Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування зазначених вимог зазначає, що 02.07.2016 р. близько 07.00 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки "ГАЗ-31105 101", реєстраційний номер [NUMBER] з автомобільним причепом марки "УВН 810082", реєстраційний номер [NUMBER], здійснив маневр повороту ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ-21093", реєстрацій номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення відповідачем п.10.1, 16.13 Правил дорожнього руху. Відносно [PERSON] слідчим Камянсько-Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області України була порушена кримінальна справа. Вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізькій області від 19.06.2017 року визнано [PERSON] винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки 6 місяців, стягнуто з нього на користь [PERSON] 6000 грн., стягнуто із [PERSON], ПАТ «СК «Провідна», ПАТ «СК «Юнівес» на користь [PERSON] 44752,20 грн. [PERSON] ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02.08.2018 року апеляційні скарги ПАТ «СК «Провідна», ПАТ «СК «Юнівес» були задоволено частково. Вирок суду в частині вирішення цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] скасовано, матеріали провадження в цій частині направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно висновку № 86 від 27.08.2016 року експертного автотовароведчого обстеження автомобіля, складеного ТОВ ПЄП "Стандарт-сервіс" консультативно-єкспертного бюро вартість матеріальної шкоди, причиненої власнику автомобіля марки "ВАЗ-21093", реєстраційний номер [NUMBER], в результаті пошкодження внаслідок ДТП складає 41725 грн. 20 коп. Окрім того, послуги експерта та оплата проведення експертизи автомобіля в сумі становить 1000 грн., послуги за правову допомогу складають 7000 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 59\~725,20 грн., моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. Ухвалою суду від 17.12.2018 р. відкрито проваження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.01.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 13.03.2019 р. представником позивача [PERSON] надано заяву про зменшення позовних вимог до розміру 49\~725,20 грн. (а.с. 42). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних в частині відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, визнали позовні вимоги в частині 7\~000 грн. послуг за надання юридичної допомоги, частково визнали моральну шкоду на суму 2\~000 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Частиною 7 цієї ж статті КПК\~України встановлено, що особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.06.2017 р., справа № 318/2824/16-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.08.2018 р. апеляційні скарги ПрАТ «СК «провідна», ПрАТ «СК «Юнівес» задоволено частково, а вирок суду від 19.06.2017 р. в частині вирішення цивільних позовів скасовано, матеріали провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с. 8-9). З вироку Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.06.2017 р. по справі № 318/2824/16-к вбачається, що цивільний позов у справі заявлявся, але ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.08.2018 р. вирок суду від 19.06.2017 р. в частині вирішення цивільних позовів скасовано, матеріали провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. 02.08.2018 р. вирок Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.06.2017 р., справа № 318/2824/16-к набув законної сили. У відповідності до вимог ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] є доведеною і не підлягає розгляду в судовому процесі під час розгляду цієї цивільної справи. Вартість матеріальних збитків, завдані [PERSON] в результаті ДТП становить 41\~725,20 грн., що підтверджується копією висновку № 86 від 27.08.2016 р., який складено ТОВ Виробничо-експертне підприємство «Стандарт-Сервіс» консультативно-автоекспертного бюро (а.с. 11-17). Даний висновок сторонами не заперечувався, заяв про забезпечення доказів з цього приводу не надходило. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] були сплачені послуги експерта та сплачено проведення експертизи автомобіля [NUMBER] в сумі 1\~000 грн., що підтверджується копією квитанції від 16.08.2016 р. № П601/4541122/1 (а.с. 19). Відповідно до вимогст.81\~ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 22, 1166\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 даного Кодексу, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст.\~1187\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~6\~від 27.03.1992\~року «Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень згідно яких відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становите в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно ч.ч.1-3 ст.22 Цивільного кодексу\~України (надалі за текстом - ЦК України) особа, якій заподіяно збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників Суд приходить до висновку про те, що є підстави для відновлення порушеного права позивача шляхом стягнення матеріальної шкоди та понесених позивачем витрат пов'язаних з проведенням експертного, автотовароведчого обстеження автомобіля у розмірі 41\~725,20 грн., відшкодування витрат на послуги експерта та оплати проведення експертизи автомобіля у розмірі 1 000 грн. Статтями 23, 1167\~ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1187\~ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі (право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно розяснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з змінами), розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Також судом встановлено, що в результаті вищевказаного ДТП позивачу [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка полягає фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав із пошкодженням свого автомобіля, та душевних стражданнях та хвилюваннях, інших негативних емоціях, які він переживав через ДТП, пошкодження автомобіля, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд частково задовольняє вказану вимогу та стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. Вимоги [PERSON] щодо стягнення судових витрат базуються на положеннях ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України та матеріалах справи, якими підтверджені такі витрати. Так, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В матеріалах справи є докази понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією товарного чеку від 19.11.2018 р., про те, що позивачем сплачено захиснику [PERSON] 7\~000 грн. за надання правових послуг. Понесені ним судові витрати, повязані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. На підставі Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~6\~від 27.03.1992\~року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,\~ст.ст.\~22,\~23,\~1166,\~1167,\~1177,\~1187\~ЦК України,\~

Outcome: partial