Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

06.11.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 22.12.2017, що зареєстрований в реєстрі за № 14900, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № ZRZ0GK00004185 від 14.12.2007 станом на 07.09.2017 грошових коштів у сумі 2998529,93 грн. та 1700 грн. витрат за вчинення виконавчого напису (а.с.15-17). Ухвалою судді від 13.11.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху надано строк для усунення недоліків десять днів (а.с.11). 30.11.2018 позивачем подано уточнену позовну заяву (а.с.15-17). Ухвалою судді від 05.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.20-21). Ухвалою суду від 31.01.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. копію належним чином завіреного виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 22.12.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за №14900, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Привабанк» заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GK00004185 від 14.12.2007 року станом на 07.09.2017 року грошових коштів у сумі 2998529,93 грн. та 1700,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису та належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких вчинено вказаний виконавчий напис. Витребувано для огляду у судовому матеріали цивільної справи №296/2639/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, яка перебуває у провадженні судді Корольовського районного суду м.Житомира Галасюка Р.А. (а.с.30-31). 07.03.2019 року від приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.34). 14.05.2019 року представником відповідача подано до суду письмові заперечення, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, просив розглядати справу у відсутність представника (а.с.62-63). Представник позивача в судові засідання не з`являвся, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримав повністю (а.с.64). Від третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутністі (а.с.24). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., 22.12.2017 вчинено виконавчий напис за №14900 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GK00004185 від 14.12.2007 року у сумі 2 998 529,93 грн. за період з 14.12.2007 року по 07.09.2017 року (а.с.35). Банком, з метою вчинення виконавчого напису, нотаріусу були надані наступні документи: заява, кредитний договір №ZRZ0GK00004185 від 14.12.2007 року, розрахунок заборгованості, письмова вимога боржнику (а.с.36-37,38-40,41-45,46-47). Спірні відносини, що склалися між сторонами, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист цивільних прав та інтересів передбачений Главою 3 ЦК України. Відповідно до ст.18 зазначеного Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.1 Постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису регламентується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено строк, за який має проводитися стягнення (підпункт 2.1 глави 16 вказаного Порядку). Пунктом 3 глави 16 Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. З матеріалів справи вбачається, що в письмовій вимозі про усунення порушень за кредитним договором, яка направлена позивачу 18.09.2017 р., вимагається до сплати сума в розмірі 462 233,47 доларів США протягом п`яти календарних днів з дати відправлення письмової вимоги. Проте вказаний банком термін об`єктивно унеможливило виконання такої вимоги. Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про отримання цієї вимоги позивачем (а.с.46-47). Зі змісту розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору, який банком було представлено приватному нотаріусу Завалієву А.А. при зверненні з заявою про вчинення оспорюваного виконавчого напису слідує, що сума заборгованості за кредитним договором, на погашення якої пропонувалося звернути стягнення розрахована за період з 14.12.2007 року по 07.09.2017 року, тобто більше як за дев`ять років. Окрім того, розрахунок боргу, підготовлений працівниками Банку щодо наявності грошового зобов`язання позичальника по тілу кредиту, відсотках та пені є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та бути доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до позичальника. Також вчиняючи 22.12.2017 р. виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимогу банка стосовно зобов`язань з погашення основної суми боргу, минуло більше трьох років, а по пені та штрафам - більше одного року, загальної та спеціальної позовної давності (ст.ст.257, 258 ЦК України). Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дані обставини свідчать про наявність спору між сторонами, в зв`язку з чим, заборгованість не має ознак безспірності. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 вищевказаної Інструкції та підпункту б) ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З наведеного вбачається, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу, який розраховано поза межами трирічного (річного по пені) строку та підлягає стягненню за виконавчим написом, безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушено норми статті 88 Закону України "Про нотаріат", п. 284 Інструкції та підпункту б) ч. 2 п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року № 1172, а тому встановлено підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, з урахуванням положень статей 15,16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 486/388/16-ц). Крім того, безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що у Корольовському районному суді м.Житомира перебуває на розгляді цивільна справа №296/2639/15-ц за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №ZRZ0GK00004185 від 14.12.2007 року, рішення у якій на даний час ухвалено. Як вбачається з вимог позову, ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути заборгованість за кредитним договором №ZRZ0GK00004185 від 14.12.2007 року у розмірі 5425515,96 грн., тоді як за виконавчим написом стягнуто 2998529,93 грн. У зв`язку з відмінністю сум до стягнення, заборгованість по кредиту має спірний характер. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено всупереч принципу безспірності заборгованості позивача перед банком, а тому вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаню підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved