Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" м. Київ про стягнення шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 26.01.2014 року в 10:00 год. водій автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER], [PERSON] в смт. Томашпіль Вінницької області на перехресті вулиць Леніна і Гагаріна, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі належному позивачу автомобілю «Хюндай», державний номер [NUMBER], який рухався по вулиці Леніна по головній дорозі під керуванням його доньки [PERSON], в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів, які отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля «Пежо» [PERSON], якого визнано винним в ДТП, мав страховий поліс № АС/8301480 термін дії якого з 04.11.2013 року по 04.11.2014 року, виданий страховою компанією ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» м. Київ. Одразу ж після ДТП про пригоду було повідомлено вищевказану страхову компанію, представник якої повідомив, що на місце ДТП ніхто з компанії виїздити не буде, розповівши при цьому, які документи необхідно подати в страхову компанію. На місце події було викликано співробітників ВДАІ Томашпільського РВ УМВС, які склали план-схему ДТП та адміністративний протокол про порушення ПДР учасником дорожнього руху громадянином [PERSON] 28.01.2014 року, відповідно до установленого страховою компанією зразка, позивач написав заяву про ДТП для отримання страхового відшкодування, до якої долучив всі документи необхідні для розгляду і прийняття рішення про страхове відшкодування та направив її на адресу «Української охоронно-страхової компанії». Вказаного листа страхова компанія отримала 30.01.2014 року. Того ж дня автомобіль «Хюндай», державний номер [NUMBER], було доправлено на СТО міста Вінниці для проведення ремонту. Представник страхової компанії прибув на СТО для проведення огляду автомобіля лише 14.02.2014 року. Під час першого огляду автомобіля 14.02.2014 року, було описано пошкоджені деталі та вузли, які було помітно візуально та прийнято рішення про проведення додаткового огляду після розукомплектування окремих деталей. Автомобіль було розібрано та підготовлено до ремонту 16.02.2014 року та повідомлено про це страхову компанію. Проте, для додаткового огляду автомобіля представник страхової компанії прибув лише 04.03.2014 року після повторного звернення до генерального директора ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії». Страховою компанією затягувалися строки огляду автомобіля, крім цього представники страхової компанії поводили себе так, щоб ускладнити отримання страхового відшкодування, явно ігноруючи законними правами позивача. Після проведення оглядів автомобіля, оформлення необхідних документів та подачі їх до страхової компанії, остання, під різними приводами, ухилялася від проведення відшкодування страхового випадку, і тільки після направлення скарги до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, 06.08.2014 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» перерахувала частину страхового відшкодування в сумі 11289,51 грн., в той час, як вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 28949,94 грн. У зв'язку з невиплатою страхового відшкодування, небажанням страхової компанії виконувати свої зобов'язання, зневажливого ставлення до прав позивача, у нього 18.07 2014 року стався інсульт. 14.07.2014 року, закінчився 90-денний строк, визначений ст 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для проведення страхового відшкодування. Страхове відшкодування ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» провела не в повному обсязі, і на день звернення до суду залишилося не відшкодовано 17660,43 грн., а з урахуванням інфляційного збільшення заборгованості - 6116,13 грн.,. трьох процентів річних, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - 412.24 грн., моральної шкоди, оціненої в 20000 грн., витрат на лікування - 3548,90 грн., витрати на правову допомогу - 1500 грн., позивач просить стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» кошти в сумі 49237,70 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій попросив справу розглянути без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник страхової компанії ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 08.05.2015 року та 29.05.2015 року для розгляду справи не прибув, тобто повторно до суду не з'явився, хоча завчасно був повідомлений про час, дату та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову до суду не направляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, тому суд вважає про можливий розгляд справи за наявних в ній даних та доказів з ухваленням заочного рішення. Судом встановлено, що відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.02.2014 року, внаслідок ДТП, яке мало місце 26.01.2014 року в смт. Томашпіль, винним за ст. 124 КУпАП визнано гр. [PERSON]., який керував автомобілем «Пежо», державний номер [NUMBER]. При зіткненні було пошкоджено автомобіль «Хюндай», державний номер [NUMBER], належний позивачу на праві власності(а.с.9). Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай» згідно акту здачі-прийняття робіт від 13 березня 2014 року складеного ФОП [PERSON] визначена в сумі 28949,94 грн. (а.с.27). За ремонт автомобіля «Хюндай» [PERSON] сплатив, згідно чека № 012 від 17.02.2014 року - 24629,94 грн. та чека № 14 від 13.03.2014 року - 4320,00 грн., а всього 28949,94 грн.(а.с.28). Відповідно до статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 наведеного Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.08.2014 року, яким повідомлено позивача про результати розгляду його скарги(а.с.20) та виписи з карткового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» від 30.01.2015 року (а.с.19), ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування за страховим випадком від 26.01.2014 року у сумі 11289,51 грн.(за вирахуванням франшизи і ПДВ) та пеню за кожен день просрочення виплати страхового відшкодування у сумі 180,01 грн. Таким чином, недоплачена сума страхового відшкодування на день звернення позивача до суду склала 17660,43 грн.(28949,94-11289,51). Судом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Томашпільській ЦРЛ Вінницької області в період з 18.07.2013 року по 25.07.2014 року(а.с.16), вартість лікування згідно накладної про покупку медичних препаратів та товарного чеку склала 3548,90 грн.(а.с.17-18). Суд приймає до уваги обгрунтування позивача про наявність причинного зв'язку між його захворюванням та порушенням страховою компанією своїх зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування. Згідно зі ст.ст. 23 та 1167 ЦК України, а також п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пп. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується в установленому судом розмірі. Отже за змістом п. 22.3 ст. 22 Закону страховик відшкодовує потерпілому моральну шкоду, передбачену пп. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а саме, якщо моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відшкодування потерпілому моральної шкоди, передбаченої пп. 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а саме, якщо моральна шкода полягає: 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, - здійснює особа винна у скоєнні ДТП. За змістом роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як убачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування своїх вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. зазначив, що завдана моральна шкода полягає в душевних, психічних переживаннях, потраченого часу та зусиль, необхідних для захисту його порушеного права на відшкодування заподіяної в результаті ДТП шкоди, що в свою чергу призвели до втрати здоров'я, а саме до інсульту. Таке твердження позивача знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, а саме, що в результаті пошкодження його майна, відновлювальний ремонт автомобіля тривав 1 місяць 15 днів(з часу вчинення ДТП з 26.01.2014 року по день здачі-приймання робіт 13.03.2014 року(а.с.27)), що порушило його нормальний спосіб життя. Не відшкодування відповідачем вартості відновлювального ремонту автомобіля, змусило позивача докласти багато зусиль, часу на написання заяв та скарг на неправомірні дії страхової компанії. Душевні та психічні переживання, потрачений час та зусилля для захисту його порушеного права в свою чергу призвели до втрати здоров'я, а саме до інсульту, тому заявлений розмір моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та провести його виплату. Таким чином, 90 денний термін для проведення відшкодування з моменту отримання заяви про таке відшкодування, яку страхова компанія отримала 14.04.2014 року(а.с.43) мав би бути проведений до 14.07.2014 року. Граничний термін виплати страхового відшкодування настав 13.07.2014 року, станом на 23 квітня 2015 року(день подачі позовної заяви до суду) відповідачем не відшкодовано 17660,43 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, застосувавши онлайн калькулятор сайту http://buh.ligazakon.ua/calculator/ff.html, підраховано, що індекс інфляції за вказаний період склав 1,356 відсотків, тому інфляційне збільшення заборгованості складає 6116,13 грн.(а.с.31), а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, що становить 412,24 грн.(а.с.32). Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, сторони несуть витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справ міститься ордер адвоката Чудака В.Д. про отримання ним від [PERSON] за надання юридичної консультації, складання позовної заяви гонорару в розмірі 1500 грн.(а.с.36), тому ця сума підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 492 грн. 38 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved