Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

\~ [PERSON] звернулась до суду із заявою, якою просила суд встановити факт її спільного проживання однією родиною з [PERSON] , з 1992 року по день смерті [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер її вітчим [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлим [PERSON] заповіт складено не було. [INFO] [PERSON] уклав шлюб з її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . З цього часу вони мешкали однією сім`єю, спільних дітей в них не було, інших дітей [PERSON] також не мав. В 1992 році вона, її донька, мати та вітчим отримали ордер на право проживання в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку в квітні 1998 року приватизували. Після приватизації вони отримали квартиру у спільну (сумісну) власність. Заявник зазначила, що фактично вони мешкали однією сім`єю з моменту вселення в дану квартиру, тобто з червня 1992 року. Протягом останніх років свого життя [PERSON] дуже хворів і вона приймала участь в його житті, побуті та лікуванні як донька, а саме: він був зареєстрований разом з нею разом, вона допомагала йому матеріально, купувала одяг, харчі, ліки. Вказала, що [PERSON] був прикутий до ліжка у зв`язку з тяжкою хворобою та потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий догляд здійснювала вона до його смерті. Вказала, що після його смерті вона звернулась до 5 ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак їй було роз`яснено, що оскільки вона не є рідною донькою померлого, то вона повинна довести факти спільного проживання її як спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Ніколаєнко І.В. від 24.06.2019 року відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. 17 квітня 2020 року з підстав звільнення судді [PERSON] з посади судді у відставку на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену цивільну справу розподілено в провадження судді Якуші Н.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2020 року справу було прийнято до провадження, призначено судове засідання, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Харківську міську раду, витребувано з Восьмої (П`ятої) Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] 20.05.2020 року від представника заінтересованої особи Харківської міської ради надійшов відзив на заяву, в якому було зазначено, вони заперечують проти задоволення вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що судове рішення може вплинути на майнові права та інтереси ХМР. Вказали, що цю справу неможливо розглянути в порядку окремого провадження через наявність спору про право на частку квартири, власником якої був [PERSON] . Окрім того, обставини щодо ведення спільного господарства, наявності у такої сім`ї спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї не підтверджується допустимими доказами. Вказали, що показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. Письмові докази, надані позивачем підтверджують лише наявність шлюбних відносин між матір`ю позивача та спадкодавцем, а також підтверджують спільне зареєстроване місце проживання з померлим. Наявність доказів такого спільного проживання не звільняє заявника від обов`язку довести наявність спільного бюджету, здійснення спільних витрат, визначення порядку користування квартирою. Враховуючи викладене, ХМР оспорює той факт, що позивач проживала однією родиною з [PERSON] та його майно має відійти у власність територіальної громади м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року до участі у якості заінтересованої особи була залучена [PERSON] . В судовому засіданні заявник та її представника вимоги заяви підтримали та просили суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи П`ятої ХДНК в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином. Надав заяву, в якій просив слухати справу за їх відсутності, при винесенні рішення покладались на розсуд суду. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв до суду не надходило. Заінтересована особа [PERSON] просила суд задовольнити заяву [PERSON] , зазначила, що є рідною донькою заявниці та з 1992 року мешкає у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй та її родині на праві спільної сумісної власності. Наголосила на тому, що увесь час сумісного проживання її мати [PERSON] , бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] мешкали як одна родина. Хоча [PERSON] не був її рідним дідусем, проте у родині завжди були теплі та міцні стосунки. Її мати, [PERSON] доглядала бабусю та дідуся до кінця їх життя, та також ставилася до [PERSON] як до рідного батька. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що працює сімейним лікарем у ХМП «МП №10» ХМР та знає родину заявниці з 1994 року, оскільки її родина обслуговується у неї. Повідомила суд, що була знайома з [PERSON] та [PERSON] , яким надавала медичну допомогу як у лікарні так і вдома і що завжди процесом їх лікування займалася їх донька [PERSON] , яка турбулася за ними, доглядала їх до самої смерті. Під час відвідування їх квартири з 1994 року вона завжди бачила там заявницю, яка записувала усі її рекомендації щодо лікування [PERSON] та [PERSON] , купувала їм ліки. Зазначила, що їй стало відомо, що [PERSON] не був рідним батьком заявниці лише після його смерті, коли вона складала довідку про його смерть, при цьому вона завжди вважала, що останній є рідним батьком [PERSON] з огляду на її любов та турботу за ним, бо останні роки до смерті він не міг сам себе обслуговувати і цим займалася саме [PERSON] . В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає родину заявника з 1989 року, була знайома з батьками [PERSON] та навіть не знала, що [PERSON] не був рідним батьком заявниці. Зазначила, що з часу їх знайомства та до цього часу родина заявниці мешкала за однією адресою [ADDRESS] як одна родина, вони мали дуже гарні стосунки один з одним, коли мати заявниці та [PERSON] хворів, то [PERSON] здійснювала за ними догляд, а в подальшому і організовували похорони батьків. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що знайома з родиною заявниці з 1992 року і може підтвердити суду, що [PERSON] з 1992 року по теперішній час мешкає за адресою [ADDRESS] , де до часу смерті разом з нею мешкала її мати та [PERSON] , який був вітчимом останньої. Наголосила, що про те, що [PERSON] не був рідним батьком [PERSON] вона дізналась лише після його смерті, оскільки завжди вважала його рідним батьком заявниці, бо їх стосунки між собою були дуже теплі та міцні, вони все робили разом як одна родина. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що знайома з заявницею та її родиною приблизно з 1983 року, засвідчує перед судом, що [PERSON] разом із донькою, матір`ю та вітчимом мешкали однією родиною за адресою: [ADDRESS] , мали спільний побут, відмічали разом родинні свята, турбувалися один про одного, під час хвороби та до самої смерті [PERSON] доглядала мати та вітчима [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, заявник у справі народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.03.1956 року, виданим Орджонікідзевським р/в ВРАЦС м. Харкова. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). [INFO] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 16.03.1979 року (а.с.13). Також, 03 лютого 1986 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [NUMBER] від 03.02.1986 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1998 року, реєстраційний № [NUMBER] вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). При цьому, згідно ордеру № [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що членами її родини є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.160). Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці №16 від 27.05.2011 року, виданої [PERSON] вбачається, що за адресою [ADDRESS] мешкала родина у складі чоловік, а саме: [PERSON] , її мати [PERSON] , бабуся [PERSON] та чоловік бабусі [PERSON] (а.с.17). Відповідно до довідки сер. [NUMBER] від 13.10.1993 року [PERSON] був інвалідом другої групи з 12.10.1995 року безстроково (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2019 року, виданого Головним територіальним управлінням юстиції в Харківській області вбачається, що мати заявника [PERSON] померла [INFO] , про що зроблений актовий запис №84 (а.с.12). Крім того, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2019 року, виданого Харківським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Харківській області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що зроблений актовий запис №7644 (а.с.11). Вивчивши та дослідивши матеріали спадкової справи №40/2019/П, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть [NUMBER] від 22.05.2019 року. В матеріалах спадкової справи №40/2019/П наявна заява [PERSON] про прийняття спадщини від 31.05.2019 року, а також відповідь 5 ХДНК від 04.10.2019 року стосовно надання роз`яснень щодо оформлення спадщини. В матеріалах спадкової справи міститься свідоцтво про право власності на житло від 13.04.1998 року, реєстраційний № [NUMBER] з якого вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також в матеріалах справи міститься Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 31.05.2019 року за №56371794, з якої вбачається, що інформація щодо заповітів, спадкових договорів від імені [PERSON] відсутня. Згідно відповіді державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 04.10.2019 року №1862/02-14 [PERSON] надано роз`яснення щодо подальших дій з питання оформлення спадщини після померлого [PERSON] , а саме зазначено про необхідність встановлення факту проживання її однією сім`єю з спадкодавцем за рішенням суду, яке набрала законної сили. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання заявник обрала спосіб звернення до суду в порядку окремого провадження. Суд з цим погоджується, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або\~створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту \~родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку\~окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;\~встановлення\~\~факту\~\~не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п. 2 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть, вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому випадку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Судом встановлено, що листом від 04.10.2019/П №1862/02-14 державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Т.С., адресованій заявниці [PERSON] зазначила, що на теперішній час підстав для закликання її до спадкоємства за законом як спадкоємця четвертої черги після померлого [PERSON] на 3/8 частки у справі спільної власності на квартиру [ADDRESS] , немає, оскільки факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем повинно бути підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с.132). Тобто, зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту\~родинних відносин заявнику необхідне для оформлення спадкових прав, а отже факт, який просить встановити заявниця, має юридичне значення. Також судом вбачається, що заінтересована особа у справі Харківська міська рада у своєму відзиві наголошує, що судове рішення у цій справі може вплинути на майнові інтереси міської ради, зокрема, щодо необхідності виконати обов`язок, встановлений ст.. ст.. 15, 30 ЖК УРСР та ст.. 1277 ЦК України, а тому на їх переконання вказану справу неможливо розглянути в порядку окремого провадження. З цими доводами Харківської міської ради суд не погоджується, оскільки заявниця вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття, зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем, інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами не зверталися, інформація щодо заповітів чи спадкових договорів від імені [PERSON] відсутня, а тому підстав вважати, що існує спір про право чи рішення суду може вплинути на майнові інтереси міської ради, немає. При цьому, Харківська міська рада не позбавляється можливості звертатися із заявою в порядку ст. 1277 ЦК України в разі наявності підстав для такого звернення. Вирішуючи справу по суті, суд зазначає наступне. За змістом\~ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для правильного вирішення справи щодо встановлення права на спадщину в порядку четвертої черги підлягають встановленню факт проживання особи зі спадкодавцем не менше ніж 5 років до смерті спадкодавця, а також факт існування між ними відносин, які належать до сімейних. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п. 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~(далі - Постанова) при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Аналіз норми ч.2\~ст. 3 СК України\~у системному зв`язку з п. 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~дає підстави дійти висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Судом встановлено, що починаючи з 1992 року позивач була зареєстрована в квартирі разом з своєю донькою, матір`ю та вітчимом та постійно з ними проживала однією сім`єю. Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні повідомили, що з 1992 року [PERSON] проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з своєю донькою, матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] . До вітчима [PERSON] завжди ставилась як до рідного батька. Після смерті матері [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, їм були притаманні взаємовідносини членів сім`ї. [PERSON] готувала їжу, доглядала за вітчимом, купувала йому ліки. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не тільки були зареєстровані за однією адресою з 10.06.1992 року та по день смерті [PERSON] , тобто по 21 травня 2019 року, та спільно проживали в одній квартирі, приймали участь у приватизації спільної квартири та зазначені у приватизаційних документах, як одна родина, а отже мали взаємні права та обов`язки. Такі відносини, за оцінкою досліджених судом доказів, свідчать про проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до дня відкриття спадщини після смерті вітчима позивача\~ [PERSON] . Згідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1\~ст. 79 ЦПК України). Доказування, та як, слідство рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, згідно із\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Посилання представника Харківської міської ради Закревського А.О. зазначені у відзиві на заяву, в якому останній проти заяви заперечував та просив відмовити\~у її задоволенні, суд оцінює критично. Так, у відзиві представник відповідача посилався на те, що заявником не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту її проживання разом із спадкодавцем [PERSON] однією родиною протягом п`яти останніх років, які передували його смерті. Проте, при поданні відзиву представником відповідача не враховані надані заявником, в підтвердження обставин проживання її разом із спадкодавцем [PERSON] докази, а також\~показання свідків, допитаних під час судового розгляду. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved