Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У вересні 2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом в якому просить визнати недійсним п.4.24.8. та п.4.24.10 підрозділу 4 розділу ІІ Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» від 27.12.2013 року, затверджених наказом голови правління АТ «Сбербанк Росії» №37 від 116.01.2012 року у відносинах між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії". Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що 06.01.2015 року між нею та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було укладено договір [NUMBER]/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Універсальний» в рамках договору щодо банківського обслуговування. В межах даного договору за період з 22.01.2015 року по 23.01.2015 року відповідачем було здійснено операції з купівлі товарів і послуг за допомогою платіжної системи PayPal з використанням картки, загальна сума яких разом з комісією PayPal склала 26 798,09 доларів США, а гривневий еквівалент - 441 726,13 гривень. В подальшому, 24.01.2015 року та 26.01.2015 року відповідачем було здійснено остаточне списання коштів з рахунку в розмірі 556 703,90 гривень. Різниця між фактичною вартістю покупок і списаною з рахунку відповідачем сумою за вказаний період становить 114 977,77 гривень. Позивач зазначає, що в банку їй повідомили, що відбулась зміна Умов банківського обслуговування фізичних осіб від 31.12.2014, а тому відповідач застосував до вказаних операцій нові Умови та згідно п.4.4.12 банк здійснив списання коштів за транзакціями за комерційним курсом купівлі-продажу валюти для операцій з платіжними картками у відповідних валютах, встановлених на день списання з карткового рахунку відповідної суми операції (послуга DCC). Як з»ясувалось, то у зв»язку з застосуванням відповідачем системи ДСС та договірного списання у позивача виник несанкціонований овердрафт в сумі - 72 036, 05 грн. із подальшим нарахуванням на нього відсотків в розмірі - 4466,17 грн., що була розрахована банком як заборгованість. Позивач зазначає, що застосування відповідачем до операцій купівлі-продажу системи DCC, яка введена в дію новими Умовами у відповідності з п. 4.24.8 та п.4.24.10 розділу ІІ редакції Умов, які діяли на момент укладання Договору, суперечить ст.п.14.10 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки про введення нових Умов та тарифів позивача не було ознайомлено за 30 днів. Оскільки Закон має вищу юридичну силу, позивач просить визнати недійсними п. 4.24.8 та п.4.24.10 розділу ІІ редакції Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», оскільки останні суперечать вимогам законодавства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Посилається на те, що 06.01.2015 року між позивачем та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» дійсно було укладено договір [NUMBER]/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Універсальний» в рамках договору щодо банківського обслуговування. В п.1 договору встановлено, що Умови банківського обслуговування фізичних осіб є його невід'ємною частиною. Позивач своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з текстом вказаних Умов. Таким чином позивач взяла на себе зобов'язання дотримуватись не тільки Договору, але і Умов обслуговування. В цих Умовах (п.4.4.11 розділу І Умов) позивач (клієнт) зобов'язалась вчасно (не рідше одного разу на тиждень) ознайомлюватись з законодавством та інформацією банка, яка розмішується на інформаційних стендах в операційному та касовому залах банку. В п.2.3. Умов вказано, що вони набирають чинності з дати, визначеної на першій сторінці за умови, що вони були розміщені (оприлюднені) на сайті банку не пізніше семи днів до дати їх введення. Оприлюднення змін до Умов на сайті банку або на інформаційному стенді в приміщенні банку вважається моментом ознайомлення клієнта з текстом таких змін. В результаті проведених позивачем операцій з 22.01.2015 по 23.01.2015 по оплаті товару та послуг через систему PayPay в національній валюті України банком було списано з рахунку 24.01.2015 та 26.01.2015 грошові кошти в сумі 556 703,90 грн., що є еквівалентом проведених операцій за комерційним курсом. Дані умови операцій та порядок застосування комерційного курсу передбачені в новій редакції Умов обслуговування, які затверджені наказом голови правління АТ «Сбербанк Росії» від 31.12.2014 №596 та введені в дію 20.01.2015 року та офіційно оприлюднено на сайті банку 12.01.2017, тобто не меньш ніж за 7 днів до введення їх в дію. Таким чином списання коштів з рахунку плозтивача вчинено на підставі нових Умов правомірно, оскільки внесення змін відбулось у повній відповідності з Договором та Умовами, які є обов'язкові для [PERSON], а тому просить у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що 06.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було укладено договір [NUMBER]/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Універсальний» в рамках договору щодо банківського обслуговування. На підставі Договору банк відкрив позивачці поточний рахунок [NUMBER], операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронного платіжного засобу, та надав позивачці картку платіжної системи Visa. За договором банк зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта на умовах передбачених чим Договором та Умовами обслуговування, які є невід'ємною частиною Договору (п.1.1., п.2.1. Договору). Відповідно до ст.ст.626, 627 та 628 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обо'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Таким чином Договір від 06.01.2015 та Умови обслуговування банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», які є невід'ємною частиною договору та з якими позивач була ознайомлена - є обов'язковими для сторін даних правовідносин. 22.01.2015 та 23.01.2015 [PERSON] здійснила операції з купівлі-продажу товарів та послуг за допомогою платіжної системи PayPay з використанням платіжної картки на суму 26 798,09 доларів США. Даний факт не оспорюється сторонами та підтверджено банківськими виписками по рахунку. В результаті проведених операцій з рахунку позивачки 24.01.2015 та 26.01.2015 були списані грошові кошти на загальтну суму 556 703,90 грн. ексвівалент здійснених операцій у валюті рахунку за комерційним курсом купівлі-продажу для операцій з платіжними картками у відповідних валютах, встановлених банком на день списання відповідної суми з карткового рахунку (Dynamic Currency Conversion - це надання торговцем держателю, тобто фізичній особі, яка на законних підставах використовує картку для ініціювання переказу коштів з карткового рахунку або здійснює інші операції із використанням картки, можливості вибору валюти операції (зокрема гривні), при здійсненні операції за межами України). Наказом голови правління АТ «Сбербанк Росії» від 31.12.2014 року № 596 були затверджені зміни до Умов банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Сбербанк Росії», у якій були змінені підрозділ 1 розділу І та підрозділ 4 розділу II Умов. Нова редакція діє з 20.01.2015 року. Нову редакцію Умов було розміщено на офіційному сайті банку 12.01.2015 року. Отже, списання коштів з рахунку позивачки відбулось з застосуванням Нової редакції Умов. При цьому судом враховано, наступне. Згідно п.4.4.11 розділу І Умов) позивач (клієнт) зобов'язалась вчасно (не рідше одного раху на тиждень) ознайомлюватись з законодавством та інформацією банка, яка розмішується на інформаційних стендах в операційному та касовому залах банку. В п.2.3. Умов вказано, що вони набирають чинності з дати, визначеної на першій сторінці за умови, що вони були розміщені (оприлюднені) на сайті банку не пізніше семи днів до дати їх введення. Оприлюднення змін до Умов на сайті банку або на інформаційному стенді в приміщенні банку вважається моментом ознайомлення клієнта з текстом таких змін. Аналогічні положення містить і п.9.2. розділу І Умов банківського обслуговування та п.4.24.8 розділу ІІ Умов банківського обслуговування, зокрема зміни до Умов або нова редакція Умов обслуговування підлягає оприлюдненню (за вибором банку) на інформаційних стендах в операційному та касовому залах банку, на Сайті банку або у щомісячних виписках за картковим рахунком не пізніше 30 календарних днів до запропонованої дати внесення відповідних змін до Тарифів по картковому рахунку та не пізніше 7 календарних днів до запропонованої дати внесення відповідних змін до Договору або Умов. При цьому клієнт приймає на себе обов'язок самостійно відстежувати наявність/відсутність пропозицій банку про зміну умов договору та/або тарифів по карткових рахунках в операційному/касовому залі та/або на сайті банку в мережі Інтернет (п. 4.24.9 Умов). Тобто позивач була ознайомлена з новою редакцією Умов обслуговування та порядком застосуванням послуги Dynamic Currency Conversion - права вибору валюти та списання її з карткового рахунку за комерційним курсом. Згідно п.4.24.10 розділу ІІ Умов банківського обслуговуванняу разі, якщо клієнт до дати набуття чинності відповідними змінами не повідомить банк про розірвання договору пропозиція про таку зміну умов договору та/або тарифів по картковому рахунку вважається прийнятою клієнтом, а договір/тарифи відповідно змінені за згодою сторін з дати зазначеної у пропозиції банку. Даним правом (правом на розірвання договору) [PERSON] не скористалась, отже застосування банком нових Умов, які введені в дію не раніше 7 календарних днів до дати здійснення позивачем вказаних операцій з застосуванням платіжної картки є правомірним. Крім того, за умовами ч.1 ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій саме формі, що й договір, що змінився, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Як вбачається за змістом вимог п.9.2 підрозділу 9 розділу 1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», у редакції на час підписання договору із позивачем 06.01.2015 року, то банк має право вносити зміни до Умов шляхом оприлюднення відповідних змін на сайті банку не пізніше 7 календарних днів до дати набуття чинності відповідними змінами. Як свідчить підпис позивача у відповідному договорі, то він свідомо погодився із ним та його умовами, в тому числі із вищевикладеними вимогами Умов до договору. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи вказані норми законодавства та розглядаючи позов в межах заявлених вимог суд знаходить підстав вважати, що п.4.24.8. та п.4.24.10 підрозділу 4 розділу ІІ Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» від 27.12.2013 року суперечать вимогам законодавства, що наведене у позовній заяві та й зокрема п.14.10 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» спростовується самими нормами цього Закону. Так, згідно п.14.10 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору. Як зазначалось, сторони за взаємною згодою визначили спосіб повідомлення клієнта про зміни Умов банківського обслуговування. Вказані положення повністю кореспондують з нормами ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а тому не суперечать йому. Крім того, судом прийнято до уваги, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 04.05.2016, залишеним буз змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.05.2017, в позові [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про визнання недійсним пунктів умов банківського обслуговування, визнання незаконних дій і бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії було відмовлено. Так, суд не знайшов підстав для визнання протиправними дій банка (відповідача у даній справі) щодо застосування до операцій, проведених по рахунку [PERSON] 22.01.2015 року по 23.01.2015, комерційного курсу купівлі-продажу відповідних валют, встановленого банком на 24.01.2015 та 26.01.2015, та списання з рахунку позивача 556 703,90 гривень. До того ж суд встановив, що договірні відносини між ПАТ «Сбербанк Росії» та [PERSON], в т.ч. Умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» від 27.12.2013 року, які є невід'ємною частиною Договору від 06.01.2015, відповідають вимогам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положенню про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженому постановою Правління НБУ від 05.11.2014р. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 25.07.2002 по справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права, передбаченого у статті 6 Конвенції є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Крім того, згідноправової позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові від 06.07.2016 у справі № 6-1199цс16 (яка згідно ст.360-7 ГПК України є обов'язковою для всіх судів), після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Враховуючи наведене, відсутні правові підстави, оскільки суд не може ставити під сумнів рішення Подільського районного суду м.Києва від 04.05.2016 у справі №758/4633/15-ц, яке набрало законної сили та яким встановлено правомірність дій банку та відповідність законодавству Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» від 27.12.2013 року, а [PERSON] не може оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку що позовні вимоги є необгрунтованими, а тому правові підстави для їх задоволення відсутні.

Outcome: dismissed