Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов [PERSON] звернувся із позовною заявою до [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. про визнання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно противоправним та скасування його. В обґрунтування позову, [PERSON] зазначив, що [PERSON] незаконно зайняла належне йому на праві власності нежитлове приміщення. Звернувшись до відділу поліції позивач повідомив, що нежитлове приміщення [ADDRESS] захопили невідомі особи рейдерським шляхом, які увірвалися озброєні та захопили приміщення, а після приїзду поліції невідомі особи, якими були здійснено озброєний захват нежитлового приміщення, надали документи на право власності на нежитлове приміщення «торгівельний комплекс» у будинку [ADDRESS] , яке є одним і тим самим нежитловим приміщенням. Позивач стверджує, що реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлове приміщення «торгівельний комплекс» у будинку [ADDRESS] є незаконною, так як вважає, що державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіонального бюро державної реєстрації» Бондар О.М., під час розгляду заяви [PERSON] про реєстрацію права власності, були порушені вимоги Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952 та Порядку №1127. Стверджував, що до заяви [PERSON] про реєстрацію права власності, як підтвердження виникнення права власності на новозбудований об`єкт було надано акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації на зворотній сторінці якого зазначено, що об`єктом нерухомого майна є торгівельний комплекс, який у свою чергу є малою архітектурною формою, які не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження. Вказував, що в зазначених документах, які стали підставою для реєстрації права власності [PERSON] на нерухоме майно були відсутні належні для здійснення реєстрації права власності документи, а саме: реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіонального бюро державної реєстрації» Бондар О.М. не витребувано декларацію відповідної форми Державної архітектурно-будівельної комісії Одеської міської ради, щодо проведення реконструкції будівлі, та не встановлена наявність, чи відсутність підтвердження факту цієї реконструкції. Зазначив, що згідно із відповіддю на запит слідчого Малиновського ВП ГУНП в Одеській області Колеснікова В.І. від 23.07.2019 року № 38/4229 наданої департаментом архівної справи та діловодства ОМР від 25.07.2019 року № 3322-11.1-31, з`ясовано, що у перевірених документах виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів за 1997 рік, розпорядження «Про проведення перевірки та складання відповідного акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації за адресою: [ADDRESS] » не знайдено. Крім того, державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіонального бюро державної реєстрації» Бондар О.М. не витребувано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, що унеможливлювало б здійснення реєстрації права власності, зазначивши, що таким чином державним реєстратором при реєстрації права власності порушено вимоги законодавства. Одночасно вказував на наступне: згідно із відповіддю на запит слідчого Малиновського ВП ГУНП в Одеській області Колеснікова В.І. від 23.07.2019 року № 38/4223, Малиновська районна адміністрація ОМР повідомила, що адреса № 17 по вул. Ген. Петрова у м. Одесі нежитловому приміщенню не присвоювалася. До того ж зазначив, що адреса [ADDRESS] присвоєна багатоквартирному житловому будинку, тому не може присвоюватися будь якім іншим житловим чи нежитловим об`єктам. Позивач зазначив, що фактично державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. здійснено реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі документа, який підтверджує набуття права власності [PERSON] від 12.03.2017 року, не перевіривши надані документи компетентними органами, що необхідно для підтвердження факту набуття права власності й подальшого здійснення відповідної реєстрації права власності. [PERSON] посилаючись на порушення своїх правта незаконність дії державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіонального бюро державної реєстрації» Бондар О.М. щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 52,6 кв. м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , просив суд скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М., щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з розміром частки 1/1 за [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1315651251101, індексний номер: 36412749 від 01.08.2017, 15:18:47, запис про право власності № 216666289 на нежитлове приміщення, загальною площею 52,6 кв. м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 05.12.2019 року до суду надійшла апеляційна скарга від представника [PERSON] , адвоката Форостенко О.О. на ухвалу суду про відкриття провадження по справі. 17.09.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без задоволення. 17.12.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.12.2020 року представник позивача надала заяву (ЕП-23081), якою просила одночасно із ухваленням рішення по справі, встановити порядок його виконання таким чином, що після набрання ним законної сили воно є підставою: для скасування рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М.; поновлення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS] згідно із договором купівлі-продажу від 25.05.2015 року на Ѕ частину та згідно із договором купівлі-продажу від 25.05.2015 року на Ѕ частину, посвідчених приватним нотаріусом ОМНО Фроловою Р.В., зареєстрованих у реєстрі за № 1826,1827, витягів про реєстрацію прав власності по Ѕ частині від 25.05.2015 року та 25.05.2015 року, номер запису про право власності: 9785980, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 643367151101; номер запису про право власності: 9785380, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 643367151101. Представник позивача [PERSON] , адвокат Сидорук Д.С. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, про розгляд справи в заочному порядку без участі відповідачів не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надавали, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Козак А.В. подала до суду клопотання (вхід. № 2682 від 25.01.2021 року), в якому просила суд відкласти розгляд справи на іншу дату посилаючись на укладення договору про надання правової допомоги від 22.01.2021 року. Відмовляючи у задоволені клопотання адвоката Козак А.В. про відкладення розгляду справи суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній та юридичній особі право на розгляду судом справи упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Як вбачається зі змісту клопотання представника відповідача адвоката Козак А.В. про відкладення розгляду справи, відповідач [PERSON] належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи судом, однак до суду не з`явилась. Крім того, договір про надання правової допомоги було укладено між адвокатом Козак А.В. та відповідачем не 22.01.2021 року, а 16.07.2020 року, що підтверджується ордером серія ОД № 617596 (а.с. 171), однак адвокат за більше ніж шість місяців зі справою не ознайомився. Також, з матеріалів справи вбачається, що в грудні 2019 року [PERSON] отримала ухвалу суду про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви, однак більше ніж за рік відзиву на позов не надала. Справа неодноразово призначалась до судових засідань, однак ні відповідач ні представники відповідача жодного разу до суду не з`явились. Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. до суду не зв`яжився, повідомлявся судом про час та місце судового засідання належним чином. З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. про визнання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно противоправним та скасування його підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 2. Мотивувальна частина З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу від 25.05.2015 року належать по Ѕ частині нежитлових приміщень за адресою: будинок [ADDRESS] загальною площею 52,0 кв.м., корисною 52,0 кв.м., з яких основна: 32,5 кв.м., підсобна: 19,5 кв.м. 25.05.2015 року право власності [PERSON] на нежитлові приміщення за адресою: будинок [ADDRESS] , загальною площею 52,0 кв.м., корисною 52,0 кв.м., з яких основна: 32,5 кв.м., підсобна: 19,5 кв.м. було зареєстровано, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на Ѕ частину від 25.05.2015 рокуреєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 643367151101, номер запису про право власності: 9785380 та на Ѕ частину від 25.05.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 643367151101, номер запису про право власності: 9785980 (а.с.32-43). Судом встановлено, що 27.07.2017 року [PERSON] звернулася до Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіонального бюро державної реєстрації» з заявою про державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером: 23429992. З наданих до суду копій матеріалів досудового розслідування № 12017160470004208 від 20.10.2017 року вбачається, що до Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з письмовою заявою звернулася [PERSON] повідомивши, що 19.10.2017 року нежитлове приміщення [ADDRESS] , що є приміщенням торгового павільйону « [INFO] » захопили невідомі особи рейдерським шляхом, які увірвалися озброєні та захопили приміщення, надавши документи на право власності на нежитлове приміщення «торгівельний комплекс» у будинку [ADDRESS] , які викликають сумніви у їх справжності. Згідно із наданими завіреними копіями реєстраційної справи, що містяться у матеріалах досудового розслідування за № 12017160470004208 від 20.10.2017 року вбачається, що 01.08.2017 рішенням державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіонального бюро державної реєстрації» Бондар О.М., здійснено реєстрацію права власності за ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) з розміром частки 1/1, з відкриттям розділу індексний номер: 36412749 15:18:47, номер запису про право власності: 21666289 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер якого 1315651251101, нежитлове приміщення загальною площею 52.6 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Підставами виникнення права власності, що зазначені державним реєстратором Бондар О.М. є: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 25.07.2017, видавник: ФО-П [PERSON].; акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації, серія та номер: б/н, виданий 12.03.1997, видавник: члени комісії. Факт державної реєстрації права власності за номером 21666289розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1315651251101підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно п.п. 3,4 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Державний реєстратор відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені серед іншого до суду. Cуд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Онер`їлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»). Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість («Москаль проти Польщі»). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, іntеraliа, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки») Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Лелас проти Хорватії»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються («Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії»). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Судом встановлено, що згідно із розпорядженням виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 402р від 12.05.1997р., встановлено перелік тимчасових об`єктів торгівлі, до яких також належить тимчасова споруда, тимчасовий об`єкт торгівлі за адресою: [ADDRESS] . Вказаним розпорядженням, доручено інспекції ДАБК прийняти до експлуатації «тимчасовий об`єкт торгівлі». Вказані факти свідчать про встановлення та прийняття до експлуатації саме «тимчасовий об`єкт торгівлі», а не об`єкт нерухомого майна (а.с.63-86). Згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації, що слугував підставою для реєстрації права власності за [PERSON] вказано, що об`єктом нерухомого майна є торгівельний комплекс, що складається з двох павільйонів з зазначенням фактичної площі кожного 27 кв.м та 31 кв.м. (а.с.52) Торгівельний павільйон відноситься до категорії - мала архітектурна форма у відповідності до «Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», затвердженого Наказом № 244 Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 року, де визначено поняття малі архітектурні форми це павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо), павільйон - торговельний об`єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має торговельну залу для покупців. Відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, надано визначення терміну будівля, їх перелік та класифікацію, де мала архітектурна форма не належить до будівель. Згідно до положень ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Таким чином встановлено порушення зазначеної норми Закону. Судом встановлено, що в технічному паспорті нежитлового приміщення «торгівельний комплекс» у будинку [ADDRESS] від 25.07.2017 в технічних характеристиках основних і підсобних приміщень зазначена загальна площа приміщень у розмірі 52,6 кв.м.(а.с. 54-55) Згідно із технічним паспортом нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS] в технічних характеристиках основних і підсобних приміщень зазначена загальна площа приміщень яка складає 52,0 кв.м. (а.с.29-30). Отже, загальні площі цього приміщення не збігаються, що мало бути перевірено державним реєстратором Бондар О.М. шляхом витребування належним чином завіреної копії декларації відповідної форми Державної архітектурно-будівельної комісії Одеської міської ради, щодо проведення реконструкції будівлі, з метою встановлення наявності чи відсутність підтвердження факту реконструкції. Судом встановлено, що згідно із відповіддю на запит слідчого Малиновського ВП ГУНП в Одеській області Колеснікова В.І. від 23.07.2019 року № 38/4223, Малиновською районною адміністрацією ОМР повідомлено, що адреса [ADDRESS] нежитловому приміщенню не присвоювалася. Згідно відповіді на запит слідчого Малиновського ВП ГУНП в Одеській області Колеснікова В.І. від 23.07.2019 року № 38/4229 наданої департаментом архівної справи та діловодства ОМР від 25.07.2019 року № 3322-11.1-31 (а.с. 62), що у перевірених документах виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів за 1997 рік, розпорядження «Про проведення перевірки та складання відповідного акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації за адресою: [ADDRESS] » не знайдено. Однак, при реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, державним реєстратором Бондар О.М. відкрито розділ та вказано юридичну адресу об`єкта нерухомого майна, а саме: [ADDRESS] , за відсутності документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, в порушення вимог положень п.3 ст. 141 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 за номером 1127 - для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки). Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. В матеріалах реєстраційної справи відсутня інформація, що державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. спрямовано відповідний запит до органів державної влади, підприємств, установ та організацій, щодо надання інформації, необхідної для реєстрації, та підтвердження факту набуття права власності. Таким чином, враховуючи, що на момент здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно, державний реєстратор не мав правових підстав та діяв всупереч встановленого порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно, порушуючи вимоги зазначених раніше нормативно-правових актів, здійснив реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, тому суд доходить до висновку, що рішення реєстратора Бондара О.М. № 36412749 від 01.08.2017 року, та запис про право власності № 216666289 має бути скасовано. Відповідно до ч. 2. ст. 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч. 2 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно примірника такого судового рішення. З наведеного вбачається, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Частиною 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що право власності [PERSON] на спірний об`єкт становить "майно", яке підпадає під захист статті 1 Першого протоколу до Конвенції. У практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Серков проти України") напрацьовано три критерії, які слід оцінювати стосовно сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Зеленчук та Цицюра проти України" зазначено, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державної влади у безперешкодне користування своїм майном повинно бути законним: друге речення першого абзацу дозволяє позбавлення майна тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення дотримання "законів". Більш того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, властивий всім статтям Конвенції. Принцип законності передбачає, що відповідні положення національного законодавства є досить доступними, точними і передбачуваними в їх застосуванні. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає непередбачуваності закону. Сумніви щодо тлумачення закону, які залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, якою необхідно досягти, та засобами, які застосовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". В питаннях оцінки "пропорційності" Європейський суд з прав людини, як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, також визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за виключенням випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах "Спорронґ і Льоннорт проти Швеції", "Булвес" АД проти Болгарії"). Таким чином, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини майнове право особи може бути припинено, зокрема у разі, якщо цього потребують загальні інтереси суспільства. Право власності [PERSON] на спірний об`єкт виникло на підставі договорів купівлі-продажу від 25.05.2015 року, без зауваження з боку державних органів та органів місцевого самоврядування тощо, а також після наступної державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що право власності [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 52.0 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] виникло на законних підставах, у зв`язку з чим заява позивача про встановити порядок виконання рішення суду підлягає задоволенню, оскільки втручання державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. у право [PERSON] на мирне володіння своїм майном було порушено. А тому, слід встановити порядок виконання рішення суду таким чином, що у разі набрання рішення законної сили воно є підставою для поновлення права власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на нежитлове приміщення [ADDRESS] , загальною площею 52,0 кв.м., корисною 52,0 кв.м., з яких основна: 32,5 кв.м., підсобна: 19,5 кв.м., згідно із договором купівлі-продажу від 25.05.2015 року на Ѕ частину та згідно із договором купівлі-продажу від 25.05.2015 року на Ѕ частину, посвідчених приватним нотаріусом ОМНО Фроловою Р.В., зареєстрованих у реєстрі за № 1826,1827, витягів про реєстрацію прав власності по Ѕ частині від 25.05.2015 року та 25.05.2015 року, номер запису про право власності: 9785980, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 643367151101; номер запису про право власності: 9785380, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 643367151101, номер запису про право власності: 9785980. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі складає 768,40 грн., які сплачені позивачем у повному обсязі при зверненні до суду (а.с. 1 ) покласти на відповідачів у рівних частинах по 384,20 гривень з кожного.

Outcome: approved