Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - комунальне підприємство "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради про визнання права власності на об`єкт нерухомості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що ним, на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці відповідно до договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2017 року, проведено будівництво нежитлової будівлі - торгівельного павільйону, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується даними декларації про початок виконання будівельних робіт від 20 грудня 2011 року, а також даними технічного паспорта на нежитлову будівлю торгівельного павільйону. Відповідачем - виконавчим комітетом Коростенської міської ради Житомирської області у документальному оформленні права власності відмовлено, що і стало приводом для звернення до суду з позовом, в якому позивач просив визнати за ним право власності на нежитлову будівлю - торгівельний павільйон, загальною площею 282,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав в суд заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судове засіння не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника установи, при ухваленні рішення поклалася на розсуд суду. Третьою особою до суду подано заяву про розгляд справи без участі її представника. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд, за нявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 4 ст.41 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.321 Цивільного кодексу України). У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основополажних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Зокрема, право на справедливий суд (стаття 6), право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8). Статтею 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 14 грудня 2017 року орендодавцем - Коростенською міською радою в особі міського голови Москаленка В . В. надано [PERSON] в строкове оплатне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в [ADDRESS] (а.с.39-43). На підставі декларації про початок виконання будівельних робіт [PERSON] проведено будівництво нежитлової будівлі - торгівельного павільйону, що розташований по [ADDRESS] (а.с.33-38). Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю торгівельного павільйону, а саме: експлікації примішень до плану - загальна площа нерухомого майна становить 282,40 м квадратних (а.с.45-54). Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 6 вересня 2017 року № 396 земельній ділянці, на якій розташована нежитлова будівля торгівельного павільйону , присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.52). Відповідачем - виконавчим комітетом Коростенської міської ради Житомирської області у оформленні права власності відмовлено, що і стало приводом для звернення позивача до суду з позовом за захистом права власності на нерухоме майно (а.с.55). Як зазначає позивач у позовній заяві, він є власником нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] , яке побудоване ним на підставі ряду вказаний дозвільних документів. Проте [PERSON] в позасудовому порядку позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію вказаного об`єкту нерухомого майна. Згідно зі ст.325 Цивільного кодексу України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на нежитлове приміщення, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.9 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Outcome: approved