Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №03/07/14-А від 17.01.2007 року, мотивуючи тим, що 30.08.2007 року між АКБ «Форум», назву якого змінено на ПАТ «Банк Форум» та відповідачем укладено вказаний кредитний договір, на підставі якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 10 044,00 дол. США в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими договором. Банк повністю виконав перед відповідачем зобов`язання, які передбачені кредитним договором, однак [PERSON] свої зобов`язання, незважаючи на обов`язок повністю повернути кредитні ресурси і сплатити проценти, належним чином не виконує. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просила задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні суду повідомив, що якщо б не закрилось відділення банку в м.Івано-Франківську, то на даний час кредит був би погашений в повному обсязі. Заборгованість яка виникла по кредитному договору сталась не з його вини. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 17.01.2007 року між АКБ «Форум» (правонаступник - публічне акціонерне товариство «Банк Форум») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №03/07/14-А, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит для придбання автомобіля Ланос TF69Y125 7W309855 у ТзОВ "Івано-Франківськ-Авто" згідно рахунку-фактури №814712-22 від 16.01.2007 року та оплати страхових платежів в розмірі 10 044,00 доларів США з терміном погашення до 16.01.2012 року (п.п. 1.1., 1.2.). Умовами п. 1.3. договору передбачено обов'язок позичальника сплатити 13,00 % на рік за користування кредитом. Відповідно до п.3.3.2 договору відповідач зобов'язався повертати кредит згідно умов договору не пізніше дати обумовленої в п. 1.2 цього договору, повернути Банку всю суму наданих коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами (а.с. 23-25). 04.12.2009 року між АКБ «Форум» (правонаступник - публічне акціонерне товариство «Банк Форум») та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №1 про внесення змін до Кредитного договору №03/07/14-А від 17.01.2007 року, яким було внесено зміни до п.1.2. Кредитного договору, а саме продовжено строк дії кредитного договору до 03.01.2014 року (а.с. 26, 27). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач [PERSON] належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №03/07/14-А від 17.01.2007 року (а.с.15-22). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. За змістом ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів у разі неналежного виконання умов кредитного договору з боку позичальника. 27.10.2015 року за вих. №14055/1.2 позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов"язань за кредитним договором, однак, така вимога відповідачем залишена без відповідного реагування (а.с. 33). Позивачем станом на 26.10.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором №03/07/14-А від 17.01.2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача [PERSON] в розмірі 1 810,75 доларів США та 33 153,97 грн., в тому числі 1 559,54 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 251,21 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 28 153,97 грн. - пеня, 5 000,00 грн. - порушення умов п.3.3.7. Кредитного договору (а.с.15-22). Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача надано суду копію банківської ліцензії, копію дозволу з додатком на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.62-65), а тому, стягнення заборгованості слід здійснювати в доларах США. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Щодо посилання відповідача на те, що заборгованість виникла у зв"язку із закриттям філії банку в м.Івано-Франківську, то в судовому засіданні встановлено, що остання філія банку в м.Івано-Франківську була закрита лише в 2015 році, тоді як відповідач перестав здійснювати оплату кредитних коштів ще в серпні 2014 року. Крім цього, відповідача в телефонній розмові було проінформовано, що оплату кредиту можна здійснювати через відділення Ощадбанку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 740,31 гривень судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 611, 612, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 ч. 3 ЦПК України,

Outcome: approved