Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

18 листопада 2014 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та в якому зазначив, що рішенням Прилиманської сільради від 25 грудня 2002 року № 124 [PERSON], який є вітчимом позивача, безкоштовно було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,17 га за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] державний акт на цю земельну ділянку не отримав та помер [INFO]. Після його смерті, матір позивача [PERSON], у порядку спадкування за законом набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], розташований на зазначеній земельній ділянці отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, який в свою чергу, був подарований останньою позивачу згідно нотаріально-посвідченого договору дарування (реєстр. № 2246) від 31.10.2003 р. Крім цього, 17.06.2004 р., позивач отримав державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1535 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою : [ADDRESS], при цьому, продовжуючи користуватися земельною ділянкою у раніше встановлених межах, площею 0,17 га. Згідно схематичного ситуаційного плану, скріпленого печаткою Прилиманської с/р. від 17.09.2002 р. Заочним рішенням Овідіопольського райсуду від 28.07.2014 р., яке набрало законної сили 08.08.2014 р., був частково задоволений позов [PERSON] до Прилиманської с/р, скасовано рішення Прилиманської с/р № 283-VI від 16.12.2011 р. «Про відмову [PERSON] у передачі в приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,03 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою : [ADDRESS]» та зобов'язано Прилиманську с/р повторно розглянути заяву [PERSON] про передачу йому в приватну власність вищевказаної ділянки. 31.10.2014 р. Прилиманська с/р розглянула заяву позивача і рішенням № 1236-VI відмовила йому у наданні в оренду додаткової земельної ділянки за вищевказаною адресою. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість вищевказаного рішення, а також рішень №№ 281-VI, 281a-VI,282-VI,282a-VI від 16.12.2011 р., якими було затверджено акти інвентаризації земельних ділянок та надані дозволи на виготовлення технічних документацій громадянам [PERSON] та [PERSON], межі яких входять до спірної ділянки, яка є предметом спору, позивач, в остаточній редакції уточненого позову від 03.04.2015 р. просив суд скасувати вищевказані рішення відповідача та зобов'язати Прилиманську сільраду Овідіопольського району Одеської області розглянути заяву [PERSON] про передачу йому в оренду земельної ділянки, площею 0,01665 га за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити свої уточнені позовні вимоги. Представник відповідача Прилиманської с/р в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову та клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 18,35,39,46-49,63). Заслухавши думку позивача та його представника і дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно абзацу першого п.12 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. При здійсненні повноважень розпорядника землі селищна рада є рівноправним з іншими суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовано на реалізацію свого права розпоряджатися землею. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст.1 ЦК України, ст.ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст. 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст.ст. 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених ч.1 ст.16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст.ст. 210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст.212 ЗК України). У зв'язку з чим, на думку суду, даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.ч. 6,7 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи як на захист свого цивільного права, так і на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України - захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу здійснюється особою в судовому порядку у визначений спосіб. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, який виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права. Згідно зі ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. Статтею 155 ЗК України передбачено, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Суд встановив, що рішенням Прилиманської сільської ради від 25 грудня 2002 року № 124, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні, [PERSON] (вітчиму позивача) було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,17 га, в тому числі по угіддям: рілля - 0,09 га, багаторічні насадження - 0,02 га, забудовані землі - 0,06 га, за адресою: [ADDRESS], яка раніше вже знаходилась у його постійному користуванні, що зокрема підтверджується схематичним ситуаційним планом земельної ділянки, загальною площею 0,17 га, відведеної [PERSON] та скріпленого печаткою Прилиманської с/р. від 17.09.2002 р., складеного землевпорядником Прилиманської с/р, а тому, судом не приймається до уваги друга копія рішення Прилиманської сільради № 124 від 25.12.2002 р. «Про безкоштовну передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га», яка була надіслана відповідачем на адресу суду і з приводу розбіжностей у площах земельних ділянок, представником відповідача у своїх письмових запереченнях жодним чином не було зазначено (а.с. 28,58,61). На зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, яке видано відповідачем 25 грудня 2002 року відповідно до його рішення від 30 вересня 2002 року №145 (а.с. 56). Як встановив суд, за життя, [PERSON] державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку не отримував та помер [INFO]. 24.10.2003 р., державний нотаріус Овідіопольської державної нотаріальної контори видала свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстр. № 128), відповідно до якого після смерті [PERSON] власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], є матір позивача [PERSON] (а.с. 57). Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольского районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2246, [PERSON] подарувала позивачеві вищевказаний житловий будинок. 17.06.2004 р., позивач отримав державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1535 га за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (присадибна ділянка) (а.с. 59-60). На думку суду, у зазначеному рішенні Прилиманської сільської ради від 25.12.2002 року № 124 про безкоштовну передачу [PERSON] в приватну власність земельної ділянки площею 0,17 га за адресою: [ADDRESS], йдеться, що ця земельна ділянка вже знаходиться у постійному користуванні [PERSON], і враховуючи, що останній не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку вважається, що він не набув право власності на цю земельну ділянку, однак, на думку суду - це не призвело до втрати ним права користування земельною ділянкою, і згідно ст. 120 ЗК України, це право користування у подальшому мало перейти до наступних власників нерухомого майна, що розташовано на цій земельній ділянці, а саме до [PERSON], а потім до позивача, після укладення між ним та його матір`ю [PERSON] договору дарування будинку. Рішеннями Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 16.12.2011 року № 281-VІ «Про затвердження акту інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS]» було затверджено акт інвентаризації земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] у зв'язку з проведенням обміру земельної ділянки в [ADDRESS] із залишенням у її користуванні ділянки загальною площею 0,1309 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 22). Рішеннями Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 16.12.2011 року № 281-а-VI «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,1309 га - [PERSON]» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність вищевказаної ділянки [PERSON] (а.с. 23). Рішеннями Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 16.12.2011 року № 282-VI «Про затвердження акту інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS]» було затверджено акт інвентаризації земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] у зв'язку з проведенням обміру земельної ділянки в [ADDRESS] із залишенням у її користуванні ділянки загальною площею 0,1281 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 24). Рішеннями Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 16.12.2011 року № 282-а-VI «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,1281 га - [PERSON]» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність вищевказаної ділянки [PERSON] (а.с. 26). Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, вищевказані оспорювані рішення стосовно вищевказаних земельних ділянок є частками земельної ділянки, на яку законно і правомірно претендує позивач, площею 0,01665 га і якою він користувався та оброблював разом із вітчимом [PERSON] на протязі майже 20 років, а тому на думку суду, вказані рішення відповідач слід скасувати, як такі, що порушують право позивача, як землекористувача спірної ділянки, площею 0,01665 га. Крім того, рішенням Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 1236-VI від 31.10.2014 р. «Про розгляд клопотання [PERSON] щодо виділення додатково земельної ділянки в оренду для обслуговування будинку по [ADDRESS]» було відмовлено позивачу у наданні в оренду додаткової земельної ділянки в с. Прилиманське по [ADDRESS] (а.с. 29). Вищевказане оскаржуване рішення відповідача - не містить в собі жодних мотивувань відмови, що пямо суперечить вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України і на думку суду, оскаржене рішення порушує права позивача, як землекористувача і є неправомірним, у зв'язку з чим має бути скасовано із зобов'язанням відповідача розглянути заяву [PERSON] про передачу йому в оренду земельної ділянки, площею 0,01665 га за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved