Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

05.02.2018 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якій посилаються на те, що 12.09.2014 року, приблизно 20 години 00 хвилин в місті Турка Львівської області, на перехресті вул.Січових Стрільців - вул.Сагайдачного, навпроти будинку №148 водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись з вул.Сагайдачного та здійснюючи маневр повороту праворуч у напрямку центра м.Турка, вчинив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Даний факт дорожньо-транспортної пригоди було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201410000000560, проте, 30.10.2017 року постановою старшого слідчого в РВС ВР СУ ГУНП у Львівській області Слутий Я.О. закрив дане кримінальне провадження у зв`язку з тим, що встановлено відсутність у діяльність [PERSON] , [INFO] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. [PERSON] , який загинув внаслідок вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був сином позивачів - [PERSON] та [PERSON] , та які в кримінальному провадженні були залучені як потерпілі. З даною постановою про закриття кримінального провадження та обставинами викладеними у ній потерпілі не погоджуються та вважають її необгрунтованою, так як слідством було необ`єктивно оцінено всі обставини дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, після наїзду на пішохода водій не вжив ніяких заходів для збереження життя потерпілого чи для вжиття усіх заходів для надання потерпілому першої медичної допомоги, та з часу наїзду, приблизно 20 години 20 хвилин до 23 години 00 хвилин [PERSON] знаходився під колесами автомобіля марки «ЗИЛ-131», та ні водій, ні його пасажир не перевіряли чи у потерпілого проявляються ознаки життя, не спробували підняти домкратом автомобіль з тіла потерпілого та чекали на карету швидкої допомоги, що завдало значної моральної шкоди позивачем, оскільки відповідач не дав потерпілому можливості вижити. Слідство не повно та не об`єктивно оцінили дії та бездіяльність водія та дали йому можливість уникнути кримінальної відповідальності. Відповідач був належним користувачем транспортного засобу марки «ЗИЛ-131» та повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки. На момент смерті [INFO] [PERSON] проживав з ними, йому виповнилося 32 роки, він був молодий, здоровий та планував одружитися, був доброю дитиною для своїх батьків. Втрата рідної дитини задала сильних душевних страждань. Вони втратили сенс життя, у них порушився сон та будь-які спогади про сина викликали сильні переживання та душевні страждання та були порушені звиклі умови їхнього життя, адже вони втратили і матеріальну підтримку. Крім того, відповідач не бажає принести вибачення та відшкодувати їм їхні витрати. Просять стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] - 75843,00 гривні матеріальної шкоди та 250000,00 гривень моральної шкодив, а в користь [PERSON] - 250000,00 гривень моральної шкоди. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2018 року справу розподілено судді Турківського районного суду Львівської області Федитнику І.Д . Ухвалою судді Турківського районного суду Львівської області від 15.02.2018 року у справі відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11 годину 00 хвилин 28.05.2018 року. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2018 року справу розподілено судді Кріль Л.М. у зв`язку зі звільненням з посади судді Федитника І.Д . Ухвалою судді від 16.04.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 годину 00 хвилин 28.05.2018 року. Ухвалою суду від 27.07.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду на 14 годину 30 хвилин 17.08.2018 року. 11.09.2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про відвід судді Кріля Л.М. Ухвалою суду від 27.09.2018 року відвід головуючого судді Кріля Л.М. задоволено. 18.10.2018 року справа надійшла до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Ніточко Л.Й . Ухвалою судді від 26.10.2018 року справу повернуто до Турківського районного суду Львівської області у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи розпорядження голови суду про передачу справи до Старосамбірського районного суду Львівської області. 07.11.2018 року справа поступила до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2018 року справа передана судді Ніточко Л.Й . Ухвалою судді від 12.11.2018 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 14 годину 00 хвилин 11.09.2019 року. Ухвалою суду від 11.09.2019 року розгляд справи відкладено на 14 годину 00 хвилин 23.09.2020 року. Наказом від 10.07.2020 року суддю Ніточко Л.Й. відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №531/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П. Ухвалою судді від 10.09.2020 року дану справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 16 годину 00 хвилин 28 жовтня 2020 року. 29.09.2020 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якій він просить застосувати позовну давність в позові [PERSON] про стягнення 75843,00 гривень матеріальної шкоди та стягнення 250000,00 гривень моральної шкоди, відмовити [PERSON] про стягнення 250000,00 гривень моральної шкоди посилаючись на те, що [PERSON] , який загинув внаслідок дорожно-транспортної пригоди та був сином позивачів. Він був користувачем транспортного засобу марки «ЗИЛ-131» та керував автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди. Важає позовну заяву такою, що не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, так як [PERSON] та [PERSON] не обгрунтували розрахунок суми матеріальної шкоди, яку просять з нього стягнути, в позовній заяві не зазначено та не долучено до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних сум. Він не заперечує факт керування автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди, яка детально розслідувалася органами досудового слідства в межах кримінального провадження №12014140000000560 від 13.09.2014 року, але заперечує проти позовних вимог позивачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, так як 30.10.2017 року постановою старшого слідчого в РВС ВР СУ ГУНП у Львівській області Слутий Я.О. кримінальне провадження закрив у зв`язку з тим, що встановлено відсутність в його діях складу кримінального правопорушення. Крім того, відповідно до закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він був застрахований в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхове Товариство «Домінанта» згідно страхового поліса А1/0435868 від 30.04.2014 року, що був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки він застрахував свою цивільну відповідальність в даному товаристві, то відшкодувати шкоду потерпілому, заподіяну йому під час дорожньо-транспортної пригоди повинна страхова компанія. Також, при вирішенні цивільного позову в кримінальному провадженні, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мають враховуватись положення законодавства, яке визначає механізм страхового відшкодування та передбачає одночасно участь у справі, в яких мало місце страхування цивільно-правової відповідальності, і фізичної особи, і страховика. За таких обставин позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вважає, що позов слід було позивачем пред`явити до страхової компанії - Товаристві з додатковою відповідальністю Страхове Товариству «Домінанта». Також, позовні вимоги [PERSON] про стягнення понесених ним витрат на поминальний обід в сумі 14253,00 гривень задоволенню не підлягають, оскільки витрати на поминальний обід та придбання в зв`язку із цим продуктів харчування не є витратами на поховання померлого. Що стосується відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, то в позові слід відмовитися, оскільки згідно товарного чеку від 11.09.2015 року вартість пам`ятника з граніту, кутника, ваза, художнє оформлення становить 56000,00 гривень. Завдаток за пам`ятник - 20000,00 гривень. Чи була проведена оплата решти суми 36000,00 гривень невідомо, оскільки докази про оплату позивач не представив. Гранична вартість стандартних пам`ятників і огорож, які встановлюються на цвинтарі в м.Турка Львівської області є набагато меншою. В діях [PERSON] мала місце груба необережність та грубе порушення правил дорожнього руху, що підтверджується висновками експертиз. Зазначив, що він вже є особою похилого віку, непрацездатний, одержує незначну пенсію, проживає разом з непрацездатної дружиною, тому матеріальне становище його є надзвичайно важким, що є підставою для зменшення розміру або у відмові відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивачі дізналися про порушення свого права та про водія автомобіля марки «ЗИЛ-131», що був причетний до ДТП 12.09.2014 року, тобто в день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої їм була заподіяна матеріальна та моральна шкода і саме із цього часу у [PERSON] та [PERSON] виникло право вимоги відшкодування матеріальної та моральної шкоди до безпосереднього володільця транспортним засобом, так для відшкодування матеріальної шкоди по оплаті за придбання товарів строк позовної давності закінчився 13.09.2017 року, для відшкодування матеріальної шкоди по оплаті за придбання продуктів харчування 14.09.2017 року, для стягнення моральної шкоди 12.09.2017 року. До суду за захистом свого порушеного права позивачі звернулися 02.02.2018 року, тобто зі спливом позовної давності. 08.10.2020 року до суду від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначили, що вони понесли витрати, пов`язані із похованням сина на загальну суму 75843,00 гривень, які складаються з 5589,00 гривень - витрат на поховання, 14254,00 гривні - витрати на поминальний обід, а також 56000 гривень - витрати за виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника. Крім того, зазначили, що Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство «Домінанта» 19.04.2019 року компенсувала [PERSON] 5589,00 гривень витрат на поховання, а також позивачі отримали 14616,00 гривень страхового відшкодування в рівних частинах, тобто по 7408,00 гривень. Щодо витрат на поминальний обід, то влаштування такого є багатовіковою традицією українців, а отже вважають обґрунтованим віднесення витрат на поминальний обід до витрат на поховання, а відтак і підстав для їх виключення із заявлених вимог не вбачають. Також потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань делікатному та договірному, він вільно на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права, шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, якого особа, яка завдала шкоду застрахувала свою цивільну відповідальність із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоду за наявності передбачених ст.1194 ЦK підстав. Вважають, що самі по собі обставини вчинення наїзду на пішохода в темний час доби перебування потерпілого в стані сп`яніння на чому зосереджує увагу відповідач у часі містить ознаки грубої необережності, але не доводять умислу потерпілого або надзвичайних або невідповідних за даних умов для водія подій, що виключало в цивільно-правову відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки. Таким чином посилання відповідача на грубу необережність потерпілого є підставою для звільнення від відповідальності є неспроможними та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Постанова про закриття кримінального провадження у даній справі була винесена слідчим 30.10.2017 року та вони мали право пред`явити цивільний позов у кримінальному провадженні, якщо дана справа розглядалася по суті судом. Таким чином після закриття кримінального провадження вони у межах чотирьох місяців звернулася до суду в порядку цивільного судочинства, а відтак строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом ними не пропущений. Ухвалою суду від 28.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 годину 30 хвилин 14.04.2021 року, яке було відкладено на 15 годину 00 хвилин 23.07.2021 року. Ухвалою суду від 23.07.2021 року поновлено відповідачу [PERSON] процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів. Клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано в Комунального підприємства Турківське житлово-комунальне управління довідку про вартість стандарних пам`ятників і огорож, які встановлювалися на могилах цвинтаря в м.Турка Львівської області станом на вересень 2015 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав, наведених у повній заяві та просила стягнути з відповідача в свою користь 250000,00 гривень моральної школи. Додатково пояснила, що їй важко пережити втрату сина і вона хоче щоб відповідач поніс відповідальність за вчинене. Окрім того, допитана в якості свідка пояснила, що 12.09.2014 року коли вона завела корову, дочка, а через три години приїхала поліція, тоді був світлий день, а слідчий експеримент слідчим проводився в дощову погоду. Відповідач їм нічого не відшкодував. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Окрім того, допитаний в якості свідка пояснив, що 12.09.2021 року виповнилося сім років від дня трагедії. В цей день вони копали картоплю і коли вечоріло, то почули крики, але навіть не могли подумати, що загинув їхній син. Сусідка хотіла дати йому заспокійливу таблетку а згодом повідомила, що його син мертвий. Він побіг до машини, яка була перегруженою. Борт машини був попри саму сітку. Слідчий зафіксував неправильну годину, все робилося щоб закрити справу. Вважає, що якщо відповідач їхав правильно, то дорожньо-транспортна пригода не настала. Не заперечив, що його син був у стані алкогольного сп`яніння. Він проживав з ними, працював майстром лісу, завжди допомагав їм по господарству. Додатково пояснив, що він важко переживає, кожного дня встає і бачить перед очима тіло свого сина. Смерть сина вплинула на його здоров`я. Вважає себе вбитим фізично і морально. Додав, що відповідач [PERSON] жодного разу не прийшов до них і не вибачився за скоєне. Представник позивачів - адвокат Стецяк В.М. позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підтримала повністю з підстав наведених в позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.225-233). Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] керував транспортним засобом. [PERSON] отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям. Предметом спору є стягнення витрат на поховання, стягнення витрат за поминальний обід, а також стягнення витрат на відшкодування моральної шкоди позивачкам за втрату їхнього сина. Стягнення моральної шкоди з відповідача в користь позивачів відновить справедливість. Вважає, що факти наведені слідчим у кримінальному провадженні є перекрученими, так як у них є багато протиріч. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Михалойко Б.І. позовні вимоги не визнали. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Михалойко Б.І. додатково пояснив, що позовні вимоги не підтверджено належними доказами. Досудовим слідством чітко встановлено, що вини [PERSON] немає. Крім того, позивачі не довели суду, що отримане відшкодування моральної шкоди, яке відшкодовано страховиком є недостатнім. Щодо поминального обіду, то такий не відноситься до витрат на поховання. Витрати на пам`ятник, заявлений [PERSON] , однак гроші оплачувала [PERSON] з чеку також не видно суми проплати. З боку потерпілого [PERSON] вбачається груба необережність, так як він знаходився в сильному алкогольному сп`янінні, та як пішохід не дотримувався правил дорожнього руху. А відтак сума відшкодування має бути зменшена, а також враховано факт, що відповідач має важке матеріальне становище. Щодо механізму наїзду, то такий був спричинений середніми колесами. Не відомо, як потерпілий опинився під середніми колесами. Тому вважає, що в позові слід відмовити. Крім того зазначив, що слід застосувати строки позовної давності, оскільки позивачі звернулися до суду з порушенням. Про порушення свого права вони дізналися 12.09.2014 року і саме з цього часу у них виникло право вимоги відшкодування у володільця транспортного засобу. Строк позовної давності закінчився, а про поновлення такого позивачами заявлено не було. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оглянувши матеріали кримінального провадження №12014140000000560 від 13.09.2014 року, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. З витягу з кримінального провадження №12014140000000560 від 13.09.2014 року відомо, що 12.09.2014 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин в м.Турка Львівської області на вулиці С.Стрільців, навпроти будинку №148, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ-131», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись від вулиці Сагайдачного та здійснюючи маневр повороту праворуч в напрямку центра м.Турка, вчинив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди (а.с.16 т.1). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.09.1982 року Відділом ЗАГСу Турківського району Львівської області відомо, що [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Постановою старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України Слутого Я.О. від 10.11.2014 року кримінальне провадження №12014140000000560 від 13.09.2014 року закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального провадження виноситься (а.с.141 - 145 т.1 кримінального провадження №12014140000000560). Ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 24.11.2014 року скаргу представника потерпілого [PERSON] - Стецяк В.М. на постанову ст.слідчого в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Слутого Я.О. від 10.11.2014 року про закриття кримінального провадження №12014140000000560 від 13.09.2014 року за ознаками ч.2 ст.286 КК України передано в Галицький районний суд м.Львова для розгляду слідчим суддею даного суду по суті (а.с.154, т.1 кримінального провадження №12014140000000560). Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 29.12.2014 року апеляційну скаргу захисника Стецяк В.М. в інтересах потерпілого [PERSON] - задоволено, ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2014 року та постанову старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області від 10.11.2014 року підполковника міліції Слутого Я.О. про закриття кримінального провадження №12014140000000560 від 13.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - скасовано, а матеріали провадження направлено в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області для проведення досудового розслідування. Встановлено, що слідчим в ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України Слутим Я.О. не було чітко встановлено час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що вплинуло на вихідні дані при призначенні судової авто-технічної експертизи та судової транспортно-трасологічної експертизи. Також апеляційний суд встановив, що слідчий, призначаючи судову автотехнічну експертизу не вірно вказав вихідні дані відносно місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме «наїзд на пішохода відбувся переднім правим колесом заднього моста автомобіля на проїзній частині другорядної дороги вул. Сагайдачного», проте з протоколу огляду місця ДТП від 12.09.2014 року вбачається, що місце вчинення ДТП знаходиться на вул.Січових Стрільців м.Турка. Крім того апеляційним судом було встановлено, що із схеми протоколу огляду ДТП вбачається, що наїзд на потерпілого був скоєний на узбіччі дороги вул.Січових Стрільців, а не на проїздній частині вул.Сагайдачного (а.с.159, т.1 кримінального провадження №12014140000000560). Постаново старшого слідчого з ОВР ВР ЗуСТ СУ ГУНП у Львівській області Слутого Я.О. про закриття кримінального провадження від 30.10.2017 року встановлено, що 12.09.2014 року, приблизно о 20 годині 20 хвилин - 20 годині 30 хвилин в м.Турка Львівської області на перехресті вулиць С.Стрільців - Сагайдачного, навпроти будинку №148, водій [PERSON] , керуючи автомобілем, марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись від вулиці Сагайдачного та здійснюючи маневр повороту праворуч в напрямку центра м.Турка, вчинив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014140000000560. Слідчий встановив, що водій автомобіля «ЗИЛ-131»реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] у даній дорожній обстановці своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] , оскільки був позбавлений можливості виявити небезпеку для руху та відповідно на неї реагувати, а тому в діях водія [PERSON] відсутні порушення пунктів Правил дорожнього руху України, які б були в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди (а.с.98-106, кримінального провадження №12014140000000560 ). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Матеріалами кримінального провадження №12014140000000560 від 13.09.2014 року підтверджується, що факт смерті потерпілого [PERSON] наступила внаслідок дорожно-транспортної пригоди за участю водія - відповідача [PERSON] . При цьому відповідач даний факт не заперечує. Відсутність складу злочину, наприклад у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Як було встановлено в судовому засіданні на момент вчинення ДТП відповідно до закону України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач [PERSON] був застрахований в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхове товариство «Домінанта» згідно, що підтверджується страховим полісом АІ/0435868 від 30.04.2014 року (а.с.102, том 1). Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.(ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Таким чином, в результаті ДТП, яка сталася помер [PERSON] , який був сином позивачів. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗИЛ-131» номерний знак [NUMBER] станом на 12.09.2014 року була застрахована у ТДВ СТ «Домінанта», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0435868, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000,00 гривень, за шкоду заподіяну майну 50000,00 гривень (а.с.190). Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Положеннями п.27.2 та п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. З Листа юридичної компанії відшкодування від 17.10.2019 року відомо, що

Outcome: partial