Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» відповідно до Закону України «Про електроенергетику» та ПКЕЕН, постачає електричну енергію споживачам. Судом встановлено, що [PERSON] є побутовим абонентом та споживачем послуг, що надаються ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» за адресою: вул. Глинки буд.55/1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, із відкриттям на її ім'я особового рахунку № [NUMBER]. Вказані обставини також підтвердили допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON] На підставі протоколу Загальних зборів акціонерів ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» від 19.04.2018 року та у зв'язку з внесенням змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, найменування товариства змінено на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДТЕК «ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (т.2 а.с.30-32). Право власності на вказане житлове приміщення значиться зареєстрованим за [PERSON] - 1/3 частка (на підставі договору дарування від 06.04.1993 року, зареєстровано 12.08.2008 року); [PERSON] - 1/3 частка (на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1993 року); [PERSON] - 1/3 частка (на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.1986 року), що підтверджується відповіддю КП «Криворізьке БТІ» ДОР №2031 від 12.12.2017 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно (т.1 а.с.121, 185). Враховуючи характер спірних відносин, які склались в сфері постачання та користування електроенергією, суд приходить до висновку, що вони регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562 (далі Методика). Відповідно до ст.24 Закону України «Про електроенергетику», споживач зобов'язаний дотримуватись умов договору, ПКЕЕН та чинного законодавства. Відповідно до п.42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред'явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об'єкта для обстеження засобу обліку, електроустановок та електропроводки. Відповідно до п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку. Відповідно до ст.77 Закону України від 13.04.2017 року № 2019-VIII "Про ринок електричної енергії", який набрав чинності з 11.06.2017 року, учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Аналогічні положення містяться і в ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику». Відповідно до п.53 ПКЕЕН, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. Як слідує з акту про порушення ПКЕЕН серії Н № Д 003299 від 02.04.2013 року (т.1 а.с.4), під час проведення перевірки дотримання ПКЕЕН за адресою: [ADDRESS] в присутності споживача [PERSON] працівниками ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» виявлено порушення п.48 ПКЕЕН, а саме: «використання недорахованої електроенергії шляхом самовільного підключення до електромережі поза приладом обліку прихованим способом прихованим способом. Пошкодження приладу обліку. Пломба держстандарту пошкоджена», яке в розумінні ст.27 Закону України «Про електроенергетику» є правопорушеннями в електроенергетиці. За фактом виявленого порушення споживача відключено від електропостачання, про що складено акт від 02.04.2013 року (т.1 а.с.5). Акт було підписано [PERSON] без будь-яких зауважень та заперечень, про його розгляд повідомлено належним чином. Викладені в акті обставини суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду доказами, і не спростовані відповідачами, а сам акт вважає допустимим доказом порушення ПКЕЕН та надає підстави для стягнення збитків, завданих без обліковим використанням електричної енергії, оскільки складений він належним чином, підписаний трьома представника ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» та відповідає вимогам п.53 ПККЕН, тобто є дійсним. Відповідно до п.37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. За результатами проведеного засідання комісії по розгляду акту про порушення ПКЕЕН серії Н №Д 003299 від 02.04.2013 року оформлено протокол за №124 від 04.04.2013 року та проведено розрахунок вартості не облікованої електроенергії за період з 02.04.2010 року по 02.04.2013 року, тобто за 1096 днів, по формулі 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, в розмірі 16 137,14 грн. (т.1 а.с.6-7). Докази незгоди відповідача з вказаним рішенням комісії в матеріалах справи відсутні. Копію розрахунку споживач отримала. При цьому, із розрахунку збитків слідує, що він проведений на споживача [PERSON] як особу, яка є дійсним споживачем послуг, що надаються електропостачальним підприємством, оскільки саме на її ім'я відкрито особовий рахунок. Вказані обставини також підтвердила свідок [PERSON] Перевіряючи правомірність та обґрунтованість проведеного позивачем розрахунку розміру відшкодувань збитків, суд керується Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН. Відповідно до п.3.1. Методики, вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, як самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі іншого споживача або енергопостачальника (власника мереж). Згідно з п.п. «в» п.3.3. Методики, розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії, а також у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричної мережі після припинення електропостачання у зв'язку з порушенням ПКЕЕН - за кількістю днів, починаючи із дня припинення електропостачання електроустановки споживача до дня повторного припинення електропостачання, але не більше, ніж за три роки. Перевіряючи розрахунок збитків, наданий позивачем, суд погоджується з обчисленим позивачем розміром відшкодування збитків саме за період з 02.04.2010 року по 02.04.2013 року - 1096 дні в межах 3-річного строку відповідно до вимог п.3.3 Методики з використанням формули які розрахованого на підставі акту про порушення ПКЕЕН серії Н №Д 003299 від 02.04.2013 року відповідно до п.3.1, пп. «в» п.3.3 Методики з використанням для розрахунку формули 2.7, 2.8, за якою визначено величину розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії, а саме W доб. = 38,02 кВт./год. З урахуванням тарифів, що діяли в розрахунковий період за 1096 днів, обсяг та вартість не облікованої електроенергії становить 41 669,92 кВт/год., тому вартість недорахованої електроенергії за вказаний період складає 16 137,14 грн. (т.1 а.с.6). Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком, а відтак і заявленою сумою збитків. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] зазначали, що [PERSON] не є споживачем послуг, що надаються ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» за адресою: [ADDRESS] а її присутність під час проведення перевірки не є достатньою підставою для покладення на неї відповідальності за фактом виявленого порушення ПКЕЕН. Надаючи оцінку доводам та запереченням відповідача [PERSON] з приводу пред'явлених вимог, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення збитків, які завдані АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» в результаті споживання не облікованої електроенергії, що визначає специфіку спору, оскільки відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН через несанкціоноване втручання в роботу електромережі, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. За загальним принципом цивільного права, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. У статті 11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав і обов'язків міститься «заподіяння майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі». Таким чином, заподіяння шкоди може породити цивільно-правове зобов'язання, де потерпілий виступає як кредитор, та доводить розмір збитків (ч.2 ст.623 ЦК України), а заподіювач шкоди - як боржник. При цьому, зобов'язання у зв'язку із завданням шкоди виникає за наявності трьох умов (крім наявності підстави виникнення - завдання шкоди), з яких дві мають об'єктивний характер і одна - суб'єктивний. У сукупності вони складають «генеральний делікт» за формулою: хто завдав іншому шкоди, зобов'язаний її відшкодувати. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст.1166 ЦК України. Майнова шкода у розумінні ч.1 ст.1166 ЦК України - це зменшення майнової сфери потерпілого внаслідок пошкодження чи знищення його майна або внаслідок порушення його особистих немайнових прав. Знищення або пошкодження предметів матеріального світу спричиняє майнову шкоду, грошове вираженні якої називається збитками. Шкода в деліктних зобов'язаннях не тільки є обов'язковою умовою відповідальності, а й виступає як її міра. У ЦК України поняття, види і зміст збитків поміщено в розділі І «Основні положення», та ці норми є універсальними, оскільки терміном «збитки» законодавець оперує в усіх інститутах цивільного права, у тому числі при застосуванні норм про власність, юридичних осіб, відшкодування недоговірної шкоди тощо. Значення шкоди в деліктних зобов'язаннях залежить від їх цільового призначення, яке полягає в усуненні майнових наслідків правопорушення, відновлення майнової сфери потерпілого в тому стані, в якому він знаходився до завдання йому шкоди. Ця мета досягається, якщо завдана шкода буде відшкодована в повному обсязі. Обов'язковою підставою деліктної відповідальності є протиправність поведінки заподіювача шкоди. Делікті зобов'язання ґрунтуються на принципі генерального делікту, згідно з яким кожному забороняється завдавати шкоди майну чи особі. Отже, будь-яке завдання шкоди іншій особі вважається протиправним, якщо особа не уповноважена на це. При цьому слід урахувати, що для права мають значення лише ті людські дії чи бездіяльність, що, виражають волю людини, втілюються у її вчинках. Вольова дія (чи бездіяльність) людини завжди припускає наявність конкретної мети в її свідомості, що й визначає спрямованість її волі, яка виражається в тому чи іншому вчинку. Для притягнення особи до відповідальності необхідно, аби її дія була протиправною. Протиправність звичайно визначається як суперечність поведінки вимогам норми права з одночасним порушенням суб'єктивного права іншої особи. Протиправність є юридичним вираженням шкідливості дій (бездіяльності) правопорушника. Ці дії є шкідливими (суспільно небезпечними), тому що посягають на визначений інтерес, і протиправними тому, що порушують правову охорону цього інтересу. Необхідною умовою відповідальності за завдання шкоди, є причинний зв'язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи. Із цього випливає, що відповідальність за наслідками, які настали, можлива лише тоді, коли вони були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов'язані з ним внутрішнім необхідним зв'язком, є лише мотивом, але не причиною наслідків, які настали. Так, ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…». Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] значиться зареєстрованою та проживає за адресою: мкр-н. Гірницький 44/78, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область - з 23.10.1986 року та по теперішній час, що слідує з відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №4785 від 30.11.2017 року (т.1 а.с.189). Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON] також підтвердили той факт, що [PERSON] хоча й була присутньою під час проведення перевірки, однак вказувала, що споживачем послуг не є, право власності на житлове приміщення зареєстроване за іншою особою, як і відкрито особовий рахунок. Згідно відомостей по базі даних, споживачем послуг за даною адресою обліковувалася [PERSON], що комісії під час проведення перевірки було достеменно відомо. Крім того, допитаний судом в якості свідка [PERSON] підтвердив той факт, що хоча [PERSON] перебувала в родинних стосунках з власниками житлового приміщення, однак там не проживала. Проте факт проживання в цьому приміщенні [PERSON] він не оспорював. Як слідує з відповіді ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» від 23.11.2016 року №3850-10в (т.1 а.с.129), особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] відкрито лише на ім'я [PERSON] за [NUMBER]. Договір про користування електричною енергією зі споживачем [PERSON] за даною адресою не укладався. В ході судового розгляду хоча й встановлено наявність родинних відносин між [PERSON] та співвласником житлового приміщення - [PERSON] як між рідними донькою та батьком (т.1 а.с.200-203, 223-226), факт смерті [PERSON] 08.11.1991 року (т.2 а.с.8-10), однак за відсутності доказів переходу права власності на належну йому частку в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування [PERSON], відсутність відкритого на її ім'я особового рахунку в ПАТ «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО», договору, виключають те, що вона є споживачем послуг та має нести відповідальність за фактом виявленого порушення. Доказів, що саме [PERSON] причетна до вчинення виявленого порушення, позивачем суду не надано. Крім того, обсяг наявних доказів, покази допитаних судом свідків, в своїй сукупності, підтверджують відсутність її відношення до порушення ПКЕЕН, виявленого в ході проведення перевірки. Сам по собі факт присутності під час проведення перевірки не може бути достатньою підставою для притягнення її до відповідальності за виявлене порушення ПКНЕЕ, причетність до якого її не доведена жодними доказами. За даних обставин суд приходить до висновку, що на виконання вимог ст.ст.12,81 ЦПК України відповідачем [PERSON] надано суду достатньо належних, допустимих та беззаперечних доказів, які свідчать про відсутність її вини у заподіянні шкоди АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», а відтак вона не є належним відповідачем по справі, у зв'язку з чим пред'явлення до неї вимог є безпідставним та необґрунтованим. Однак, враховуючи доведеність факту порушення п.48 ПКЕЕН та неправомірного споживання електропостачання споживачем за адресою: [ADDRESS] яким є саме [PERSON], відкриття на неї особового рахунку, доведеність факту проживання в цьому приміщенні, тому саме вона як споживач повинна нести цивільно-правову відповідальність за завдані АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» збитки. Вказані обставини визначають наявність деліктних зобов'язань, в яких вина [PERSON] є доведеною та не спростована, а відтак є юридичною підставою для покладення на неї відповідальності за відшкодування збитків, спричинених енергопостачальному підприємству за необліковану електроенергію в сумі 16 137,14 грн. Щодо заявлених позивачем збитків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, суд виходить з наступного. За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї матеріальної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, за прострочення виконання зобов'язань законодавством визначена відповідальність боржника, що дає позивачу право на стягнення коштів відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Як акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 20.02.2016 року у справі № 6-2759цс15, при розгляді справ про відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ст.625 ЦК України, слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов'язаннями. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Перевіряючи заявлений позивачем розмір інфляційних втрат та 3% річних, суд приймає в розрахунок розмір збитків - 16 137,14 грн. та заявлений період з 04.05.2013 року (час прострочки після здійснення розрахунку збитків) до 10.07.2015 року (час напередодні пред'явлення позову), тобто 798 днів прострочення, що відповідатиме визначеному ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності щодо вирішення спору в межах заявлених вимог. Таким чином, розмір 3% річних становитиме: 16 137,14 грн. (сума боргу) * 3% : 365 *798 (кількість днів прострочення) = 1058,42 грн. Розмір інфляційних втрат в межах заявленого періоду становить 13 328,16 грн., виходячи з наступного розрахунку: 16 137,14 * 176,40 / 100% - 16 137,14 = 12 328,16 грн., де сукупний індекс інфляції = 176,40 та становить добуток щомісячних індексів за період з 04.05.2013 року по 10.07.2015 року. Підстав для застосування заявленого відповідачем [PERSON] строку позовної давності суд не вбачає, оскільки він позивачем не пропущений. Враховуючи правильність наданого позивачем розрахунку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення пред'явлених позивачем майнових вимог із стягненням заявленого розміру збитків, спричинених в результаті споживання не облікованої електроенергії внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН в загальному розмірі 29 523,72 грн., з яких: сума збитків (борг) - 16 137,14 грн., інфляційних втрат - 12 328,16 грн., 3% річних - 1058,42 грн. виключно з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», оскільки підстав для солідарного стягнення з [PERSON] в ході судового розгляду не встановлено. За таких обставин позовні вимоги за суб'єктним складом відповідачів підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» 295,23 грн. в рахунок відшкодування судового збору (т.1 а.с.1, 15).

Outcome: partial