Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про визнання припиненим договору поруки, укладеного між нею та відповідачем Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON], стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 38 089,90 гривень, визнати договір поруки іпотеки від 22.09.2006 року, що укладений між нею та відповідачем Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», припиненим з 28.06.2008 року, зобов'язати приватного нотаріуса [PERSON] виключити реєстраційний запис № 2 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 3776510 на квартиру, [ADDRESS], виключити реєстраційний запис № 1 з державного реєстру іпотек за № 3776505, об'єкт обтяження - квартира [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0074/74/63628, відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 49 000 доларів США. Також 31.08.2006 року між банком та позивачкою було укладено договір поруки, відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за зазначеним кредитним № 014/0074/74/63628 від 31.08.2006 р. 22.09.2006 року між відповідачем та нею було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення зобов'язань [PERSON], які виникають з умов кредитного договору "№ 014/0074/74/63628 від 31.08.2006 р. вона передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. 23.09.2006 року приватним нотаріусом [PERSON] було накладено заборону на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі заяви про реєстрацію обтяження нерухомого майна від 22.09.06 року Суворовського відділення ООФ "Аваль", також внесено запис №1 до Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою квартир. [INFO] [PERSON] помер. За час свого життя [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № 014/0074/74/63628 від 31.08.2006 р. не порушував і належним чином виконував свої зобов'язання за договором. У зв'язку з тим, що [PERSON] помер, кредитний договір, що був укладений між ним та банком припинив свою дію. Оскільки [PERSON], за зобов'язання якого вона поручилася - помер, тому вона не може бути зобов'язаною за кредитним договором і за договором поруки. Щодо договору іпотеки, вважає, що даний договір також є припиненим, оскільки кредитний договір (основне зобов'язання) є припиненим з моменту смерті позичальника. Маючи дуже тяжку травму після смерті свого сина з моменту смерті [PERSON] позивачка сплачувала кредитні кошти за померлого, однак відповідач не мав право отримувати кошти від неї, оскільки договір припинив свою дію з моменту смерті [PERSON] Позивачка вважає, що банк отримував кошти незаконно. Вона сплатила відповідачу 4779,16 доларів США, що еквівалентно 38 089,90 гривень. У зв'язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Вдовиченко Г.В. у судовому засіданні позов не визнав, вказуючи при цьому на його необґрунтованість та безпідставність. Інші учасники судового слухання у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2011 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договорів припиненими, стягнення коштів задоволено частково,- стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 38 089,90 (тридцять вісім тисяч вісімдесят дев'ять грн. 90 коп.) гривень, визнано договір поруки від 31.08.2006 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] припиненим з 28.06.2008 року, визнано договір іпотеки від 22.09.2006 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] припиненим з 28.06.2008 року та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 500,90 (п'ятсот грн. 90 коп.) гривень. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2012 року вказане рішення залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2011 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2012 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2013 року цивільну справу № 1522/27596/12 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення грошових коштів, визнання договорів припиненими, зобов'язання вчинити дії передано за підсудністю на розгляд до Суворовського районного суду м.Одеси. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2013 року вказана ухвала скасована, справу направлено для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси. Судом встановлено, що 31.08.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком „Аваль" через Одеську обласну дирекцію, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0074/74/63628, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у виді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 49 000 доларів США строком на 240 місяців з 31.08.2006 р. по 31.08.2026 р., зі сплатою 11,5 % річних (а.с. 8). Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до вказаного кредитного договору [PERSON] зобов'язався передати в заставу Акціонерному поштово-пенсійному банку „Аваль" майно, що буде придбане за адресою: [ADDRESS], протягом 10 календарних днів з дня надання кредиту (а.с. 15). Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу від 31 серпня 2006 року [PERSON] продав, а позивачка в цьому процесі [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно із договором поруки від 31.08.2006 р. [PERSON] виступила поручителем [PERSON] за кредитним договором № 014/0074/74/63628 від 31.08.2006 р. (а.с. 21). Також, в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором - між банком та [PERSON] 22.09.2006 р. укладено іпотечний договір, предметом іпотеки стала квартира [ADDRESS] (а.с.23). Таким чином, позивач є поручителем та одночасно іпотекодавцем у правових відносинах за кредитним договором, укладеним з її сином. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 5380 від 28 червня 2008 року, складений Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.27). Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Враховуючи вказане, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Таким чином, у виходячи із вказаного, представлених доказів щодо обставин справи, суд дійшов висновку, що у зв'язку зі смертю боржника [PERSON] - описані відносини з поруки припинилися, тому вимога позивача про визнання припиненим договору поруки, укладеного між нею та відповідачем Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому зміст договору поруки не містить зобов'язання поручителя відповідати за виконання кредитного договору як за боржника (статті 553 - 554 ЦК), так й за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника. В решті позовних вимог суд має відмовити з огляду на таке. Як слідує з усіх поданих документів, місцем проживання померлого [PERSON] була квартира [ADDRESS]. Як вбачається з копії паспорту позивача та інших документів, позивачка [PERSON] проживала за цією ж адресою до 28 жовтня 2010 року (а.с. 28). Належних та допустимих доказів її проживання за іншою адресою суду не надано. У відповідності з правилом ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання; реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів; реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Враховуючи, що позивачка не скасувала реєстрації свого місця проживання по [ADDRESS], не надавши при цьому інших належних та допустимих доказів обрання іншого місця постійного проживання, суд повинен вважати її такою, яка проживала спільно зі спадкодавцем [PERSON], та такою, яка постійно проживала за цією адресою на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] За правилом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом неодноразово направлялися запити до нотаріальної контори з метою визначення кола осіб, які відмовилися або прийняли спадщину після сперті [PERSON], за результатами чого встановлено, що позивачка протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини після смерті [PERSON], а тому вважається такою, яка прийняла цю спадщину. Визначаючи склад спадкового майна після смерті [PERSON], суд має застосувати положення статті 1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до позивачки у складі спадщини перейшли у тому числі й обов'язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини. Визначення в цілому розміру спадкового майна [PERSON], його склад, в тому числі визначення розміру обов'язків, що належала спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не входить до предмету цього судового розгляду та має бути встановлено у іншому судовому провадженні. Принциповим аспектом для розгляду цієї судової справи та вирішення спору, що існує між сторонами, є встановлення факту правонаступництва позивача після смерті спадкодавця [PERSON] у кредитних відносинах, що склалися між сторонами з приводу виконання боргових зобов'язань померлого [PERSON] Прийняття позивачкою спадщини після [PERSON], відсутність її волевиявлення про відмову від такої спадщини надали суду підстави для висновку про наявність факту правонаступництва позивача після смерті [PERSON], в тому числі у його правовідносинах з банком з приводу виконання обов'язків із кредитного договору. У зв'язку з встановленням правонаступництва у досліджуваних матеріальних правовідносинах, зазначений кредитний договір, укладений з [PERSON], не може вважатися припиненим, а тому зберігає свою чинність й забезпечувальне зобов'язання із договору іпотеки. Факт визнання позивачкою себе у якості нового боржника у вказаному кредитному зобов'язанні підтверджується, зокрема, виконанням нею обов'язків за ним, шляхом сплати відповідачу - банку - в погашення заборгованості 4 779,16 доларів США. Наведені обставини свідчать про те, що позивачка набула статусу нового боржника у правових відносинах з кредитного договору №014/0074/74/63628, укладеного 31.08.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком „Аваль" через Одеську обласну дирекцію, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON]. З огляду на це позивачка не вправі вимагати повернення грошових коштів, сплачених нею в порядку виконання зобов'язань за вказаним договором. Визначення розміру належних до виконання позивачкою зобов'язань за вказаним кредитним договором перед банком має бути встановлено в іншому судовому провадженні за відповідними позовними вимогами. Ці питання виходять за межі цього судового розгляду. За таких умов позивачка, набувши статусу нового боржника у кредитному зобов'язанні, зберегла статус іпотекодателя, що не суперечить чинному законодавству, з огляду на що чинність договору іпотеки зберігається й у змінених правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. З огляду на це, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача користь позивача судові витрати розміром 17,0 гривень за сплачений судовий збір, витрати на розгляд справи в сумі 120,0 гривень, що разом складає 137,0 (сто тридцять сім) гривень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов частково обґрунтованим та постановити рішення з його частковим задоволенням.

Outcome: partial