Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 10 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів про зняття арешту з будинку [ADDRESS] посилаючись на те, що 25 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та [PERSON] було укладено договір про відступлeння права вимоги за кредитним договором №ML-М00/069/2008, який був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , а також договором іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; наявна письмова згода заставодержателя. Наявність арешту на нерухоме майно порушує пріоритетне право заявника як іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. З огляду на викладене позивач просить його вимоги задовольнити. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідачів, не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача Другого відділу ДВС в судове засідання також не з`явився. Суд, із згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.280, 281 ЦПК України. 2.Фактичні обставини встановлені судом за зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-М00/069/2008, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 186\~831,50 доларів США під 20.12% річних, із кінцевим строком повернення кредиту до 18 червня 2038 року. З метою забезпечення належного виконання позичальником за кредитним договором, 18 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки РML-М00/069/2008, предметом є будинок [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2009 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №ML-М00/069/2008 в сумі 187\~583,42 долари США, 40\~227 грн 37 коп. 25 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»» та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №ML-М00/069/2008 та договором іпотеки РML-М00/069/2008, за яким позивач набув усі права нового кредитора у існуючих зобов`язаннях боржником за якими є [PERSON] . Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2020 року [PERSON] набув права іпотекодержателя щодо предмета іпотеки будинку [ADDRESS] . З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 січня 2021 року вбачається, що 15 січня 2010 року головним державним виконавцем Загребельним О.П. було винесено постанову про арешт майна боржника, об`єкт обтяження садовий будинок [ADDRESS] . Другий відділ ДВС у місті Хмельницькому на адвокатський запит повідомив представника позивача про те, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП) та автоматизованої системи виконавчих (АСВП), виконавчих проваджень, у яких боржником виступає [PERSON] не виявлено. У зв`язку із чим для скасування арешту рекомендував звернутися до суду. 14 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із вимогою про усунення порушень та сплати заборгованості в сумі 186\~831,50 доларів США та попередженням про те, що у випадку несплати заборгованості, кредитор скористається правом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Зазначене відображене в постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/4772/17. 3. Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відповідачем накладено арешт на предмет іпотеки у зв`язку із чим порушуються його права як іпотекодержателя, оскільки він має переважне право на задоволення свої вимог за рахунок іпотечного майна, в тому числі в шляхом застосування іпотечного застереження та позасудового порядку набуття права власності на нерухоме майно. 4. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування. Згідно ч.4 ст.3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Ст.7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. В силу ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.36 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ч.1, ч.2 ст.59 визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.5 ст.59 цього Закону арешт може бути знятий на підставі рішення суду. Оскільки реєстрація обтяження предмета іпотеки мала місце 18 червня 2008 року, а арешт в межах виконавчого провадження було накладено 15 січня 2010 року, відмінних від іпотекодержателя суд вважає за необхідне скасувати накладений арешт на предмет іпотеки будинок [ADDRESS] . Стягувачем за зазначеним виконавчим провадженням виступало ЗАТ «ОТП Банк», а іпотекодержатель [PERSON] , який набув усі права кредитора у зобов`язанні на підставі іпотечного застереження має право задовольнити вимоги на свій вибір за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку», згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно п.2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5від 03.06.2016року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником,а також особою,яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що неналежить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя для погашення загальної суми заборгованості боржника у кредитному зобов`язанні 186\~831,5 доларів, що значно перевищує вартість предмета іпотеки будинку [ADDRESS] , а наявність накладеного арешту державного виконавця Другого відділу ДВС порушує права іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предметі іпотеки. З огляду на викладене, підстави для відмови у задоволенні позову відсутні. Однак судом враховується, що належними відповідачами у даній справі є стягувач та боржник у виконавчому провадженні, якими є [PERSON] і [PERSON] з огляду на що, в задоволенні вимог до Другого відділу ДВС м. Хмельницького слід відмовити. Судові витрати по справі становлять 908 грн., які слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: partial