Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, в якій просять визнати за ними право власності по Ѕ частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак в позовній заяві просять слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Теребовлянської міської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Теребовлянської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Хомутової О.М. в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи є заява, згідно якої третя особа просить справу слухати в її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою № 09-04/08/119 від 20 травня 2021 року станом на 15.04.1991 року в житловому будинку в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою № 09-04/08/118 від 19 травня 2021 року станом на 30.10.1990 року в житловому будинку в [ADDRESS] проживали та були зареєстровані - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] проживали та були [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 червня 2014 року [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою № 09-04/08/120 від 19 травня 2021 року в житловому будинку в у [ADDRESS] на день смерті [PERSON] проживали та були зареєстровані - дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка- [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалося заповів [PERSON] . Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в у [ADDRESS] як спадкове майно, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ) та за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в у [ADDRESS] як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved