Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "СК "Універсальна") про стягнення суми страхового відшкодування, збитків, пені та моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.07.2012 в районі пгт. Каланчак Херсонської області водій вантажного автомобіля DAF FTCF 75, д.н.з. [NUMBER], що належить ПАТ "Київське автотранспортне підприємство 13061", здійснив наїзд на припаркований на узбіччі автомобіль ЗАЗ ТF69Y0, д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу, у зв'язку з чим автомобіль позивача зазнав значних технічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність ПАТ "Київське автотранспортне підприємство 13061" застрахована в ПАТ "СК "Універсальна". Позивачем було повідомлено відповідача про страховий випадок. 02.08.2012 позивачем було подано письмову заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших необхідних документів, проте, відповідач не здійснив необхідних дій для своєчасного здійснення страхового відшкодування, в тому числі, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП не направив свого представника на місце ДТП для визначення причин настання страхового випадку та оцінки розміру збитків, у зв'язку з чим позивач вимушена була укласти договір про проведення дослідження для встановлення вартості матеріального збитку. З огляду на те, що вартість матеріального збитку автомобіля позивача згідно висновку експерта становить 63857,36 грн., проте, ліміт відповідальності відповідача становить 50000,00 грн., позивач просить стягнути на її користь з відповідача страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн. Крім того, просить стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 10691,70 грн.; 3% річних у розмірі 2268,49 грн.; інфляційні у розмірі 1800,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 800,00 грн. В процесі розгляду справи, позивач збільшила розмір позовних вимог, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд визнати подію, викладену в заяві, що мала місце 21.07.2012, страховим випадком, відповідно до полісу ПАТ "СК "Універсальна" №АА/3029881 та Закону; стягнути з відповідача на її користь 50000,00 грн. страхового відшкодування; пеню у розмірі 21638,28 грн. інфляційні у розмірі 14750,00 грн., 3% річних у розмірі 3534,25 грн., моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 800,00 грн. та право на залишки транспортного засобу залишити за страховиком. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання, яке відбулося 11.03.2015, не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в попередніх судових засіданнях представник [PERSON] заперечив з приводу задоволення позовних вимог, з огляду на те, що не встановлена особа, яка є винною у ДТП. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 21.07.2012 в районі пгт. Каланчак Херсонської області водій вантажного автомобіля DAF FTCF 75, д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд на припаркований на узбіччі автомобіль ЗАЗ ТF69Y0, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 8). Вантажний автомобіль DAF FTCF 75, д.н.з. [NUMBER] належить ПАТ "Київське автотранспортне підприємство 13061", цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ "СК "Універсальна" відповідно до Полісу № АА/3029881 (а.с. 56). Відповідно п. 33.1.4. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі по тексту - Закон), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. На виконання вимог вказаної статті, 21.07.2012 відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду телеграмою №8923. На виконання вимог п 35.1. ст. 35 Закону, 02.08.2012 позивачем подано до представництва відповідача письмову заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших необхідних документів (а.с. 41). Зі змісту п.п. 34.1., 34.2. ст. 34 Закону, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Проте, відповідачем не було здійснено жодних дій, передбачених п.п. 34.1., 34.2. ст. 34 Закону, у зв'язку з чим між позивачем та ТОВ "Експертно-асистуючою компанією "Легіон" укладено Договір про проведення автотоварознавчого дослідження з встановлення вартості матеріального збитку автомобіля д.н.з. [NUMBER], про що складено відповідний Звіт від 15.08.2012. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 р. (далі по тексту - ЦК України), шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, шкода, завдана з вини автомобіля DAF FTCF 75, д.н.з. [NUMBER], що належить ПАТ "Київське автотранспортне підприємство 13061", не була виплачена позивачу страховиком через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, а тому підлягає відшкодуванню за рахунок ПАТ "СК "Універсальна". Вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю ЗАЗ ТF69Y0, д.н.з. [NUMBER] згідно висновку експерта ТОВ "Експертно-асистуючою компанією "Легіон" становить - 63857,36 грн. (а.с. 9-38). Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 49490,00 грн. (ліміт відповідальності у розмірі 50000,00 грн. - сума франшизи у розмірі 510,00 грн.). Крім того, відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Також, відповідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Слід зазначити, що згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З приводу розрахунку заборгованості позивача щодо стягнення з ПАТ СК "Універсальна" суми пені, суми інфляційних та суми 3% річних, слід зазначити, що даний розрахунок є невірним, оскільки такий здійснений позивачем від суми страхового відшкодування з урахуванням суми франшизи. Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як вбачається з квитанції до ПКО від 15.08.2012, позивачем було сплачено 800,00 грн. на проведення робіт з оцінки розміру матеріальної шкоди (а.с. 39), які також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 49490 грн. 00 коп., пеня у розмірі 21616 грн. 88 коп., 3 % річних у розмірі 3498 грн. 20 коп., інфляційні у розмірі 14 599 грн. 55 коп. та витрати на проведення дослідження у розмірі 800 грн. 00 коп. Щодо посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не встановлена особа, яка є винною у ДТП, у зв`язку з чим не виникло обов`язку страхувальника у виплаті страхового відшкодування, слід зазначити наступне. Так, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України №1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до положень ст.ст. 3, 5 цього Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування , а також документи згідно переліку, визначеного п. 35.2 цієї статті. Слід зазначити, що вказаною статтею не передбачено обов'язку особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, щодо надання доказів наявності вини особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому посилання представника відповідача на відсутність рішення суду про встановлення вини особи у вчиненні ДТП не грунтується на вимогах Закону. З приводу заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500,00 грн., яку позивач просить стягнути з ПАТ "СК "Універсальна", варто відзначити наступне. Відповідно до п. 22.3. ст. 22 Закону, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, Законом, який діяв на момент спірних правовідносин, передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди, завданої в результаті пошкодження майна потерпілої особи, разом з тим, слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 ст. 1167 ЦК Українивстановлює випадки, коли допускається покладення на особу обов'язку компенсувати моральну шкоду, завдану незалежно від її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Слід підкреслити, що обов'язок компенсувати моральну шкоду незалежно від вини страховика мав би місце у тому разі, якби така шкода була завдана страховиком у випадках, передбачених п. 1-3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Отже, якщо внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки шкода завдається майну фізичної або юридичної особи, відповідальність за завдання моральної шкоди настає на загальних підставах, тобто за наявності вини заподіювача. Позивач не заявляє вимог щодо визнання дій страховика по відмові у виплаті їй страхового відшкодування протиправними, а без вирішення цього питання не має підстав для стягнення моральної шкоди. Компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Враховуючи те, що позивачу не було заподіяно моральної шкоди, передбаченої ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 23 ЦК України, а протиправність дій ПАТ "СК "Універсальна" не встановлена, то в цій частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується позовних вимог в частині визнання події страховим випадком відповідно до полісу ПАТ "СК "Універсальна", слід зазначити, що такий спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України, оскільки, у даному випадку, порушенні права позивача підлягають захисту саме шляхом стягнення суми страхового відшкодування з відповідача, у зв'язку з чим вимоги в цій частині також не підлягають до задоволення. Крім того, позивач просить право на залишки транспортного засобу залишити за страховиком. Пунктом 30.3. ст. 30 Закону передбачено, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Зі змісту вказаного пункту вбачається, що Законом передбачено, що право на залишки транспортного засобу отримує страховик, а тому не потребує доведенню в судовому порядку. Крім того, це право не оспорюється та не заперечується відповідачем. З огляду на положення ст. 1 ЦПК України, відповідно якої вирішення цивільних справ здійснюється з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки права позивача щодо прав на залишки транспортного засобу не є оспорюваними. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд дійшов висновку, про стягнення з ПАТ "СК "Універсальна" на користь [PERSON] судового збору у розмірі 900,04 грн.

Outcome: partial