Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи позов тим, що з 09.01.2013 року уклала шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем насправді є формальним і існує тільки на папері, так як відповідач фактично впродовж останніх п`яти років з позивачкою та дитиною не проживає, веде вільний спосіб життя, зустрічаючись із іншими жінками, проживаючи у своїх батьків у [ADDRESS] , або ж перебуває закордоном на роботі у республіці Польща. Відповідач весь час ухиляється від лікування її та дитини, тікає закордон та місяцями не приїжджає, коштів не передає, або передає суто на лікування дитини під час їхнього стаціонарного лікування у мінімальному розмірі, який навіть не вистачає на найнеобхідніше, рекомендації лікарів щодо лікування дитини і необхідності здачі платних аналізів закордоном (у [PERSON] діагнози Тромбоцитопенія, Бронхіальна астма важкої форми, вроджена непереносимість лактози, імунодефіцитний стан і затримка розумового розвитку, дитині оформляється інклюзія) не виконує. Будь-які кошти на лікування дитини [PERSON] позивачка фактично із сльозами випрошує. Загалом, відповідач усі 7 років із моменту народження дитини вів подвійний спосіб життя, весь час обманював та не надавав правдиву інформацію ні про свій сімейний стан, ні про фактичний рівень доходів, скандалив та застосовував до них фізичну силу. Таким чином, дитині [PERSON] повинен бути забезпечений належний рівень життя і відповідне харчування, необхідне лікування, відвідування спеціалістів (додатково вчителя, психолога, логопеда), що вкрай необхідно для його фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.Такий рівень хворій дитині вона одна як інвалід 2 групи не зможе забезпечити, так як сама потребує дороговартісного лікування, тому батько, що є здоровим та працездатним (на утриманні малолітніх дітей більше не має), який роками був офіційно працевлаштований будівельником по трудовому договору у будівельній фірмі KONSTAL [PERSON] з місцем виконання роботи [ADDRESS], і оплатою праці в розмірі 20 злотих за годину (1200 дол. в місяць), а зараз працює у Ливарному цеху і отримує близько 15 000 - 20 000 грн., зможе сплачувати аліменти в розмірі 6 000 грн. Відповідач [PERSON] інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує великий дохід, має нерухоме майно (квартира [ADDRESS] ), транспортний засіб [NUMBER] , його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила задоволити. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визначав частково, не заперечив сплачувати аліменти в розмірі по 2 000 грн. на утримання дитини. Заслухавши учасників провадження ,дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , сторони 09.01.2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калуш Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис за № 3(а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, про такий вид аліментів просить позивачка та не заперечує відповідач. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів його матеріального становища, однак він є працездатним і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" встановлено, що у у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: -дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; -дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Оскільки, двоє батьків зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення ним повноліття, то визначений позивачем розмір аліментів в розмірі по 6000 грн. щомісячно на утримання дитини є дещо завищеним, суд вважає, що слід визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини по 2 000,00 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити йому належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства, а також визнається відповідачем. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі по 2 000,00 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з 12.11.2020 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 840,80 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст.ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved