Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 27.04.2021 року з вищезгаданою позовною заявою, в якій просить стягнути у відшкодування моральної шкоди на її користь з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ СК «Універсальна» ) - 200000,00грн., з [PERSON] - 50000,00грн.; з ПАТ СК «Універсальна» - витрати на правничу допомогу. Позов [PERSON] вмотивований тим, що 14.08.2018 року о 13 годині 40 хвилин по вул. Стрельникова в Металургійному районі м. Кривого Рогу рухався автомобіль Geely СК-2 , під керуванням водія і власника [PERSON] , який був неуважним і допустив наїзд на її неповнолітнього сина [PERSON] , який в цей час вийшов на проїзну частину дороги. Фактично гальмування водій не застосував і після ДТП втік до Металургійного ВП , щоб уникнути розправи зі сторони сторонніх осіб , які бачили ДТП. В результаті ДТП її син отримав важку відкриту черепно-мозкову травму, геморрагичний забій головного мозку 2 ступеню, гостру епідуральну гематому малого об`єму лобної області справа, перелам лобної кістки. Син був госпіталізований до 8-ї міської лікарні, звідки через важкість травми, направлений до Дніпропетровської міської лікарні ім.Мечнікова, де лікарі фактично на протязі двох тижнів боролись за життя її сина. На стаціонарному лікуванні він перебував з 24.08.2018 року по 18.09.2018 року і в подальшому лікувався амбулаторно; 2018-2019 навчальний рік син проходив індивідуальну програму навчання вдома. Стан здоров`я трохи поліпшився лише в квітні 2019 року. По факту ДТП було відкрите кримінальне провадження №12018040230001590 , яке було закрито, так як слідчий вважав , що її син вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Фактично всі інші питання слідчий не розглядав - щодо винуватості водія, який покинув місце пригоди. Цивільна відповідальність [PERSON] 17.02.2018 року була застрахована ПАТ СК «Універсальна» (страховий поліс №АК/8332857), розмір шкоди, заподіяної здоров`ю складає 200000,00 грн. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року страхова компанія є належним відповідачем, а [PERSON] може бути співвідповідачем в разі недостатності страхового відшкодування. Діями [PERSON] спричинено матеріальну та моральну шкоду, але матеріальну шкоду вона не рахувала, так як через стан, в якому вона перебувала, не збирала чеки та квитанції про оплату медикаментів, інших додаткових витрат, які несла її сім`я, тому звернулася з позовом про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач ПрАТ Страхова компанія «Універсальна» 09 липня 2021 року надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що 15.02.2018 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8332857, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля GEELY СК-2, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 24.08.2018 року в м. Кривий Ріг сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля GEELY СК-2, державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням [PERSON] та пішохода [PERSON] . Згідно з п. 24. 2 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Таким чином, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2018 року, розмір мінімальної заробітної плати за місяць становив 3723, 00 грн., а отже максимальна сума страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого, яка могла бути стягнена з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», у випадку звернення з вимогою про відшкодування витрат на лікування становить 14892, 00 грн. ( 3723, 00 грн./30 * 120 = 14892, 00 грн.) та надання належних доказів, пов`язаних з лікуванням. В період з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2018 року та до моменту написання даного відзиву позивач не зверталась з письмовою заявою про відшкодування витрат на лікування. Відповідно у ПрАТ «СК «Універсальна» не виникло обов`язку відшкодування витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого. Більш того, позивач не звертається з позовними вимогами, щодо відшкодування витрат на лікування. А отже, у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, та не виникло обов`язку для його сплати. Щодо заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 грн. - згідно з ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки, максимально можлива сума страхового відшкодування могла би становити 14892, 00 грн., то граничний розмір моральної шкоди, яка могла бути стягнена з ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» у випадку задоволення судом позовних вимог становить - 744,60 грн. (5%). З приводу вимог про витрати на надання правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн., ці вимоги є безпідставними, не підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами. Позивачем надано договір про надання юридичних послуг, але не надано детального опису виконаних робіт з зазначенням вартості виконання цих робіт. Позивачем, не доведено, що нею понесені судові витрати, у відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, вичерпний перелік яких зазначено у ст. 133. Відповідач не очікує понесення судових витрат у зв`язку з розглядом справи. Просив у позові в частині вимог до ПрАТ Страхова компанія «Універсальна» - відмовити. Відповідач [PERSON] 09 липня 2021 року надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14- 176цс 18) саме страховик є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Позивач всупереч вимогам законодавства не звернулася до страховика із заявою про здійснення страхової (регламентної) виплати у передбачений строк. Також, позивачем в позовній заяві не зазначено, в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, враховуючи встановленні обставини ДТП та відсутність встановленої вини та неправомірної поведінки водія автомобіля [PERSON] - учасника даної пригоди, доводи позивача є безпідставними. Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Згідно з висновком судового експерта Міністерства внутрішніх справ України Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Орел В.В. від 24.04.2019 в діях водія по керуванню автомобілем «Geely СК-2», невідповідності вимогам ПДР України, котрі б могли знаходитись у причинному зв`язку з ДТП, не вбачається. У висновку судовим експертом зазначено, що він, відповідач, не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода шкільного віку [PERSON] , так як час руху пішохода в небезпечному напрямку настільки малий, що навіть при негайному прийнятті мір до гальмування, гальмування транспортного засобу почалося вже після наїзду. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040230001590 від 24.08.2018 року, закрито у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення. Виникненню шкоди сприяла умисна поведінка малолітнього пішохода [PERSON] та порушення ним ПДР, так як він раптово вибіг на проїжджу частину. При цьому позивач не слідкувала за своїм сином, що також є причиною ДТП та завдання йому шкоди. Звертає увагу суду на те, що він проявив людяність та співчуття і при відсутності його вини в ДТП допоміг і компенсував витрати на лікування неповнолітнього [PERSON] , про які на той час заявила позивач у розмірі 13700,00 грн., що підтверджується розпискою позивача від 07.12.2018 року. Проте, позивач приховала від суду цю обставину та намагається стягнути моральну шкоду з нього - людини похилого віку, який , крім пенсії, інших доходів не має. Просив у позові відмовити, стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є сином позивача [PERSON] (а.с.5). З постанови слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 29.04.2019 року про закриття кримінального провадження, вбачається, що 24.08.2018 року о 13:40 годин до сухому асфальтному покриттю проїзної частини вул. Стрельникова, з боку вул. В.Гурова в напрямку вул. Нікопольське шосе в Металургійному районі м. Кривого Рогу рухався автомобіль "Geely СК- 2" реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] [INFO] . В цей же час, попереду, на тротуарі, що справа від проїзної частини, перебувала група пішоходів. В ході подальшого наближення малолітній пішохід [PERSON] порушуючи вимоги п. 4.14 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, згідно з яким:- 4.14 «Пішоходам забороняється: виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху» раптово почав перетинати проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля "Geely СК-2", не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. В наслідок зазначених порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, відбувся наїзд автомобілем "Geely СК-2" на пішохода [PERSON] , який отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: - забійні рани правої лобової області, правої лобової області з переходом у ліву лобову область, підборідної області, перелом лобової кістки праворуч з переходом на кістки основи черепа - основну та решітчасту кістки, епідуральна гематома, забій правої лобової частки, множині садна груді, живота, кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №412 від 01.04.2019 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя - п.2.1.3. б,в «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995. Згідно з висновками судово-автотехнічних експертиз № 32/10.1/80 від 18.04.2019 та №32/10.1/88 від 24.04.2019 в діях водія [PERSON] по керуванню автомобілем "Geely СК-2" невідповідностей вимогам ПДР Україні, котрі б могли знаходитись у причинному зв`язку з ДТП, не вбачаються. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040230001590 від 24.08.2018 року, закрито у зв`язку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.17). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу, на час вчинення ДТП застрахована ПрАТ «СК «Універсальна», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АК/8332857. Строк дії договору з 00.00 год. 17.02.2018 року до 16.02.2019 року (а.с.18). В наслідок ДТП [PERSON] з 24.08.2018 року по 18.09.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у Дніпропетровської міської лікарні з діагнозом тяжка відкрита черепно-мозкова травма, гемороїдальний забій 2 ст., гостра епідуральна гематома малого об`єму лобної ділянки справа, перелам лобної кістки. Загальний стан - тяжкий (а.с.8). За висновком ЛКК від 20.09.2018 року №613 дитина [PERSON] спостерігався з приводу раннього відн. періоду ВЧМТ внаслідок ДТП 24.08.2018 року. За станом здоров`я потребував індивідуальної програми навчання вдома на 2018-2019 навчальний рік (а.с.11), продовжив навчання з квітня 2019 року (а.с.12, 16). Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Разом із цим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як встановлено судом, застрахована. Страхова сума ( ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю - 200000,00 грн., шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 24.1, 24.2 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Матеріальна шкода, завдана позивачу повністю може бути відшкодована страховиком, з урахуванням встановленого розміру страхової виплати - 200000,00грн. Проте, позивач з такими вимогами ані до страхової компанії, якою застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу щодо відшкодування матеріальної шкоди в наслідок ДТП, ані з позовом до страхової компанії до суду не звертається. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність». З урахуванням зазначеного висновку Великої Палати Верховного Суду [PERSON] не має обов`язку перед позивачем щодо відшкодування матеріальної шкоди, оскільки його цивільна-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу, підлягає обов`язковому страхуванню, проте ним у відшкодування матеріальної шкоди у добровільному порядку 07.12.2018 року сплачено позивачу 13700,00 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.41). Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ст.23 п.23.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Разом із цим, розмір моральної шкоди, відповідно до згідно з ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 24.08.2018 року, розмір мінімальної заробітної плати за місяць становив 3723,00грн., а отже максимальна сума страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого, яка могла бути стягнена з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», у випадку звернення з вимогою про відшкодування витрат на лікування становить 14892, 00 грн. ( 3723, 00 грн./30 * 120 = 14892, 00 грн.) та надання належних доказів, пов`язаних з лікуванням. Таким чином, з відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю - 744,60 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди відповідачем [PERSON] у сумі 50000,00 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Згідно з ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відтак, враховуючи зазначені вище обставини ДТП; необережну поведінку позивача, яка допустила , що її малолітній син [PERSON] ( 8 років) самостійно почав перетинати проїзну частину в порушення ПДР України; наявність постанови про закриття кримінального провадження у відношенні [PERSON] ; надання ним добровільної матеріальної допомоги на лікування дитини 13700,00 грн. одразу після ДПТ; тяжкість ушкоджень, отриманих малолітнім [PERSON] у наслідок ДТП (тяжкі тілесні ушкодження); необхідність докладання зусиль для відновлення здоров`я, - з урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір заявлених позовних вимог до ПрАТ Страхова компанія «Універсальна» складає 200000,00 гривень, , до [PERSON] - 50000,00 грн., таким чином судовий збір за подання позову до ПрАТ Страхова компанія «Універсальна» - 2000,00 грн., до [PERSON] - 908,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог суд стягує судовий збір з ПрАТ Страхова компанія «Універсальна» в дохід держави 7,45 грн. (2000х744,6/200000,00=7,45), з [PERSON] в дохід держави - 90,80 грн. (908х5000/50000,00=90,80). Щодо витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивач [PERSON] просить стягнути витрати на правничу допомогу з ПрАТ Страхова компанія «Універсальна». На підтвердження витрат на правничу допомогу нею надано договір про надання юридичних послуг від 20.04.2021 року , укладеним адвокатом Мотрук В.І. (а.с.19,20), ордер Серії ДП № /015 від 26.04.2021 року (а.с.22), акт виконаних робіт (а.с.23), квитанцію про сплату 10000,00 грн. (а.с.24). Оскільки витрати на правничу допомогу входять до складу судових витрат, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.137 ЦПК України), тому суд вважає за необхідне здійснити розподіл витрат на правничу допомоги пропорційно до задоволених вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог суд стягує з ПрАТ Страхова компанія «Універсальна» на користь [PERSON] 37,23 грн. (10000х744,6/200000,00=37,23), з [PERSON] на користь [PERSON] - 1000,00 грн. (10000х5000/50000,00=1000,00). Відповідачем [PERSON] також заявлено про стягнення з позивача на його користь витрат на правничу допомогу у зв`язку із складанням відзиву на позов в сумі 5000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу нею надано договір про надання правничої правової допомоги від 31.08.2021 року , укладеним адвокатом Копійка А.А. (а.с.42), ордер № б/н від 31.08.2021 року (а.с.43). Надавши оцінку наданим відповідачем [PERSON] доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з позивача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку , що відсутні докази оплати послуг адвоката, обсягу робіт , наданих адвокатом, тому в частині відшкодування судових витрат на правничу допомогу слід відмовити. Відповідачем ПрАТ Страхова компанія «Універсальна» вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено.

Outcome: partial