Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкодив розмірі 20000гривень, завданої вчиненням кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 15.06.2015 року, близько 12год. 20хв. на одній з алей парку "національного Відродження" на неї було здійснено напад з метою заволодіння майном, в результаті якого були викрадені належні їй дві золоті сережки вартістю 10200грн., які є старовинною сімейною реліквією, а також завдано значних тілесних ушкоджень її здоров'ю, на часткове відновлення якого вона затратила 3700грн. У звязку із чим вона звернулась до слідчого відділу Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області із заявою про відкриття кримінального провадження. Під час досудового розслідування у її справі було встановлено, що крадіжку скоїв [PERSON] завдану їй майнову шкоду він не відшкодував. Дане провадження було скеровано до Тернопільського міськрайонного суду та 05.04.2017 року постановлено вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального злочину щодо неї. А рішенням апеляційного суду від 09.08.2017 року вирок першої інстанції залишено в силі. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 6100грн., яка полягає у стражданнях, яких вона зазнала у звязку із психологічним та моральним стресом, а також з втратою майна. Крім того, після вчинення даного злочину щодо неї, вона перебувала на стаціонарному лікуванні в обласному відділенні ЛОР дермо естетичному відділі, де було проведено реконструктивну корекцію вух з 17.07.-23.06.2015 року за лікування якого оплатила 3700грн., після чого стан здоров'я значно погіршився, загострилась гіпертонічна хвороба, погіршився зір, частково втрачено слух та змушена постійно приймати ліки, які раніше не приймала. А також зазнала моральних страждань у звязку із розглядом кримінального провадження у судах протягом двох років, оскільки обвинувачений поводив себе агресивно, ставив багато запитань, які наводили моторошні спогади повязані із його злочинним діянням щодо неї. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних обставин. Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 05.04.2017року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України та засуджено на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох років) 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 02 червня 2016 року, за ч.1, 2 ст.185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, більш суворим призначенням за даним вироком, остаточне покарання [PERSON] визначити у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Відповідно до вище зазначеного вироку встановлено, що обвинувачений [PERSON] 15 червня 2015 року, близько 12 год. 20 хв., перебуваючи на одній із алей парку «Національного Відродження» у м. Тернополі у напрямку вул. Коновальця, з метою заволодіння майном потерпілої [PERSON], здійснив на неї напад в ході чого, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для здоров'я потерпілої, що виразилось у ривку за мочки обох вух [PERSON] та спричинило їй тілесні ушкодження у вигляді ран мочок вушних раковин, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я, з корисливих мотивів викрав дві сережки, у вигляді круглого вінка із каменем червоного кольору, виготовлені із золота 585 проби, загальною вагою 16 гр., з яких вага чистого золота 12 гр. вартістю 10 200 гривень та камінцями вагою 4 гр., які матеріальної цінності для [PERSON] не становлять. Із викраденим майном обвинувачений [PERSON] з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 10 200 гривень. Крім того, показаннями потерпілої [PERSON] у судовому засіданні підтверджується, що 15 червня 2015 року, близько 12 год. 20 хв., вона поверталась із ринку додому та вийшла із маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту по вул. Злуки у м. Тернополі, після чого вирушила в бік парку "Національного Відродження", маючи намір перейти через парк на вул. Коновальця за місцем свого проживання. Коли вона проходила повз церкву, що знаходиться неподалік від зупинки, назустріч їй пройшов молодий чоловік, віком 25-30 років, середньої тілобудови, на зріст 170-180см, одягнутий у спортивний костюм темно-синього кольору, яким виявився обвинувачений [PERSON] Через декілька метрів вона звернула в парк та пішла по стежці, що проходить повз огорожу церкви. Коли вона пройшла 20-25 метрів, до неї непомітно підійшов [PERSON], який з-за спини, різким рухом вниз двома руками зірвав у неї з вух золоті сережки у формі вінка із камінцями червоного кольору. Вона відчула біль, відразу повернулася та побачила як [PERSON] побіг в бік проїзної частини вул. Злуки. Вона намагалась його наздогнати, бігла за ним та кричала, вимагаючи щоб він зупинився та повернув її речі, однак [PERSON] перебіг через дорогу і вона втратила його з поля зору. Очевидців даного злочину не було, вона вирушила додому та викликала працівників міліції. В ході досудового розслідування під час проведення впізнання вона впізнала [PERSON], як особу, яка здійснила на неї напад 15.06.2015 року, а саме за рисами обличчя-худорляве, видовжене та статурою. Злочином їй завдано матеріальну шкоду на загальну суму 10 200 гривень, яка на даний час не відшкодована. Вважає, що обвинуваченому [PERSON] слід обрати сувору міру покарання. Ухвалою Колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 09 серпня 2017 року, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого [PERSON] [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2017 року відносно [PERSON], засудженого за ч.1 ст.187, ч.2 ст. 186 КК України, - без змін. Відповідно до висновку експерта № 826 при судово-медичній експертизі у [PERSON] виявлені рани мочок вушних раковин. Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів приблизно за 1-2 доби до експертизи, що підтверджується їх характером і властивостями. Утворення вказаних вище ушкоджень в термін і за обставин, на які посилалась [PERSON] при експертизі та під час допиту 16.06.2015, не виключається. Виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження належать до легких із короткочасним розладом здоров'я п.2.3.5 Правил судово-медичного призначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого позивач [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у обласному відділенні ЛОР дермоестетичному відділі для проведення реконструктивної корекції обох вух з 17.06.2015р. до 23.06.2015р., курс лікування проведено за рахунок хворої вартістю 3700грн. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до положень статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить. Відповідно до роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу [PERSON], суд виходить із тих обставин, що шкода завдана в результаті злочину, у вчиненні якого визнано винним відповідача по справі [PERSON], доведеність наявного причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, факту перенесених моральних страждань з приводу злочинних дій відповідача, постійні зявлення до органів досудового слідства та суду, що вплинуло на фізичний та психологічний стан позивача, порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, не відшкодування відповідачем в добровільному порядку завданої матеріальної шкоди, а тому суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення в сумі 6100грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved