Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.06.2015 року (а.с.16-19), вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2014 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову скасовано та направлено до суду першої інстанції на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. 18.06.2015 року матеріали за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (згідно штампу позов був поданий до суду 08.05.2014 року) були передані в провадження судді Рибакової В.В. Ухвалою судді від 28.08.2015 року провадження у справі за вказаним вище позовом було відкрито. Позивач в обґрунтування вимог позову, поданого в порядку кримінального провадження, який у подальшому було переданого на розгляд в цивільному провадженні посилається на наступні обставини. [PERSON] 24.08.2013 року приблизно о 13.20 год. керував належним йому автомобілем марки «Опель Вектра», номерний знак [NUMBER], рухався по автодорозі «Кіровоград-Запоріжжя» у бік м. Орджонікідзе, де на ділянці 241 км + 750 м не прийняв заходів належної уваги, обережності, не впевнившись, що маневр лівого повороту буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, розпочав маневр лівого повороту у напрямку с. Капулівка, Нікопольського району та допустив зіткнення з автомобілем, що рухався по рівнозначній автодорозі у зустрічному напрямку марки ЗАЗ 110207 номерний знак [NUMBER] під його-позивача керуванням. У результаті зіткнення, згідно висновку судово-медичної експертизи № 72 від 24.02.2014 року, він отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині та забитої рани лівого передпліччя у третині, закритого чрезвертельного перелому лівої стегнової кістки, закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, множених саден голови, верхніх та нижніх кінцівок, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступі тяжкості. При цьому, керуючи автомобілем відповідач [PERSON] грубо порушив п.п.1.3, 16.13 Правил дорожнього руху, що у відповідності до висновку автотехнічної експертизи № 70/27-761 від 21.01.2014 року перебуває у прямому причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП. Згідно страхового полісу № АЕ2146867 від 05.02.2013 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] в момент ДТП була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Країна». Таким чином вважає, що [PERSON], який є винним у скоєнні злочину відносно нього, та страхова компанія, якою була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], повинні відшкодувати завдану йому матеріальну та моральну шкоду. Після отримання травм у дорожньо-транспортній події йому довелось перенести тривалий строк лікування та відновлення. Для лікування йому доводилось витрачати багато коштів для придбання лікарських препаратів, медичних засобів тощо. Під час досудового розслідування [PERSON] відшкодував витрати на лікування, а також відновив пошкоджений автомобіль, яким він керував під час ДТП. Тому в цій частині він вимог не заявляє. Після ДТП та до теперішнього часу віє є непрацюючою повнолітньою особою, що тимчасово втратила працездатність травм, що отримані у ДТП. Зазначена обставина підтверджується медичною документацією щодо його хвороби та довідкою МСЕК про встановлення йому ІІ групи інвалідності. Відповідно до Законів України про державний бюджет на 2013-2014 року мінімальну заробітну платню встановлено у наступних розмірах: у місячному розмірі: з 1 січня 2013 року - 1147 грн., з 1 грудня 2013 року 1218 грн., і у погодинному розмірі: з 1 січня 2013 року - 6,88 гривні, з 1 грудня 2013 року 7,3 гривні. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1411, що видана Нікопольською міською лікарнею № 1 та направленням на МСЕК Василівської ЦРБ від 26.11.2013 року з 24.08.2013 року по 30.09.2013 року він знаходиться на лікуванні в умовах стаціонару, після чого продовжував лікування амбулаторно за місцем проживання. Відповідно до довідки до [PERSON] огляду МСЕК Серії 10ААБ № 492685 від 05.12.2013 року для відновлення працездатності йому було рекомендовано лікування в травматологічному відділенні із можливістю пересування за допомогою милиць чи тростини. Відповідно до направлення на консультацію до лікаря-ортопеда від 05.05.2014 року він продовжує лікування до теперішнього часу. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 21 від 05.12.2013 року до виконання індивідуальної програми реабілітації йому було встановлено обмеження до трудової діяльності II ступеню. З моменту дорожньо-транспортної події до часу подання позову він є непрацездатним. Таким чином, з 24.08.2013 року по 01.05.2014 року сума мінімальної заробітної плати розраховується наступним чином: з 24.08.2013 року по 24.11.2013 року 1147 грн. х 3 місяці = 3441 грн. З 25.11.2013 року по 30.11.2013 року - 6,88 грн. х 8 годин х 6 днів = 330,24 грн. З 01.12.2013 року по 01.05.2014 року 1218 грн. х 5 місяців = 6090 грн. Загальний розмір шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності, складає 9861 грн. 24 коп., що відповідає положенням ст.25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до довідки до [PERSON] огляду МСЕК Серії 10ААБ № 492685 від05.12.2013 року йому було встановлено II групу інвалідності внаслідок тілесних ушкоджень, завданих під час ДТП. Розмір шкоди, повязаної з стійкою втратою працездатності, згідно ст.26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить у разі II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. 18 заробітних плат на дату настання страхового випадку складають 21924 грн. 00 коп. = 1218 грн. 00 коп. х 18. Посилається на те, що злочинними діями [PERSON] йому було завдано і моральної шкоди, яка полягає у тому, у нього повністю змінився спосіб життя. З врахуванням ставлення [PERSON] до скоєного злочину, діяльного каяття та відшкодування йому матеріальної шкоди, вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 00 коп., а із страховика моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп. у відповідності до ст.23 ЦК України та ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Беручі до уваги все вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.; з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на його користь: у відшкодування шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861 грн. 24 коп.; у відшкодування шкоди, повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн. 00 коп.; у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., а всього до стягнення 36785 грн. 24 коп. Позивач та його представник у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Суду пояснили, що після постановлення судом першої інстанції вироку та залишення його апеляційною без зміни страхова компанія виплатила позивачу на виконання вироку суду 36785 грн. 24 коп. Однак, у подальшому касаційною інстанцією вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції було скасовано в частині цивільного позову. У матеріалах справи наявні письмові пояснення представника позивача (а.с.81-84). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, як в частині вимог до [PERSON], так і в частині вимог до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна». Суми шкоди, визначені позивачем не оспорював. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 15.10.2015 року не заперечував проти вимог позову (а.с.85,86). Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у судове засідання не зявився. У матеріалах справи наявні заперечення проти позову (а.с.52-54), додаткові заперечення проти позову (а.с.109-110), згідно яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині вимог до ПАТ «СК «Країна», посилаючись на наступні обставини. 05.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2146867, згідно якого забезпеченим транспортним засобом став «Опель Вектра», державний реєстраційний номер АЕ 99-400 АО. Згідно зі ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка була чинна на момент ДТП) передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. 24.08.2013 року о 13.20 год. на 241 км а/д Кіровоград-Запоріжжя відбулась ДТП, за участю забезпеченого транспортного засобу «Опель Вектра», державний реєстраційний номер АЕ 99-400 АО, керуванням відповідача [PERSON], та транспортного засобу ЗАЗ 110207, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] Відповідно до п.33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмово надати страховику, з яким укладеного договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Однак ні позивач, ні відповідач [PERSON] до ПАТ «СК «Країна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 24.08.2013 року не звертались, жодних документів на підтвердження факту ДТП та медичну документацію в досудовому порядку учасники ДТП не надали, тим самим порушили вимоги вищевказаного Закону. Відповідно до абз.4 п.16 Постанови № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Оскільки відповідач [PERSON] не повідомив ПАТ «СК «Країна» про ДТП, не надав письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, порушив вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому виключно завдавач шкоди відповідач [PERSON] повинен відшкодовувати завдану шкоду позивачу. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Оскільки у ПАТ «СК «Країна» відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування позивачу, то і моральна шкода з боку страховика також не відшкодовується. Отже, в даному випадку шкода позивачу повинна відшкодовуватись завдавачем шкоди на підставі ст. 1166,1187 ЦК України. 19.01.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 182/1544/14-к, виданим 10.12.2014 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ПАТ «СК «Країна» на користь позивача [PERSON] шкоди: повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861 грн. 24 коп., повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн. 00 коп., моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., а всього 36785 грн. 24 коп. 26.01.2015 року ПАТ «СК «Країна» було сплачено на рахунок ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві суму боргу в розмірі 36785 грн. 24 коп.., що підтверджується платіжним дорученням № 754 від 26.01.2015 року та вказує на фактичне виконання рішення в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобовязати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача [PERSON] - [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі п. в ч.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] звільнено від відбуття покарання. Позов задоволено та стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп.; з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в якості відшкодування шкоди повязаної з тимчасовою втратою працездатності 9861 грн. 24 коп., в якості відшкодування шкоди повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн. 00 коп., в якості моральної шкоди 5000 грн. 00 коп., а всього стягнути 36785 грн. 24 коп. (а.с.8-19). Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року було встановлено наступне. [PERSON] 24.08.2013 року приблизно о 13.20 год., керував належним йому технічно справним автомобілем марки Опель Вектра, д/з АЕ 9900 АО, рухався по автодорозі Кіровоград Запоріжжя з боку с. Олексіївка, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл. у бік м. Орджонікідзе, де на 241 км + 750 м. вказаної автодороги. Не прийнявши заходів належної уваги, обережності, не впевнившись, що маневр лівого повороту буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, розпочав маневр лівого повороту у напрямку с. Капулівка, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл.. при цьому, [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110207 ЗНГ, д/з АЕ 1909 НА під керуванням [PERSON], який рухаючимся по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку. У результаті зіткнення водій автомобіля ЗАЗ-110207 ЗНГ [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині та забитої травми передпліччя у верхній третині, закритого чрезвертельного перелому лівої стегнової кістки, закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, множинних саден голови, верхніх та нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження, на момент проведення експертизи, носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо всередині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Керуючі автомобілем марки Опель Вектра [PERSON] грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме: п. 1.3 Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно виконувати вимоги діючих Правил, а так саме бути взаємно ввічливими; п.16.13 Перед поворотом ліворуч і розвороту, водії нерейсового транспортного засобу, зобовязані дати дорогу транспорту попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі зустрічного напрямку прямо чи праворуч. Вказане порушення п.16.13. Правил дорожнього руху [PERSON] і стали причинним звязком у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Яких не будь перешкод для водія [PERSON] технічного характеру не було. Згідно з висновком авто технічної експертизи при виконанні п.16.13 Правил дорожнього руху [PERSON] мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 72 від 24.02.2014 року, у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівої ліктьової кістки у верхній третині та забитої травми передпліччя у верхній третині, закритого чрезвертельного перелому лівої стегнової кістки, закритого перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, множинних саден голови, верхніх та нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження, на момент проведення експертизи, носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо всередині салону автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Відповідно до ст.23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. Відповідно до ч.3 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У судовому засіданні встановлено, що згідно страхового полісу № АЕ/2146867 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.02.2013 року, цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Країна» (а.с.55,74). Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є ПАТ «Страхова компанія «Країна», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Оскільки вину відповідача [PERSON] встановлено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2014 року, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Країна», тому саме ПАТ «Страхова компанія «Країна» несе відповідальність з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майн потерпілого, позивача по справі [PERSON], однак в межах ліміту відповідальності, а у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що відповідає положенням ст.1194 ЦК України. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 16.09.2015 року № 6-284цс15, підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Оскільки судами у справі, яка переглядається, встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. У даному випадку відповідач [PERSON] про страховий випадок не повідомив страховику, що не оспорювалося в судовому засіданні. Однак, враховуючи те, що факт настання страхового випадку не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач [PERSON], як особа, винна в ДТП, притягнутий до кримінальної відповідальності, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку, на думку суду, не може бути підставою для відмови в позові щодо вимог до страховика. Відповідно до ст.25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоровя час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік» встановлено у 2013 році мінімальну заробітну плату у наступних розмірах: у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 6,88 гривні, з 1 грудня - 7,3 гривні. Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», встановлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у наступних розмірах: у місячному розмірі - 1218 гривень; у погодинному розмірі - 7,3 гривні. Згідно з довідкою № 135, виданою Нікопольською 1-ою міською лікарнею, позивач [PERSON] перебував на лікуванні з 24.08.2013 року по 28.08.2013 року (продовжує хворіти) (а.с.20). Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1411 травматологічного відділення позивач [PERSON] перебував на лікуванні на стаціонарі з 24.08.2013 року по 30.09.2013 року (а.с.21,22). Відповідно до довідки до [PERSON] огляду МСЕК Серії 10ААБ № 492685 від 05.12.2013 року для відновлення працездатності йому було рекомендовано лікування в травматологічному відділенні із можливістю пересування за допомогою милиць чи тростини (а.с.27). Відповідно до направлення на консультацію до лікаря-ортопеда від 05.05.2014 року позивач [PERSON] продовжує лікування до теперішнього часу (а.с.28). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 21 від 05.12.2013 року до виконання індивідуальної програми реабілітації позивачу [PERSON] було встановлено обмеження до трудової діяльності II ступеню (а.с.29-32). Таким чином з моменту дорожньо-транспортної події до часу подання позову позивач був непрацездатним. З відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивача слід стягнути у відшкодування шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності - 9861 грн. 24 коп., виходячи з такого розрахунку: з 24.08.2013 року по 24.11.2013 року - 1147 грн. х 3 місяці = 3441 грн. 00 коп.; з 25.11.2013 року по 30.11.2013 року - 6,88 грн. х 8 годин х 6 днів = 330 грн. 24 коп.; з 01.12.2013 року по 01.05.2014 року - 1218 грн. х 5 місяців = 6090 грн. 00 коп. (3441 грн. 00 коп. + 330 грн. 24 коп. + 6090 грн. 00 коп. = 9861 грн. 24 коп.). Відповідно до п.26.1 ст.26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України Відповідно до п.26.2. ст.26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; Відповідно до довідки до [PERSON] огляду МСЕК Серії 10ААБ № 492685 від 05.12.2013 року позивачу [PERSON] було встановлено II групу інвалідності внаслідок тілесних ушкоджень, завданих в результаті ДТП. Тому, з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивача слід стягнути у відшкодування шкоди, повязаної зі стійкою втратою працездатності 21924 грн. 00 коп., виходячи з такого розрахунку: 18 заробітних плат на дату настання страхового випадку складають 1218 грн. 00 коп. х 18 = 21924 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9.3 ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума в межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих становить 100000,00 грн. на одного потерпілого. Пунктами 22.3. ст.22 цього Закону передбачено, що потерпілому відшкодовується моральна шкода страховиком у розмірі, який не більше 5 відсотків ліміту, визначеному в п. 9.3. ст.9, решту суму сплачує винна у ДТП особа. Так, відповідно ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Своїми діями відповідач відповідачем [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, у нього повністю змінився спосіб життя, він відчував моральні страждання у звязку з ушкодженням здоровя, його життєві звязки були порушені у звязку з неможливістю продовження активного громадського життя. З урахуванням тих обставин, що ставлення відповідача [PERSON] до скоєного злочину, каяття та відшкодування ним позивачу матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON] 1000 грн. 00 коп., з ПАТ «Страхова компанія «Країна» - 5000 грн. 00 коп. (100000,00 грн. (ліміт встановлений полісом за шкоду заподіяну здоровю) х 5 : 100 = 5000,00 грн.). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач, згідно Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому при подачі позову судовий збір ним не сплачувався. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. щодо вимог немайнового характеру. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. (551 грн. 20 коп. щодо вимог немайнового характеру + 551 грн. 20 коп. щодо вимог майнового характеру).

Outcome: approved