Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Селко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : ГУ Держгеокадастру у Донецькій області в особі МУ у Покровському рійоні та м. Мирноград, Петрівська сільська рада, відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Покровської райдержадміністрації про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за Законом вона є власником земельної ділянки загальною площею 3,2051 га та ріллі з кадастровим номером 1422785000:06:000:0352, яка розташована на території Петрівської сільської ради Покровського району Донецької області, цільове призначення земельної ділянки- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину прийняла після смерті [PERSON] , яка при житті уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Селко». Оскільки до неї перейшло право власності на орендовану земельну ділянку, а орендарем не виконуються умови договору щодо перегляду орендної плати, позивачка просить розірвати договір оренди земельної ділянки площею 3,205 га кадастровий номер 1422785000:06:000:0352, укладений 11.01.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Селко» ЄДРПОУ 30013433 та зареєстрований у ГУ Держгеокадастру у Донецькій області міськрайонне управління у Покровському районі та м. Мирноград, 11.01.2016 року; зобов`язати ТОВ «Селко» повернути земельну ділянку площею ; скасувати державну реєстрацію договору оренди б/н від 11.01.2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Селко» ;стягнути з ТОВ «Селко» на її користь судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність.( а.с. 28,41-42,66). Представник відповідача ТОВ «Селко» в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, не надав відзив на позовну заяву ( а.с. 40,68,80) Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином ( а.с. 43-44,56-57,62,73-74). Представник третьої особи Петрівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином ( а.с. 45,69,81). Представник третьої особи відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Покровської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, просили справу слухати без участі представника. Суд розглядає справу у відсутності позивача, представників відповідача, третіх осіб, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.01.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Селко» укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,205 га ріллі, кадастровий номер 1422785000:06:000:0352, що розташована на території Петрівської сільської ради Красноармійського району Донецької області. Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності повідомлення орендаря і письмових заперечень орендодавця щодо продовження строку дії договору строк дії дійсного договору підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відповідно до п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5311,63 грн. По бажанню орендодавця, за домовленістю з орендарем, орендна плата може бути видана натуральною продукцією. Відповідно до п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до п. 11 Договору орендна плата вноситься щорічно до 30 грудня. Орендар, за погодженням з орендодавцем, може перенести термін виплати орендної плати. Відповідно до п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; зміни коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 21 Договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно тим, у якому він одержав в оренду. Відповідно до п. 34 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Відповідно до п. 35 Договору дія договору припиняється у разі: придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом. Згідно п. 36 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за : -взаємною згодою сторін; -рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 37 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до п. 38 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи- орендаря не є підставою для зміни умо або розірвання договору. В разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника. Як встановлено в судовому засіданні, після смерті орендодавця [PERSON] спадщину у вигляді спірної земельної ділянки прийняла позивачка по справі [PERSON] ( а.с. 10). До позивачки як до нового власника перейшли умови договору оренди земельної ділянки, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Селко». Одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст..1268 ЦК України з моменту, як спадкоємець подав заяву про прийняття спадщини або фактично прийняв її ,успадковане майно належить спадкоємцю, він має право користуватися, управляти майном і лише до отримання свідоцтва про право на спадщину не має право ним розпоряджатися. Право власності передбачає такі повноваження: володіти, користуватися і розпоряджуватися об`єктом власності. При відчуженні орендованого майна до нового власника переходять права та обов`язки орендодавця . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших спадкоємців. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Стаття 627 ЦК України декларує, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, умови збереження стану об`єкта оренди, умови та строки передачі землі, умови повернення, існуючі обмеження щодо використання ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини та відповідальність сторін. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено;викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст. 21 Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до п. 28 Договору оренди від 14.04.2016 року орендодавці мають право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК та іншими законами України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди . Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору, тобто лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Аналогічні правові позиції викладені в постановах ВСУ від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12 та від 11.10.2017 року у справі № 6-1449 цс 17. Якщо земельна ділянка (пай) надається в оренду юридичній особі чи фізичній особі (підприємцю) за користування орендованою землею орендар (підприємство, підприємець) виплачує громадянину дохід у вигляді орендної плати та перераховує до бюджету податки. Розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися як в грошовій, так і в натуральній формі за згодою сторін. Згідно п.п. 164.2.5 п.164. 2 ст. 164 ПК України орендна плата включається до складу загального місячного ( річного) оподатковуваного доходу з метою справляння ПДФО. Податковим агентом платника податку (орендодавця) є орендар ( п.п. 170.1.1 п.170.1 ст. 170 Кодексу). При цьому згідно з п.п. 170.1.1 вищезазначеного пункту об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, встановленого в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, передбачена законодавством з питань оренди землі. ПДФО перераховується до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом ( п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК). У разі смерті орендодавця дохід від оренди виплачується його спадкоємцям. Тому після отримання інформації про нового власника орендованої земельної ділянки раніше нарахований на користь померлої особи та оподаткований дохід на підставі пп. 169.4.3 ПК перераховується. Нове нарахування доходів проводиться вже на користь нового власника (спадкоємця), і під час такого нарахування (виплати) здійснюється оподаткування. Матеріали справи не містять даних щодо виконання орендарем, відповідачем по справі своїх обов`язків щодо сплати позивачці орендної плати, що передбачено умовами п.п.9-12, 28 Договору. Не міститься даних на підтвердження виконанням орендарем обов`язку щодо перегляду розміру орендної плати, як того вимагає п. 13 Договору. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт систематичної несплати орендної плати відповідачем на користь позивачки, починаючи з 2017 року, не встановлено факту перегляду розміру орендної плати сторонами договору, доказів, які б спростували зазначені обставини суду не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі від 11.01.2016 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Селко». Відповідно до ст.. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має право утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Складання акта приймання-передачі земельної ділянки є важливим моментом припинення орендних відносин. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю заподіяні збитки. Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повернути позиваці земельну ділянку є похідними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині скасування державної реєстрації договору б/н від 11.01.2016 року, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону « Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. При цьому, державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Суб`єкти , що здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації визначено Законом « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» Відповідно до ч.1ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч.2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Верховний Суд в постанові від 04.09.2018 року в справі № 823/2042/16 дійшов висновку, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Окрім того , вимога про зняття договору оренди з реєстрації є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору. За таких підстав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстрації зазначеного договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Як вбачається з позовної заяви позивачкою заявлено три вимоги немайнового характеру, отже нею повинно бути сплачено судовий збір за кожною із вимог в загальній сумі 2522,40 грн. Проте згідно квитанції № 151 позивачкою сплачено 840,80 грн. судового збору.( а.с. 1). Недоплата судового збору становить 1681,60 грн., яку необхідно позивачці сплатити до бюджету. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2552,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved