Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

У грудні 2020 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування на їх користь майнової шкоди у розмірі 8 011,00 грн, моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн та стягнути судові витрати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.12.2020 року позов залишено без руху та надано час на усунення виявлених недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" (а.с. 98). 27.01.2021 року [PERSON] та [PERSON] подали через канцелярію суду заяву про усунення недоліків та оригінал квитанції про сплату судового збору [PERSON] у розмірі 908,00 грн від 26.01.2021 року за вимогу про стягнення моральної шкоди, вимоги ухвали суду не виконано в повному обсязі (а.с. 100-101). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року продовжено строк на усунення зазначених недоліків (а.с. 103-104). 02.03.2021 [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про усунення недоліків та уточнену позовну заяву у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь 8011, 00 грн, моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн та стягнути судові витрати (а.с. 109-113). Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що він є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] .З розташованої вище квартири [ADDRESS] , за вказаною адресою, яка належить відповідачу по справі [PERSON] на праві власності, відбуваються систематичні залиття квартири [ADDRESS] , факти залиття квартири з вини відповідача, зокрема, туалету, кухні та однієї з кімнат зафіксовані відповідними актами комісії Житлово-експлуатаційної дільниці № 7 від 13 грудня 2019 року, 13 лютого 2020 року та 29 травня 2020 року. В результаті залиттів, що сталися з вини відповідача, в квартирі [ADDRESS] з`явилися пліснява, грибок, корозія на трубі стояка, плями, потьоки, ржавіння конструкції, відставання кахлю в місцях протікання, також неодноразово була залита люстра, що призводить до замикання проводки. Розмір майнової шкоди, яку спричинив відповідач залиттями квартири, був визначений експертом-оцінювачем і становить 8011,00 грн. Внаслідок залиття завдано моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдану шкоду, що змусило його звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернуто позивачу (а.с 119). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 120) 26.07.2021 року через канцелярію суду [PERSON] подав відзив на позовну заяву у якому просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його недоведеністю. Відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки вважає, що його вини у залитті немає. 08 грудня 2019 року позивач повідомив його про те, що він заливає його квартиру, але будь-яких ознак залиття у квартирі відповідача не було. 17.12.2019 року відповідач звернувся до начальника ЖЕД -7 Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва із вимогою організувати обстеження туалетної кімнати квартири [ADDRESS] та складання акту за його участі, про час та причини утворення плям та стелі туалетної кімнати квартири [ADDRESS] . Крім того, 15.12.2019 року він разом з [PERSON] відвідав квартиру [ADDRESS] , сфотографував туалетну кімнату, та виявив, що дані плями утворились за довго то вказаної події. Крім того, надані акти залиття не містять дати залиття, відомостей про повідомлення його про обстеження, чи відмову від обстеження. Висновок про розмір завданих збитків складений формально, за даними наданими позивачем, без зазначення дати залиття, завдання шкоди. Крім того, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири та поточним станом об`єкту нерухомості. Зважаючи на викладене, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові обставинам. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Свідок [PERSON] надала суду покази про те, що працює в ЖЕД 7 з березня 2015 року, була присутньою при складенні актів про залиття квартири позивача. Відповідача бачила двічі, коли він приходив до ЖЕД. 11.12.2019 року в квартирі відповідача був його син, встановлено, що перенесено туалет в кладову, дозвільних документів на перепланування не надали. В квартирі позивача вода текла з люстри, по стінах текло. Також надходили скарги від мешканців з приводу кількості будівельного сміття, яким син відповідача захаращив коридор парадного. В лютому 2020 року також у квартирі [ADDRESS] був син відповідача, причиною залиття був вирваний шланг пральної машини, вода стояла по кісточку. При складенні актів залиття комісією оглядались дві квартири - позивача і відповідача. Близько трьох років тому змінився власник квартири [ADDRESS] на відповідача, у них ремонт, перепланування. Позивач неодноразово скарживася на залиття, Відповідачу було повідомлено про звернення з приводу залиття. Вислухавши пояснення представника позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.03.2005 року (а.с. 13) Відповідач по справі [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2020 року (а.с. 16). 13.12.2019 року комісією у складі інженера [PERSON] , майстра технічної дільниці №2 [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] призначеної начальником ЖЕД №7 [PERSON] було обстежено квартиру за адресою: [ADDRESS] . За наслідками огляду був складений Акт обстеження від 13.12.2019 року, яким встановлено у квартирі за адресою: [ADDRESS] , туалет площею- 1,1 кв.м. у якому стеля- побілка, виявлено плями залиття до 0,5 кв.м, стіна - побілка,виявлено плями залиття до 0,5 кв.м. та зроблено висновки комісії: при обстеженні було виявлено, що залиття відбулося з вище розташованої кв. [ADDRESS] внаслідок змін в проекті прокладання внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення, а саме туалетна кімната перенесена в кладову. При візуальному огляді виявлено вологі сліди затікання на підлозі, в приміщенні, куди перенесено санвузол (а.с. 17). 13.02.2020 року комісією у складі інженера [PERSON] , майстра технічної дільниці №2 [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] призначеної начальником ЖЕД №7 [PERSON] було обстежено квартиру за адресою: [ADDRESS] . За наслідками огляду був складений Акт обстеження від 13.02.2020 року, яким встановлено у квартирі за адресою: [ADDRESS] , Кухня площею- 6,0 кв.м. у якій стеля- шпалери, виявлено плями залиття по всій площі, стіна - біля вікна спостерігається відшарування 2-х плиток та зроблено висновки комісії: при обстеженні було виявлено, що залиття відбулося що залиття відбулося з вище розташованої кв. [ADDRESS] внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання та інженерних мереж, а саме, вирвало шланг водовідведення з пральної машини (а.с. 18). 29.05.2020 року комісією у складі інженера [PERSON] , майстра технічної дільниці №2 [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] призначеної начальником ЖЕД №7 [PERSON] було обстежено квартиру за адресою: [ADDRESS] . За наслідками огляду був складений Акт обстеження від 29.05.2020 року, яким встановлено у квартирі за адресою: [ADDRESS] , кімната площею- 13,5 кв.м у якій стіна - шпалери, виявлено плями залиття до 5-кв.м. та зроблено висновки комісії: при обстеженні було виявлено, що залиття відбулося що залиття відбулося з вище розташованої кв. [ADDRESS] внаслідок проведення ремонтних робіт вищезазначеної квартири (а.с. 19). Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності « [PERSON] » від 20.06.2020 року вартість майнового збитку, завданого позивачу, як власнику квартири за адресою: [ADDRESS] становить 8 011,00 грн. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08 серпня 1992 року № 572 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. При цьому, п, 11 вказаних Правил вказує, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 151 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом. Статтею 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Виходячи зі змісту положень ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як зазначено у ч. 2 зазначеної статті збитками с: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як передбачено ч. 3 вказаної статті, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Відповідно до частин 4 та 5 ст, 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Відповідно до положень ч. 3 от, 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладені положення діючого законодавства, саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна. З огляду на наведене, оскільки об`єктивними доказами, зібраними при розгляді судом даної справи, встановлено, що залиття квартири позивачки відбулося внаслідок вини відповідачки, то шкода, заподіяна залиттям квартири, підлягає стягненню саме з відповідача, як власника квартири. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, г також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.02.92 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, необхідно враховувати, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51 гс14 та підтверджено у Постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 554/1583/16 ц. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законодавством також установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Крім цього, відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під шкодою у розумінні вищенаведених норм права слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна позивача в результаті порушення належного йому майнового права та втрати матеріальних цінностей на які останній вправі був розраховувати. Позивач в підтвердження розміру завданої шкоди надав Звіт про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку від 20.06.2020 року (а.с. 21-65), за яким розмір збитків, заподіяних квартирі за адресою: [ADDRESS] , становить 8 011,00 грн (а.с.44). Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач заперечував проти завдання шкоди з його вини та розмір завданої шкоди, зазначаючи, що висновок складений на припущеннях і не може бути доказом розміру завданої шкоди. Разом з тим, клопотання про призначення судом експертизи відповідачем не заявлялося. При цьому, відповідач брав участь у судовому процесі через свого представника, тобто був забезпечений професійною правничою допомогою. Суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано розмір завданих збитків, понесених позивачем. Заперечення відповідача щодо того, що Акти, складений комісією ЖЕДу-7, не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому не можна вважати встановленою причину залиття квартири позивача, суд не бере до уваги, оскільки дані твердження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, невідповідність актів вимогам діючого законодавства жодним чином не спростовує встановлену причину залиття квартири [ADDRESS] . Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, що завдані ним у зв`язку із залиттям квартири [ADDRESS] , а тому суд вважає позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8 011,00 грн обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. Отже, у відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану залиттям квартири на загальну суму 8 011, 00 грн. Також однією з позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яка полягає в заподіянні шкоди її здоров`ю внаслідок стресу через неналежне утримання відповідачем свого майна. В позовній заяві позивач зазначив, що він та його родина зазнала душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням їх майна, порушення нормальних побутових умов мешкання в квартирі позивача та членів його сім`ї. Крім того, після залиття в квартирі виникла підвищена вологість, було виведено з ладу розетки та вимикачі світла, що унеможливлює користування побутовими електричними приладами. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5 000,00 гривень. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" в пункті 5 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, які завдали моральної шкоди позивачам, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, у розмірі 2 994,60 грн, які складаються з: 450,00 грн - складення актів, 2 500,00 грн - експертні послуги, оскільки позивачем доведено понесення таких витрат, та вказаний звіт експерта взяту судом до уваги, 44,60 грн - поштові послуги за призначення експертизи, та судовий збір у розмірі 2 202,80 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В обгрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 5 900 грн представник позивача надав до суду Договір про надання правничої (правової) допомоги (а. с. 93-93), квитанція від 01.06.2020 року (а. с. 94а) на загальну суму 5 900 грн, також представником позивача було заявлено про стягнення витрат на правову допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Згідно ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі N 755/9215/15-ц роз`яснено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п. 44 постанови). Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність та/або нерозумність та/або нереальність розрахунку витрат, або про неналежність послуг адвоката до цієї справи, позивачем чи його представником не надано. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що зазначені адвокатом витрати на правничу допомогу в розмірі 5 900,00 грн є реальними та розумними, які підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved