі. Почуття тривоги не залишає його. Йому важко користуватись автомобільним транспортом через постійне нагадування тої аварії, побоювання, переживання тої події знов і знов при необхідності їхати в автомобілі. Це як наслідок потребує додаткових зусиль для організації власного подальшого життя, він намагається уникати поїздок, а коли це неможливо, переживає та нервує весь час поїздки. За наслідками ДТП, протягом всього періоду у нього змінився звичайний стан життя, він позбавлений можливості продовжувати нормальне життя, в звязку з появою страху знаходитися в автомобілі, тим більше, сідати за кермо. Моральну шкоду оцінює у 50\~000,00 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду у розмірі - 42095,06 грн., та моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн. Позивач [PERSON] , його представник [PERSON]М в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність , на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON], та його представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися, [PERSON] надав письмові заперечення на позов у якому просив у задоволенні позову відмовити оскільки він не погоджується з розміром моральної шкоди та з тим, що він є належним Відповідачем і повинен відповідати за шкоду завдану Позивачу. Декілька разів справа відкладалася розглядом за клопотанням відповідача чи його представника через не можливість з"явитися, зміну представника чи потребу ознайомитися з матеріалами справи. Останній раз 18 05 2017 року відповідачем надано заяву про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, однак суд зазначає, що раніше з матеріалами справи знайомився представник відповідача, про що свідчить заява про таке ознайомлення. Неодноразові заяви відповідача про відкладення справи слуханням суд розцінює як спроба затягнути строки розгляду справи , та враховуючи що про день розгляду справи відповідач та його представник були повідомлені, враховуючи розумні строки розгляду справи, суд розглядає справу за наявних в ній документів і з причин не з»явлення до суду відповідача та його представника не розглядає клопотання про залучення в справі співвідповідача. Представник третьої особи ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» у судове засідання не з`явився про слухання справи повідомлялись. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно ст. 57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на підставі наданих сторонами письмових або речових доказів, пояснень свідків чи інших передбачених законом фактичних даних. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень Крім того, відповідно до ч. 4ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п. 4. абз. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Так, відповідно до висновків викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р «Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Згідно до Постанови Верховного Суду України від 02.12.2015 року по цивільній справі №6-691цс15 розяснено, що відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як встановлено судом, 25.02.2016 року у м. Кривому Розі по пр. Миру в наслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль «Хонда Аккорд», державний реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав технічних ушкоджень. За фактом дорожньо-транспортної пригоди, працівниками сектору Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач [PERSON], що встановлено постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2016 року, якою він притягнутий до відповідальності за\~ст. 124 КУпАП\~з накладенням штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. (а.с.60-61) Ця постанова вступила в законну силу і відповідно до\~ст. 61 ЦПК України вказані встановлені обставини винності відповідача у ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, згідно до ст. 61 ЦПК України вина Відповідача, щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується постановою у адміністративній справі № 211/1087/16-п. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої здоров'ю, та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортних пригод. Згідно ст.6 страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Автомобіль марки «БМВ 525 І» д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] застрахований в страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АЕ 13836420 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 13836420 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн., (а.с. 108) Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно висновку судового експерта [PERSON] №50/16 від 16.03.2016 року, сума матеріального збитку, заподіяної з технічної точки зору власнику автомобіля "Хонда Акорд", реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) 1HGCS12828A016742 Позивачу, складає 89\~154, 06 грн. (а.с. 6-43). Позивач, звернувся засобами поштового звязку до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за здійсненням страхового відшкодування шкоди завданої його майну (а.с. 71-73). На підставі вищевикладеного відповідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодувала Позивачу страхову суму за шкоду завдану майну у розмірі 49 000 грв. та пеню за несвоєчасну сплату 633,44 грн., (а.с. 111-119 платіжні доручення ). За змістом положень ст.1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. В разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Сума матеріальних збитків завданих транспортному засобу Позивача, становить 40 154,06 грн. (89 154,06 грн. «загальний розмір збитків завданих майну» - 49 000,00 грн. «розмір збитків, що відшкодовано ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»). Крім того позивачем додатково були понесені витрати на проведення діагностики акустичної системи у розмірі 441 грн. та на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1500 грн. (а.с. 63-64 - акт виконаних робіт №ЧП.00000000000000156 від 03.03.2016 р., квитанція №005847 від 02.03.2016 р. ). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до норми ст.1194 ЦК України різниця між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою повинна бути відшкодована за рахунок [PERSON]. Суд вважає також обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування спричиненої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди, однак що стосується розміру понесених позивачем немайнових втрат суд виходить з наступного. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача [PERSON], на відновлення якого позивачу необхідно було докласти багато зусиль, та який він тривалий час не міг використовувати. З моменту виникнення дорожньо-транспортної пригоди перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки витрачає багато коштів на відновлення майна, що в сукупності істотно змінило життєві відносини і порушило побут позивача, потягло за собою душевні хвилюваннята зміну звичайного способу його життя і вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Враховуючи всі обставини справи, характер і обсяг душевних страждань позивача, відсутність активних дій відповідача, щодо відшкодування позивачу шкоди, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди 5 000,00 гривень, оскільки саме такий розподіл відшкодування моральної шкоди на думку суду є співмірним з заподіяною моральною шкодою . Згідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», визначено, що порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватися із дотриманням певних умов. Зокрема, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. У п. 10 вищевказаної постанови вказано, що при подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на правову допомогу, та витрати повязані з залученням спеціалістів. Позивач звернувся до суду з двома позовними вимогами, майнового та немайнового характеру. До зміни своїх позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду у розмірі 91095,06 грн., та моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. Оскільки позивач звернулася до суду з позовними вимогами майнового характеру (стягнення завданої майнової шкоди) та немайнового характеру (стягнення моральної шкоди), то судовий збір на момент звернення до суду за вимоги майнового характеру було сплачено - 1% від ціни позову тобто 910 гривень 95 копійок, а за вимогу немайнового характеру - 551,20 грн., як це передбачено ЗУ «Про судовий збір» (а.с. 1,80). Приймаючи до уваги те, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 462,15 гривень, а з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить висновку, що пропорційно до задоволених позовних вимог (що становить 100% майнових вимог та 20% немайнових вимог) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на суму 661,44 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial