Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], Відділу державної міграційної служби у Дніпровському районі м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивував тим, що він та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], відповідач зареєстрована за зазначеною адресою, однак не проживає у зазначеній квартирі, не бере участі у витратах, пов'язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг. В спірній квартирі відсутнє майно, що належить відповідачу. У зв'язку з наведеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку. 30 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], Відділу державної міграційної служби у Дніпровському районі м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 30 листопада 2018 року ухвалою суду залучено Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 22 лютого 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Судові повістки про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручені з відміткою - "за закінченням строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суд не повідомила. Представники третіх осіб Відділу державної міграційної служби у Дніпровському районі м. Києва, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6), в якій зареєстрована відповідач (а.с. 7). Між сторонами виник житловий спір, предметом доказування якого є відсутність членів сім'ї без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації місця проживання. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. На підтвердження позовних вимог позивач надав акти Житлово-експлуатаційної дільниці № 412 від 28 березня 2017 року, 26 липня 2017 року, 23 листопада 2017 року, 17 січня 2018 року, 04 квітня 2018 року, про не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі з 28 березня 2017 року (а.с. 60, 61, 62, 63, 64). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених позивачем вимог, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі як член сім"ї, понад один рік без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актами Житлово-експлуатаційної дільниці № 412. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], Відділу державної міграційної служби у Дніпровському районі м. Києва, Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю: визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, виходячи з такого. Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Тому у задоволенні вимог про зняття [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS], слід відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Однак позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених ст. 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 704 грн. 80 коп. Крім того, суд приходить висновку про стягнення з позивача на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн. за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial