Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про стягнення із спадкоємця майнової шкоди, заподіяної спадкодавцем. В обґрунтування позову позивачі вказують на те, що [INFO] [PERSON] , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, д/н [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAF LF 45» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП обоє водії загинули. Постановою прокурора прокуратури Полтавської області від 30.05.2017 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України було закрито з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного. Діями [PERSON] було заподіяно майнову шкоду (збитки) [PERSON] у зв`язку з похованням ним сина [PERSON] у розмірі 200000,00 грн. та у зв`язку з відшкодуванням витрат за знищений товар під час ДТП 06.04.2017р. у розмірі 80000,00 грн. Діями [PERSON] також було заподіяно майнову шкоду (збитки) [PERSON] у зв`язку з пошкодженням її автомобіля марки «DAF LF 45» д/н [NUMBER] , яким на час ДТП керував [PERSON] , у розмірі 200000,00 грн. Позивачем [PERSON] подано заяву до ЗАТ «СК Провідна» про виплату страхового відшкодування. Наразі позивачам стало відомо, що Бердянською районною нотаріальною конторою за заявою спадкоємця [PERSON] була заведена спадкова справа після померлого [PERSON] . Посилаючись на ст.ст. 1218, 1188,1231 ЦК України позивачі просили суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду (збитки) в сумі 280000,00 грн., на користь [PERSON] майнову шкоди (збитки) в розмірі 200000,00 грн. 31.07.2017 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху (а.с.24-25 т.1) 30.08.2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі і призначено попереднє судове засідання (а.с.38 т.1). 28.09.2017 року ухвалою суду до участі у справі залучено третю особу - ПрАТ СК «Провідна», призначено справу до судового розгляду (а.с.65-66 т.1) Ухвалою суду від 09.11.2017 року, занесеною до журналу судового засідання, за клопотанням представника позивачів [PERSON] здійснено заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] (а.с.191 т.1). 12.12.2017 року ухвалою суду було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України ( а.с.215-216 т.1). 15.12.2017 року до суду надійшла заява представника позивачів [PERSON] про забезпечення позову ( а.с.221 т.1), яка задоволена ухвалою суду від 18.12.2017 року (а.с.233-235 т.1), заборонено відчуження автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, д/н [NUMBER] . Після закінчення розгляду апеляційним судом кримінального провадження провадження у цій справі було поновлено на підставі ухвали суду від 13.11.2018 року (а.с.29 т.2). 19.12.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив (а.с.48-80 т.2) в якому відповідач зазначає, що вона позовні вимоги позивачів не визнає, вважає їх необґрунтованими. Щодо відшкодування витрат на поховання, то вважає, що до цих витрат можливо віднести тільки витрати на придбання ритуальних атрибутів у сумі 28350,00 грн. і витрати на встановлення пам`ятнику у сумі 23000,00 грн. Інші витрати, як то: придбання квітів, оренда автомобіля, послуги з перевезення пасажирів, придбання пального, організація обслуговування поминального обіду, - не відносяться до витрат на поховання у розумінні ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Найвищим розміром стандартних витрат на поховання та пов`язаних із ним ритуальних послуг є сума у 8622,00 грн, яка встановлена постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №45 від 03.10.2008 року «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання». ПрАТ «СК`Провідна» виплатила [PERSON] страхове відшкодування на поховання 38400,00 грн., що повністю покриває найвищий розмір витрат, встановлений постановою №45 від 03.10.2008 року. Щодо відшкодування витрат за знищений товар, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що померлий [PERSON] здійснював [INFO] перевезення будь-яких вантажу і цей вантаж було знищено внаслідок ДТП. Щодо заподіяння майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] , то така майнова шкода має відшкодовуватися страховою компанією. Вироку суду, яким би [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП не має, кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю [PERSON] . Тобто вина [PERSON] не встановлена, тому підстав для стягнення із спадкоємця померлого майнової шкоди не має. За повідомленням страхової компанії, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 87000,00 грн. Разом з цим, відповідач вказує на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, д/н [NUMBER] , вартість якого наразі не встановлена, і на однокімнатну квартиру, вартість якої відповідно до звіту про оцінку майна від 05.07.2017 року становить 70002,00 грн. Відповідно до вимог ст.1231 ЦК України до спадкоємців переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкоємцем, у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке будо одержано ним у спадщину. Ухвалою суду від 08.08.2019 року, за клопотанням представника позивачів, у справі була призначена комплексна оціночно-будівельна і товарознавча експертизи на предмет визначення вартості спадкового майна: автомобіля та однокімнатної квартири, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи, оскільки позивачі із зазначеною відповідачем вартістю спадкового майна не погодилися(а.с.139-140 т.3). 10.12.2019 року за ухвалою суду відновлено провадження у справі (а.с.169 т.3). Ухвалою суду від 21.01.2020 року, за клопотанням представника позивачів, справа повторно була направлена до експертної установи для проведення комплексної оціночно-будівельної і товарознавчої експертизи, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.184-185 т.3). Вказана ухвала суду була оскаржена відповідачем в апеляційному порядку. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.03.2020 року ухвала суд від 21.01.2020 року залишена без змін (а.с.225-230 т.3). 27.03.2020 року справа направлена до Дніпропетровського НДІ судових експертиз для проведення експертизи( а.с.242 т.3) Ухвалою суду від 05.08.2020 року провадження у справі поновлено і призначено справу до судового розгляду (а.с.45 т.4). В судове засідання позивачі і представник позивачів не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином ( а.с.49-55 т.4). Причини неявки суду не повідомили. В матеріалах справи ( а.с.1,2 т.3) містяться заяви [PERSON] і [PERSON] про розгляд справи без їх участі. Відповідач і представник відповідача в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.56 т.4). За таких підстав суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників судового провадження, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, д/н [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAF LF 45» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП обоє водії загинули. Вироком Великобагачівського районного суду Полтавської області від 08.05.2018 року [PERSON] визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20.09.2018 року вирок Великобагачівського районного суду Полтавської області від 08.05.2018 року було скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого (а.с.26-28 т.2). Апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що винуватість [PERSON] у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України доведена повністю. Тобто кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито з нереабілітуючих підстав. Згідно із ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. За приписами ч.1, ч.4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №192/2017 (а.с.68-87), заведеної Бердянською державною нотаріальною конторою 27.04.2017 року після смерті [PERSON] , встановлено, що 27.04.2017 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулася [PERSON] , як спадкоємець першої черги ( а.с. 70 т.3). До спадкової маси, після смерті [PERSON] , увійшло наступне майно: квартира [ADDRESS] (а.с.81т.3), автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, д/н [NUMBER] (а.с.83 т.3). Позивачі просять суд стягнути зі спадкоємця померлого [PERSON] - [PERSON] майнову шкоду (збитки), спричинені внаслідок ДТП: - [PERSON] - в розмірі 200000,00 грн., яка спричинена у зв`язку із похованням сина [PERSON] , і 80000,00 грн., яка спричинена знищенням товару під час ДТП; - [PERSON] - в розмірі 200000,00 грн., яка спричинена внаслідок пошкодження належного їй автомобіля «DAF LF 45» д/н [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] представником позивача надано суду копії письмових доказів, а саме: свідоцтво про смерть [PERSON] , повістка про виклик до слідчого управління ГУНП в Полтавській області на 26.10.2017р., договір оренди автомобіля №25/10-2017 від 25.10.2017 року, акт №ОУ-000028 здачі прийняття робіт (надання послуг з оренди автомобіля) від 25.10.2017р. на суму 3000,00 грн., квитанція №27633285 від 14.11.2017 року про сплату 3000,00 грн., фіскальний чек на придбання пального 26.10.2017р. на суму 2069,85 грн., фіскальний чек на придбання пального 26.10.2017р. на суму 1693,77 грн., договір оренди автомобіля від 20.11.2017 року, договір №4 на виготовлення та встановлення пам`ятника від 17.09.2017р. і товарний чек №65 від 17.09.2017 року на суму 23000,00 грн., копію накладної №12 від 07.04.2017 року на наданні ритуальні атрибути на суму 28350,00 грн. і копію товарного чеку №8 від 07.04.2017 року на суму 28350,00 грн., розрахункову квитанцію від 07.04.2017 року на придбання живих квітів на суму 7000,00 грн., акт виконаних робіт від 08.04.2020 року на організацію поминального обіду з вартістю послуг - 53540,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру (ритуальне обслуговування) на суму 53540,00 грн., акт №ОУ-000025 здачі-приймання робіт надання послуг з перевезення пасажирів від 07.04.2017р. на суму 15000,00 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру №17 від 07.04.2017р. на суму 15000,00 грн., договір оренди автомобіля №01/06-2017 від 01.06.2017р., акт №ОУ-000020 здачі-приймання робіт (послуг) на суму 7000,00 грн. від 05.06.2017р., квитанція до прибуткового касового ордеру №7 від 01.06.2017 на суму 7000,00 грн., договір оренди автомобіля №13/09-2017 від 13.09.2017р., акт №ОУ-000027 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 21.09.2017р., квитанція до прибуткового касового ордеру №25 від 13.09.2017 на суму 3000,00 грн., фіскальні чеки на придбання пального на суму 1583,40 грн. 17.09.2017р., на суму 1079,60 грн. 17.09.2017р., на суму 404,85 грн. 17.09.2017р., договір про надання транспортно-експедиційних послуг №26.12.16/1 від 26.12.2016р., додаток до договору №26.12.16/1/1 від 26.12.2016р., виписка є ЄДР про реєстрацію ФОП [PERSON] , претензія ФОП [PERSON] від 10.04.2017р., квитанція №N15H240409 від 10.07.2017р. про сплату [PERSON] компенсації витрат по вартості олії соняшникової на суму 14999,00 грн., отримувач ФОП [PERSON] , квитанція №NOQX839984 від 10.07.2017р. про сплату [PERSON] компенсації витрат по вартості олії соняшникової на суму 14999,00 грн., отримувач ФОП [PERSON] , квитанція №NOYCX38959 від 10.07.2017р. про сплату [PERSON] компенсації витрат по вартості олії соняшникової на суму 14999,00 грн., отримувач ФОП [PERSON] ; квитанція №NOIEQ41972 від 10.07.2017р. про сплату [PERSON] компенсації витрат по вартості олії соняшникової на суму 14999,00 грн., отримувач ФОП [PERSON] , (а.с.7- 44 т.3). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] представником позивача надано суду копії письмових доказів, а саме: договір про надання послуг з перевезення вантажу від 02.06.2017р., акт здачі-приймання робіт №ОУ-000016 від 06.06.2017р. (а.с.45-46 т.3), рахунок ТОВ «Незалежна експертна компанія» на оплату №709 від 01.09.2017р. на суму 1050,00 грн., квитанція від 05.09.2017р. про оплату 1050,00 грн., звіт про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ «DAF LF 45» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП від 08.09.2017 року, згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «DAF LF 45» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП становить 366619,50 грн. (а.с.149-184 т.1). Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пп.27.1). Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пп. 27.3). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пп.27.4). Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з довідкою СК «Провідна» від 07.12.2017 року №17-12/15287 (а.с.81 т.2), копії страхової справи №2300166766 (а.с.118-147 т.2), копії страхової справи №2300162269 (а.с.100-121 т.3) страховою компанією було здійснено страхові виплати: -30.08.2017 року [PERSON] у розмірі 87000,00 грн. за шкоду нанесену ТЗ DAF LF 45, д.р.н. [NUMBER] ; -08.09.2017 року [PERSON] у розмірі 38400,00 грн. - витрат на поховання і 38400,00 - моральної шкоди. Таким чином, судом встановлено, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування, яке повністю не покрило матеріальну шкоду (збитки), спричинені позивачам, внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відповідно до вимог ч.1, ч.4 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця [PERSON] переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем [PERSON] внаслідок ДТП і яка не була відшкодована позивачам страховою компанією, яка відшкодовується спадкоємцем у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину. З копії спадкової справи №192/2017 (а.с.68-87 т.3) судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося майно: квартира [ADDRESS] (а.с.81т.3), автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, д/н [NUMBER] (а.с.83 т.3), яке увійшло до спадкової маси. На підтвердження вартості майна, яке увійшло до спадкової маси, відповідачем надано суду Звіт про оцінку майна - однокімнатної квартири [ADDRESS] від 05.07.2017 року, згідно із яким ринкова вартість квартири становить 70002,00 грн. (а.с.57-80 т.2). Також відповідачем надано Висновок експертного дослідження від 13.12.2018 року, згідно із яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням експлуатаційного зносу перевищує ринкову вартість автомобіля без пошкоджень, відповідно відновлення автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, д/н [NUMBER] економічно недоцільне (а.с.152-167 т.2). Згідно із довідкою ТОВ «Розвиток СВ» №17/01-1 від 17.01.2019 станом на 17.01.2019р. вартість 1 тони лому чорних металів становить 5300,00 грн. (а.с.190 т.2). За технічною характеристикою автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI споряджена маса автомобіля становить 2040 кг.(а.с. 187, 191-192 т.2). Позивач вважає за можливе розрахувати вартість цього автомобіля, як лом чорного металу, вартістю у 10812,00 грн. Представник позивачів не погодився із визначеною відповідачем вартістю спадкового майна. За його клопотаннями (а.с.135, 183 т.3), судом двічі призначалася комплексна оціночно-будівельна і товарознавча експертиза (а.с.139-140, 184-185 т.3), проведення якої було доручено Дніпропетровському НДІ судових експертиз. Однак позивачі двічі оплату експертизи не здійснили. Рахунки на оплату експертизи були отримані представником позивачів [PERSON] і позивачем [PERSON] 20.05.20р. ( а.с.38,39 т.4). У зв`язку з несплатою рахунків експертна установа повернула ухвалу суду без виконання (а.с.43 т.4). Таким чином, суд бере за основу розраховану відповідачем вартість майна, яке їй перейшло у спадок, а саме: вартість квартири 70002, грн., вартість автомобіля, як лому чорних металів, - 10812,00 грн. Тобто загальна вартості рухомого і нерухомого майна, яке одержане відповідачем у спадщину становить 80814,00 грн. До витрат, понесених позивачем [PERSON] у зв`язку зі смертю і здійсненням поховання сина [PERSON] , суд враховує: вартість ритуальних атрибутів на суму 28350,00 грн., вартість квітів на суму 7000,00 грн. (а.с.24 т.3), вартість організації обслуговування поминального обіду на суму 53540,00 грн. (а.с.25 т.3), вартість виготовлення та встановлення пам`ятнику у сумі 23000,00 грн (а.с.16-18 т.3), всього 111890,00 грн. Інші витрати, які заявляє позивач [PERSON] , суд до цих витрат не зараховує, оскільки позивачем не надано доказів, що ці витрати настали або є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди До суми матеріальних збитків, спричинених [PERSON] внаслідок ДТП, суд враховує вартість оцінки матеріального збитку у розмірі 1050,00 грн. (а.с.149-150 т.1) і суму матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження транспортного засобу «DAF LF 45» реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 366619,50 грн. (а.с.151-184 т.1)., всього у розмірі 367669,50 грн. Як зазначалося вище, страхова компанія відшкодувала [PERSON] витрати на поховання в межах12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку у розмірі 38400,00 грн. Також страховою компанією було виплачено [PERSON] шкоду, спричинену транспортному засобу, власником якого є [PERSON] , у розмірі 87000,00 грн. Вартість отриманого відповідачем [PERSON] спадкового майна у сумі 80814,00 грн. не покриває залишок невідшкодованої шкоди [PERSON] ( 111890,00 - 38400,00 = 73490,00 грн), невідшкодованої шкоди [PERSON] (366619,50 грн. - 87000,00 =279619,50 грн). За таких підстав, суд приходить до висновку, що на користь кожного з позивачів підлягає стягненню з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 40407,00 грн. (87000,00:2= 40407,00 грн.). Суд відкидає доводи представника відповідача щодо необхідності обмеження виплати, пов`язаної із здійсненням поховання, які поніс [PERSON] , з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» ритуальні послуги - це послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Згідно із ст. 10 цього Закону надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Надання ритуальних послуг, не передбачених зазначеним переліком, а також виготовлення предметів ритуальної належності здійснюється за цінами, встановленими за згодою сторін. Тобто види ритуальних послуг, пов`язаних з похованням особи, не обмежуються мінімальним переліком ритуальних послуг, що передбачений п. 2 ч.2 ст. 8 Закону. За таких підстав доводи представника відповідача, щодо того, що витрати понесені позивачем [PERSON] на організацію поминального обіду не можуть враховуватися до ритуальних послуг на поховання, суд вважає безпідставними, оскільки згідно традицій слов`янського народу одним із обрядів поховання особи є організація поминального обіду. У пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред`являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості. У разі смерті потерпілого, який був застрахований згідно із Законом N 1105-XIV ( 1105-14 ) від нещасного випадку або професійного захворювання, витрати на його поховання несе Фонд у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 р. N 826 Посилання представника відповідача на застосування до спірних правовідносин постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві №45 від 03.10.2008 року суд вважає недоречним, оскільки ця постанова визначає граничні розміри витрат на поховання застрахованої особи, які виплачуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. За приписами ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Інших підстав для звільнення особи від відшкодування шкоди або зменшення розміру шкоди Цивільний кодекс України не містить. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення її від обов`язку відшкодувати спричинену спадкодавцем шкоду або для зменшення розміру такої шкоди. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 808,40 грн., оскільки позивачі відповідно до п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір при подачі позову до суду не сплачували.

Outcome: partial