Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку в ході розгляду справи було уточнено, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути витрати по сплаті судового збору, відповідно, посилаючись на те, що відповідачі уклали іпотечний кредит, внаслідок невиконання вимог яких виникла заборгованість в сумі 375718,89 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 29 жовтня 2007 року було укладено іпотечний кредит №3.07101772. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачам на умовах повернення, строковості, платності кредит у розмірі 59000 доларів США строком користування 180 місяців із сплатою 12,50% річних, а відповідачі зобов'язались своєчасно та у повному обсязі повернути позивачу кредит та сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору у повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 29 жовтня 2007 р. уклали іпотечний договір №3.07101772, відповідно до умов якого відповідачі передали в іпотеку позивачу житлову нерухомість, а саме: квартиру [ADDRESS]. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачам кредит, однак відповідачі неналежно виконують умови договору, тому виникла необхідність звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечував та просив суд винести рішення про задоволення позову. Відповідачі в судове засідання на неодноразові виклики не з"являлись, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29 жовтня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», та [PERSON], [PERSON], було укладено іпотечний кредит №3.07101772. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачам на умовах повернення, строковості, платності кредит у розмірі 59000 доларів США строком користування 180 місяців із сплатою 12,50% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 29 жовтня 2007 р. уклали іпотечний договір №3.07101772, відповідно до умов якого відповідачі передали в іпотеку позивачу житлову нерухомість, а саме: квартиру [ADDRESS], що належить на праві приватної власності - [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 листопада 2005 року, виданого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В., за р.№4-2094, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05 грудня 2005 р. за р.№1702. Відповідно до п. 1. 3 договору іпотеки, п. 5.1. кредитного договору предмет іпотеки забезпечує повне виконання зобов'язань позичальників за кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати основної суми боргу, сплати відсотків за користування кредитом та іншими зобов'язаннями, що передбачені кредитним договором та договором іпотеки. Відповідно до п. 6.2.5. кредитного договору відповідач зобов'язаний укласти відповідні договори страхування на термін дії кредитного договору, єдиним вигодонабувачем, за яким є позивач, щодо страхування наступних ризиків: - ризик знищення, пошкодження або псування нерухомості; - ризик втрати (або не набуття) права власності відповідача на нерухомість, а також надати позивачу платіжні документи, що підтверджують сплату відповідачем страхової премії (платіж), в розмірі передбаченому у договорах страхування. 29.10.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Страхова компанія «КИЇВ РЕ» було укладено договір добровільного страхування нерухомого майна фізичної особи, яке є предметом іпотеки №100-95/07/СМ від 29.10.2007 р. та договір добровільного страхування фінансового ризику власника майна, пов'язаного з втратою майна внаслідок припинення права власності №100-007/07/СПВ від 29.10.2007 р. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов кредитних договорів та сплати процентів за користування кредитом неодноразово доводилися до відома відповідачів, однак останніми не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачі, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушили вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Зокрема, у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивач має право достроково стягнути наданий кредит, проценти, комісії та інші витрати, пов'язані з виконанням цього договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на забезпечення. При цьому позивач виконав свої зобов'язання, а саме надав кредит, а позичальник, у свою чергу, зобов'язувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитним договором. Відповідачі порушили умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконали взяті на себе зобов'язання, тобто відповідачі в односторонньому порядку відмовились від виконання договірних зобов'язань. Станом на 15 січня 2014 р. заборгованість відповідачів становить: 375718,89 грн. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (ч. 1 ст.20 ЦК, ст.ст. 3 і 4 ЦПК). Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права та роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Враховуючи, що чинним законодавством України не встановлено будь-яких обмежень права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого майновим поручителем, у разі якщо він не звертався з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, ця обставина не могла бути підставою для відмови в задоволенні вимог позивача. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п.4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Що стосується початкової ціни продажу предмета іпотеки, то при її визначенні суд виходить з того, що ціни на нерухомість не є сталими і мають тенденцію коливання (як зростання так і зниження), а тому вважає необхідним зазначити, що початкову ціну продажу предмету іпотеки необхідно встановити на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії її продажу, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.10.2007 р., укладеним між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариства «Платинум Банк» та [PERSON] на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], житловою площею 13,40 кв.м., загальною площею 26,90 кв.м., що належить на праві власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 листопада 2005 року, виданого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В., за р.№4-2094, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 05 грудня 2005 р. за р.№1702, шляхом реалізації з публічних торгів за ціною, яка встановлюється на рівні цін, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його продажу, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] за договором про іпотечний кредит №3.07101772 від 29.10.2007 року в сумі 375718 грн. 89 коп. З огляду на викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved