Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до НАК ,,Нафтогаз України» про визнання дій нечесною підприємницькою практикою мотивуючи свої вимоги тим, що у 2014 році ним як споживачем було сплачено за комунальні послуги 6395,03 грн. Кошти сплачені за використану теплову енергію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217 надходили на рахунок постачальника природного газу зі спеціальними обов'язками. Відповідно до пункту З постанови ,,Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки" теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії для виробництва якої використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов'язками відкривають в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять від населення за спожиту теплову енергію. Відповідно до пункту 8 постанови Споживачі, яким здійснюється продаж теплової енергії сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. Відповідно до пункту 14.1 постанови кошти, що надійшли на спеціальний рахунок теплопостачальної організації розподіляються згідно з нормами визначеними згідно із структурою тарифу та перераховуються в частині вартості природного газу на рахунок постачальника природного газу зі спеціальними обов'язками. Структура тарифів - складові економічно обґрунтованих витрат, на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи за категоріями споживачів на теплову енергію для виробництва яких використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов'язками. Основною складовою тарифів на теплову енергію є витрати на закупівлю природного газу. У 2014 році для виробництва теплової енергії для населення передбачено використання 7,066 млрд.куб.м. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 1211 ,,Про затвердження прогнозного балансу надходження та розподілу природного газу в країні на 2014 рік" для виробництва теплової енергії для потреб населення, релігійних організацій та творчих спілок спрямовується 7066 млн.куб.м. природного газу. Постачальником природного газу для виробництва теплової енергії для населення є НАК ,,Нафтогаз України». Згідно п.2.2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1729 ,,Про забезпечення споживачів природним газом" потреба в природному газі для суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію задовольнялась з ресурсів імпортованого природного газу НАК ,,Нафтогаз України». При цьому реалізація природного газу для задоволення потреб суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію здійснювалась НАК ,,Нафтогаз України». Відповідач здійснює постачання природного газу для виробництва теплової енергії для населення за ціною, встановленою НКРЕКП, яка є нижчою за закупівельну ціну імпортованого газу з подальшим покриттям збитків у встановленому порядку. Згідно ст. 16.1 ЗУ ,,Про державний бюджет на 2014 рік»НАК ,,Нафтогаз України» передбачено 96609576 грн. Згідно ст. 16.2 передбачено 11117724 грн. для проведення розрахунків за природний та компенсації різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення. Кабінету Міністрів України було надано право здійснити випуск облігацій внутрішньої державної позики у сумі 11117724 грн. для проведення розрахунків за природний газ з ПАТ НАК ,,Нафтогаз України» та компенсації різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення. Згідно зі Звітом незалежного аудитора ПрАТ ,,Делойт енд Туш» до консолідованої фінансової звітності НАК ,,Нафтогаз України» за 2014 рік суму облігацій внутрішньої державної позики отриманих компанією в обмін на емісію нових акцій можна частково розглядати як покриття компенсації різниці у цінах однак не існує правової бази або документів які б підтверджували це твердження і не має також звірки або аналогічного документа підписаного між компанією та Урядом України, у якому була б зазначена сума компенсації різниці у цінах. Згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05.08.2015 року № НД/2-31-2741, фактичний дефіцит грошових коштів НАК ,,Нафтогаз України» у 2014 році, що профінансовано з Державного бюджету склав 106,6 млрд. грн.. При цьому за поясненнями відповідача 17,8 млрд. грн.. це кошти сплачені авансом за природний газ та профінансований приріст дебіторської заборгованості. , 20,6 млрд. грн.. профінансовано як покриття збитків від реалізації імпортованого природного газу для населення та суб'єктів господарювання , що виробляють теплову енергію для населення ( 8,7 млрд. спрямовано на покриття збитків, а 11,9 млрд. грн.. спрямовано на оплату за газ імпортований природний газ, що використовується для виробництва тепла для населення. Згідно ст. 10 ЗУ ,,Про засади функціонування ринку природного газу" Підприємства, частка держави у статутному фонді яких становить 50 відсотків та більше, господарські товариства, 50 відсотків та більше акцій (часток, паїв) яких перебувають у статутному фонді інших господарських товариств, контрольним пакетом акцій яких володіє держава, а також дочірні підприємства, представництва та філії таких підприємств і товариств, учасники договорів про спільну діяльність та/або особи, уповноважені договорами про спільну діяльність, укладеними за участю зазначених підприємств, щомісяця здійснюють продаж усього товарного природного газу, видобутого на підставі спеціальних дозволів на користування надрами в межах території України, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, для формування ресурсу природного газу, що використовується для потреб населення, безпосередньо суб'єкту, уповноваженому Кабінетом Міністрів України на формування такого ресурсу, за закупівельними цінами, які для кожного суб'єкта господарювання - власника спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами щороку встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, згідно із затвердженим нею Порядком формування, розрахунку та встановлення цін на природний газ для суб'єктів господарювання, що здійснюють його видобуток. Передача видобутого природного газу суб'єктами, визначеними в частині першій цієї статті, на умовах договорів комісії, давальницької переробки, інших договорів, що не передбачають передачу права власності на нього безпосередньо суб'єкту, уповноваженому Кабінетом Міністрів України, не допускається. Дія цієї статті поширюється виключно на тих учасників договорів про спільну діяльність, відповідно до яких вартість вкладу підприємств, частка держави у статутному фонді яких становить 50 відсотків та більше, господарських товариств, 50 відсотків та більше акцій (часток, паїв) яких перебувають у статутному фонді інших господарських товариств, контрольним пакетом акцій яких володіє держава, а також дочірніх підприємств, представництв та філій таких підприємств і товариств становить 50 відсотків та більше загальної вартості вкладів учасників договорів про спільну діяльність. Потреби населення у природному газі задовольняються з ресурсів природного газу, видобутого газодобувними підприємствами, що зазначені у частині першій статті 10 цього Закону, а в разі їх недостатності - з інших ресурсів газу суб'єкта, уповноваженого на формування ресурсу природного газу для населення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з річними звітами НАК ,,Нафтогаз України» у 2014 році загальний обсяг видобутку природного газу підприємствами, частка держави у статутному фонді яких становить 50% та більше , господарські товариства у статутному фонді яких становить 50 % та більше акцій яких перебвають у статутному фонді інших господарських товариств контрольним пакетом акцій яких володіє держава склали 17,2 млрд.куб.м. обсяг споживання природного газу населенням у 2014 році становила 15,1 млрд. грн.. З отриманих в 2014 році 107,7 млрд. грн.. бюджетних коштів за твердженням відповідача 20,6 млрд. грн.. використано на оплату імпортного газу. Оскільки у 2014 році НАК ,,Нафтогаз України» отримала з Державного бюджету оплату за імпортований природний газ для потреб виробництва теплової енергії для населення в обсязі значно більшому ніж сама закупівельна вартість цього газу, то одночасне отримання сплачених населенням коштів за використану теплову енергію, які в кінцевому підсумку надійшли до НАК ,,Нафтогаз України» у вигляді подвійної оплати за ой самий імпортований природний газ є нечесною підприємницькою практикою з боку відповідача. Згідно ст. 19 ЗУ ,,Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. В судовому засіданні позивач позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві, зазначаючи те, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність в зв»язку з чим отримує надприбутки. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначаючи, що позовні вимоги не знайшли свого правого обґрунтування, так -як відповідач не надає послуг населенню , тому дії відповідача не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», крім того самостійно відповідач не є ціно утворювачем ціни на газ для населення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Закон України ,,Про захист прав споживачів " регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до п.2 ст. 19 ЗУ ,,Про житлово-комунальні послуги " учасниками відносин у сфері ЖКП є власник , споживач, виконавець та виробник. Відповідно до п.4 ст. 19 ЗУ ,,Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії. Згідно ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно:1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Судом встановлено, що НАК ,,Нафтогаз України» не має ліцензії на здійснення господарської діяльності з постачання теплової енергії. Крім того відповідачем не було укладено з [PERSON] договорів на постачання теплової енергії та надання комунальних послуг. Оскільки відповідач щодо позивача не є виробником, продавцем, виконавцем чи надавачем послуг, а тому діяльність НАК ,,Нафтогаз України» не регулюється Законом України ,,Про захист прав споживачів". Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки . порядок розподілу коштів затверджено ст. 19-1 Закону України ,,Про теплопостачання» оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії шляхом перерахування коштів нарахункиіз спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у томучислі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов'язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергі, шо свідчить про те що порядок розподілу коштів не регулює відносини між споживачем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та постачальником природного газу. Порядок розподілу коштів набув чинності з 02.07.2014 року. Перший реєстр нормативів перерахування коштів було затверджено НЕРЕКП на листопад 2014 року. Відповідно до наданих квитанцій виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою позивача є ТОВ ,,Євро-Реконструкція» на рахунки якої були сплачені кошти. Відповідно до квитанцій всі кошти у зазначеному позивачем періоді були сплачені на рахунок КП ГІОЦ, кошти з якого не розподілялись згідно з Порядком розподілу коштів. Зі сплачених за адресою Позивача коштів за централізоване опалення та гаряче водопостачання за листопад 2014 по січень 2015 року та більш рані періоди на рахунки Компанії кошти за механізмом Порядку розподілу коштів не надходили. Встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг встановлюються Кабінетом Міністрів України Ціна на природний газ ресурсів НАК "Нафтогаз України", затверджена наказами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відповідно до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання дій НАК ,,Нафтогаз України» нечесною підприємницькою діяльністю не підлягають до задоволення оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Питання щодо судові витрат у справі суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved