Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третьої особи: Служби у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.09.2015 року між нею та відповідачем виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №49. Від спільного проживання у неї з відповідачем [INFO] народилася дитина - донька [PERSON] . Надалі 03.07.2017 року на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області шлюб між сторонами розірвано, після розлучення дитина залишилась проживати із нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що батько дитини відповідач у справі з моменту розлучення жодною мірою не бере участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, не утримує її. Дитина проживає із нею, вона утримує її, забезпечує її гармонійний розвиток турбується про неї та любить її. Належне виконання нею своїх батьківських обов`язків та невиконання батьківських обов`язків відповідачем дитини підтверджується письмовими заяви свідків, а саме - [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що працює в підприємстві з іноземними інвестиціями "Амік Україна" на посаді начальника АЗС, та отримує дохід, що надає їй можливість належним чином утримувати дитину. Відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі, а це необхідно для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти в майбутньому. Зазначає, що відповідач з дитиною не спілкується, що негативно впливає на її самоусвідомлення. Дитині майже 5 років і самостійно дитина на вулиці не впізнала би відповідача, оскільки забула як він виглядає і як звучить його голос. Окрім того, варто зазначити що відповідач навмисно без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка весь цей час знаходиться на повному утриманні її утриманні. Відповідач у справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця проживання її та дитини. Вона не створювала відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, які передбачені законом. Вказує на те, що вона 26.10.2020 року звернулася до органу опіки та піклування - Жовківської районної адміністрації Львівської області щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, те що батько самоусунувся від виконання обов'язків, покладених на нього чинним законодавством України, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування - Жовківська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дочки [PERSON] , [INFO] та надає відповідний висновок від 24.12.2020 року №02-36/1557. А відтак позивач просить позбавити батьківських прав батька диттини відповідача у справі, оскільки обставини неналежного виконання батьківських обов`язків з боку батька щодо дитини на час звернення до суду не змінилось. Ухвалою суду від 29.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. 28.01.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просять такі задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні та безпосередньо в судовому засіданні 18 лютого 2020 року позов визнав. Додатково подав суду письмову заяву 18.02.2021 року в якій зазначив, що він дійсно інтересами дитини не цікавиться, щодо задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, однак на адресу суду подано письмову заяу в якій зазначено, що Служба у справах дітей просить розгляд справи проводити без участі їх представника, при винесенні рішення в справі просять виходити з інтересів дитини та врахувати законні права дитини. На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи з врахуванням письмової заяви та на підставі поданих до суду доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, їх вступне слово, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено із змісту Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області від 13.04.2016 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (арк. спр. 6). Тобто відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . 03.07.2017 року на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 17.09.2015 року у виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис №49. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишено " [PERSON] ". Рішення суду набрало законної сили 14.07.2017 року (арк. спр. 10-11). Згідно з копією довідки №1589 від 16.09.2020 року, виданої комунальним підприємством "Рава-Руське будинкоуправління №2" про склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , позивач зареєстрована в [ADDRESS] і має наступний склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 14). З наданої довідки про заробітну плату (дохід) вих.№101 від 26.09.2020 року виданої [PERSON] , встановлено, що вона працює з 10.07.2019 року в ПІІ "Амік Україна" на посаді начальник АЗС, та її дохід за період з 01.03.2020 року по 31.08.2020 року складає 98 156 грн. 33 коп. (арк. спр. 17). Відповідно до наданої характеристики виданої регіональним менеджером Львівського регіону Микитин П.М. ПІІ "Амік Україна" з місця праці на [PERSON] , вона дійсно працює з 10.12.2019 року в ПІІ "Амік Україна" на посаді начальник АЗС, та позитивно характеризується за своїм місцем праці (арк. спр. 18). Згідно з письмовою заявою від 15.10.2020 року голови правління ОСББ "Промінь" [PERSON] , [PERSON] є сусідом [PERSON] . Остання зарекомендувала себе як відповідальна, врівноважена, хороша людина. Розлучена. В заяві підтверджує, що позивач проживає разом з батьками і 4-річною донькою [PERSON] . Батько дитини з ними не проживає. [PERSON] доглянута, життєрадісна дівчинка, забезпечена всім необхідним для росту і розвитку. Вихованням дитини займається позивач та бабуся з дідусем. Батько долею дитини не цікавиться, його присутності в домі і візитів не спостерігається, участі у вихованні і розвитку дитини не приймає (арк. спр. 19). Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Із висновку від 24.12.2020 року №02-36/1557 Жовківської районної державної адміністрації (як органу опіки та піклування) про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено, що Жовківська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, розглянула матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 43). Шлюб між батьками дитини розірвано. Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] у м.Рава-Руська Жовківського району Львівської області. Мати дитини, [PERSON] повідомила, що батько не цікавиться дитиною протягом тривалого часу, вихованням дочки не займається, не утримує її. Батька дитини, [PERSON] було запрошено в службу у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації для з`ясування питання щодо його участі у вихованні дочки. У ході розмови батько повідомив, що він не відвідував дочку, мотивуючи тим, що не хоче психологічно травмувати дитину, проте в майбутньому планує спілкуватися з дочкою. Однак, з часу проведення засідання батько жодним чином не намагався встановити контакт з дитиною, не зустрічався з донькою та не приймав участь у її вихованні. Тому, Жовківська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Із наданих суду письмових заяв свідків [PERSON] та [PERSON] , а саме сусідів позивача [PERSON] встановлено, що остання зарекомендувала себе, як добра, ввічлива, відповідальна людина. Розлучена, проживає разом з батьками і 4 річною донькою [PERSON] . Батько дитини з народження з ними не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. Дитина доглянута, гарно одягнута, завжди усміхнена і життєрадісна. Забезпечена всім необхідним для належного росту і розвитку. Вихованням дитини займається позивач та бабуся з дідусем (арк. спр. 15, 16). Наведене, на переконання суду, свідчить про те, що відповідач [PERSON] не дбає про виховання дитини, не приділяє часу для її виховання, і розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150,180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що все зазначене в позові є правдивим, також підтвердив, що дійсно розвитком дитини він не цікавиться. Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача, подав письмову заяву про визнання позову в повному обсязі, в якій зазначив, що інтересами дитини він не цікавиться. Під час судового розгляду відповідач подану ним заяву підтримав та пояснив що не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. З огляду на наведене вище, суд враховує, що батько дитини жодним чином не цікавився донькою, всі питання щодо виховання доньки вирішуються матір`ю самостійно, батько не цікавиться фізичним і духовним розвитком дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не приймає жодної участі у її вихованні, про що не заперечив він сам у судовому засіданні, тобто фактично батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання малолітньої дитини, не створює належних умов для її духовного та фізичного розвитку, беручи до уваги інтереси дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 167 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. А тому, у відповідача існує обов`язок утримувати дитину, щодо якої вона позбавлена батьківських прав, про що роз`яснено відповідачу в судовому засіданні. Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи те, що суд прийшов до висновку про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з відповідача [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини в примусовому порядку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, якийінвалідності не має, є працездатним, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які належить стягувати починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони відповідача, враховуючи потреби дитини, буде сприяти гармонійному розвитку, зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved