Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

виконувач обов`язків керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 Голоюх В. звернувся до суду в інтересах держави в особі: Львівської міської ради із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування до місцевого бюджету м. Львова витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вироком Пустомитівського районного суду районного суду м. Львова від 01 липня 2019 року по справі № 450/2697/17, [PERSON] , визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнено від відбування призначеного даним вироком покарання. Вказаний вирок в апеляційному порядку оскаржувався, проте ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.12.2019 залишений без змін та набрав законної сили. У зв`язку із отриманими травмами [PERSON] , згідно довідки КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 13.05.2020 року №663, перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 03.06.2017 по 22.06.207, а вартість її лікування становить 3 829,95 грн. Крім цього, [PERSON] , у зв`язку із отриманими травмами, згідно довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 23.04.2020 №40, перебував на стаціонарному лікуванні у ІІ травматологічному відділенні з 03.06.2017 по 12.07.2017, а вартість його лікування становить 9 122,41 грн. Загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілих становить 12 942 грн. 36 коп., станом на день подачі позову відповідачем не відшкодована. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.07.2020 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи в судове засідання. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 121 Конституції України визначено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів громадян та держави в суді, у випадках передбачених законом. Статтею 123Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду районного суду м. Львова від 01 липня 2019 року по справі № 450/2697/17, [PERSON] , визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнено від відбування призначеного даним вироком покарання (а.с.9-11). Вказаний вирок в апеляційному порядку оскаржувався, проте ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.12.2019 залишений без змін та набрав законної сили (а.с.12-13). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 03.06.2017 приблизно о 17 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Honda Fit», реєстраційний номер [NUMBER] , при проїзді авто дороги «Львів - Пустомити - Меденичі» на ділянці 12 км + 550 м порушила чинні вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п. п. 1.2; 1.5; 2.3 (б, д); 10.1; 11.3, 12.1, які виразилися в тому, що вона будучи неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості, виїхавши на призначений для зустрічного руху в напрямку м. Львова бік дороги, та створила небезпеку для руху автомобілю марки "ВАЗ 21093", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в смузі руху в напрямку до м. Львова, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди - зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ 21093", реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки "ВАЗ 21093", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а саме: синець на обличчі, забій-надрив правої легені з поступленням повітря у плевральну порожнину; закритий перелом правого надколінка, рану в ділянці лівого колінного суглобу; закриті переломи 2,3,4,5 плеснових кісток та закритий перелом чивникоподібної кістки правої стопи, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Пасажир автомобіля «Honda Fit», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом кісток тазу - правого крила крижової кістки, передньої ості правої клубової кістки, нижньої гілки правої сідничної кістки, верхніх гілок правої та лівої лобкових кісток, розрив лобкового симфізу, які утворились від контакту правої передньобокової поверхні тазу з тупим твердим предметом, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. У зв`язку із отриманими травмами [PERSON] , перебувала на лікуванні в КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова». Як вбачається з довідки КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 13.05.2020 № 663, [PERSON] , знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 03.06.2017 по 22.06.2017 (19 ліжкоднів), а вартість лікування становить 3 829 грн. 95 коп.(а.с.20). Крім цього, у зв`язку із отриманими травмами [PERSON] , перебував на лікуванні в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова». Як вбачається з довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 23.04.2020 № 40, [PERSON] , знаходився на стаціонарному лікуванні у ІІ травматологічному відділенні з 03.06.2017 по 12.07.2017 (39 ліжкоднів), а вартість лікування становить 9 112 грн. 41 коп. (а.с.21). Сумарний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування [PERSON] та [PERSON] становить 12 942 грн. 36 коп., які станом на день розгляду справи відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані. Частиною першою статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунального комерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» та Комунального комерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету. Таким чином, враховуючи те, що вирок відносно [PERSON] , яким її визнано винною у вчиненні злочину набрав законної сили, відповідач доказів на спростування позовних вимог не подав, розмір витрат на лікування підтверджений відповідними доказами, він зобов`язаний відшкодувати до місцевого бюджету м. Львова витрати Комунального комерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» та Комунального комерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від кримінального правопорушення. З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved