Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Законний представник [PERSON] - [PERSON] , позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПРАТ Українська Страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп про відшкодування шкоди, завданої смертю. В обґрунтування позову посилались на те, що 14 вересня 2020 року на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, Н-13, на 62 кілометрі біля м. Новий Калинів Самбірського району Львівської області [PERSON] , будучи водієм автомобіля «Газ», номерний знак [NUMBER] , рухаючись в сторону м. Львів не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя та здійснив наїзд на двох пішоходів - працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» (надалі - «ТОВ ОНУР»), які проводили ремонтні роботи даної дороги, а саме [PERSON] (надалі -«потерпілий») та [PERSON] . Внаслідок наїзду від отриманих травм потерпілий [PERSON] помер на місці пригоди. Відповідач своєї вини на місці пригоди не заперечував. Діями відповідача [PERSON] , які полягали у вчиненні ДТП шляхом наїзду на потерпілого, внаслідок чого [PERSON] була завдана смерть, було заподіяно шкоду, яка підлягає відшкодуванню родичам потерпілого у порядку, встановленому чинним законодавством. Також у зв`язку з завданням смерті потерпілому, його родичі, зокрема позивачі зазнали глибоких душевних стражданнях та фізичного болю, пов`язаного з глибокими душевними переживаннями. Глибокі душевні переживання у зв`язку зі смертю близької людини продовжуються і на момент звернення до суду з цим позовом та продовжуватимуться в подальшому протягом тривалого часу. Позивачі як суб`єктивно так і об`єктивно не можуть продовжувати попередній звичний спосіб життя, в якому потерпілий займав ключове значення, будучи близькою людиною, з якою кожен з позивачів повсякденно проводив вільний час, дозвілля та вів домашнє господарство. Враховуючи вищенаведене, позивачі попередньо оцінюють моральну шкоду у наступних розмірах: [PERSON] у розмірі 150 000 грн. [PERSON] у розмірі 150 000 грн. [PERSON] у розмірі 150 000 грн. При цьому, на думку позивачів, моральна шкода [PERSON] полягатиме також у тому, що син буде рости без батькової підтримки та зазнаватиме глибоких душевних страждань протягом життя, викликаними тим фактом, що його батьку відповідач спричинив смерть. Син не зможе отримати такого виховання, яке забезпечив би рідний батько, якби був живий. Позивачі врахували ступінь вини, яка полягає в необережності відповідача. Зокрема ними взято до уваги той факт, що ДТП було скоєно не на самій проїжджій частині внаслідок знаходження там дорожніх працівників, а на обочині дороги, що свідчить, що керування транспортним засобом відповідачем було настільки недбалим, що відповідач на рівній дорозі при сонячній погоді відхилився від курсу, з`їхав з проїжджої частини на обочину та повернувся на дорогу аж після вчинення наїзду на пішоходів. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність відповідача за моральну шкоду застрахована СК «Княжа» в межах ліміту 12 мінімальних заробітних плат, що становить 60 000 грн. [PERSON] має намір звернутись до СК «Княжа» із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому просить суд про відшкодування моральної шкоди виключно у розмірі, непокритому страховим лімітом. Попередньо визначений розмір моральної шкоди непокритий страховим лімітом становить 90 000 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в СК «Княжа», позивачі розраховують отримати відшкодування утримання за ст. 1200 ЦК України від СК «Княжа», для чого звертатимуться з заявою про здійснення страхового відшкодування. Із врахуванням того, що ліміт страхового відшкодування у 2020 році становить 260 000 грн., 60 000 з яких повинні бути виплачені [PERSON] в якості компенсації моральної шкоди, то ліміт відшкодування утримання на користь [PERSON] та [PERSON] становитиме 200 000 грн. Отже, ліміту страхового відшкодування вистарчить для надання утримання [PERSON] та [PERSON] у межах неповних 18 місяців. При цьому, у вересні 2020 року за неповний місяць, який розраховується з дня наступного (15 вересня) за днем смерті потерпілого, СК « Княжа » повинна виплатити на користь [PERSON] та [PERSON] 5 646 грн. 17 копійок, з жовтня 2020 року по січень 2022 року включно -191 969 грн. 78 копійок, що в сукупності становить 197 616 гривень 95 копійок виплат. Таким чином, з березня 2020 року, сума страхового ліміту зможе покрити виключно витрати на утримання [PERSON] , тоді як для виплат на утримання [PERSON] страховий ліміт буде перевищено. Із врахуванням наведеного, просять суд стягнути зі [PERSON] : - на користь [PERSON] , [INFO] , платежі у сумі 5 646 (п`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 17 копійок щомісяця починаючи з 1 березня 2022 року до настання [PERSON] 14 років, а саме до [INFO] , а також платежі у розмірі 8 469 (вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 25 копійок щомісяця з 1 січня 2034 року до досягнення [PERSON] 18 років, а саме до [INFO] в рахунок відшкодування майнової шкоди, пов`язаної зі завданням смерті [PERSON] , в якого [PERSON] перебував на утриманні, яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування майнової шкоди; - на користь [PERSON] , [INFO] , 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок спричинення смерті його батьку, [PERSON] , яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди; - на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок спричинення смерті його сину, [PERSON] , яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди; - на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок спричинення смерті сина [PERSON] , яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди; - на користь [PERSON] 1 000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування витрат на поховання [PERSON] , які не підлягають відшкодуванню страховиком, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди; - а також понесені сторонами судові витрати. 04.01.2021 року представником третьої особи ПРАТ Українська Страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп на адресу суду подані пояснення, згідно яких відомо, що 20.11.2020 року ПРАТ Українська Страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп було виплачено: - на користь [PERSON] , в інтересах [PERSON] , страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 180 000 грн.; - на користь [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого в розмірі 60 000 грн., що включає частки моральної шкоди на користь [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно їх заяви про узгодження порядку отримання відшкодування моральної шкоди. 05.01.2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він частково погоджується та визнає позовні вимоги. Зокрема відповідач частково погоджується з приведеним розрахунком відшкодування шкоди на користь [PERSON] , про те вважає, що зазначений позивачами розрахунок платежів, які підлягають стягненню у майбутньому на користь [PERSON] після досягнення ним 14 річного віку є передчасним, оскільки згідно ч. 4 ст.1200 ЦК України такий перерахунок пов`язаний і може відбутися після настання певної події - виповнення [PERSON] 14 років. Відповідач вважає, що смерть близької особи може сама по собі викликати душевні страждання. У зв`язку з цим він не заперечує необхідність відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним позивачами розміром такого відшкодування. На думку відповідача, при вирішенні даного питання необхідно було б врахувати, що на його утриманні є непрацездатна донька [PERSON] [INFO] та непрацездатна пенсіонер матір [PERSON] . Відповідач не визнає позовні вимоги позивача [PERSON] , оскільки до матеріалів позовної заяви не долучені докази понесених ним витрат, які він просить стягнути з відповідача. Враховуючи викладене, відповідач частково визнає позовні вимоги. 15.02.2021 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що на думку позивачів, підставою позову є сам факт завдання смерті, а не факт завдання смерті вчиненим злочином (тобто винними діями особи). Згідно із положеннями ст. 1200 ЦК України, сам факт завдання смерті є достатньою підставою для відшкодування шкоди як моральної, так і майнової. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідач визнав обставини, якими позивачі обґрунтовували свої позовні вимоги, а також частково визнав позов, і таке визнання узгоджується із долученими до матеріалів цивільної справи доказами, ці обставини не підлягають доказуванню в цій частині. Щодо призначення відшкодування у розмірі 8 469 гривень 25 копійок щомісяця з 1 січня 2034 року до досягнення сину потерпілого 18 років, а саме до [INFO] , то на думку позивачів позовні вимоги не є передчасними, оскільки пов`язані з обставинами, які повинні наступити. Відповідач зобов`язаний відшкодовувати по 5 646 грн. 17 копійок щомісяця кожному з осіб, які перебували на утриманні потерпілого - сину потерпілого та дружині, яка здійснює догляд за сином потерпілого до 14 років (разом -11 292 грн. 34 копійок). Після досягнення 14 років дружина потерпілого права на утримання мати не буде, внаслідок чого таке утримання на користь сина потерпілого повинно розраховуватися виходячи із половини середнього заробітку потерпілого, що складатиме 8 469 гривень 25 копійок щомісяця. При цьому, в разі будь-яких змін у складі осіб, які мають право на утримання протягом строку утримання відповідач матиме змогу звертатися до суду з вимогою про здійснення перерахунку утримання. На даний момент, поза обґрунтованим сумнівом після досягнення сином потерпілого 14 років сума утримання повинна розраховуватися виходячи з розрахунку однієї особи на утриманні. Якщо ж сину потерпілого з 14 років по 18 років призначити відшкодування (утримання) в розмірі 5 646 гривень 17 колійок, як це пропонує відповідач, це зумовить безпідставну необхідність подавати ще один позов про перерахунок (збільшення) утримання при обставинах, які поза обґрунтованими сумнівами повинні наступити. Це зробить безпідставно неефективним судовий захист майнових прав сина потерпілого. Щодо розміру моральної шкоди, позивачі визначали розмір шкоди вже після проведення розмови з представником відповідача та врахували при цьому майновий стан [PERSON] , який зі слів його представників та родичів є дуже незадовільним. Відповідно, попередньо визначений розмір моральної шкоди вже був позивачами заниженим та не відповідав рівню моральних страждань, які зазнали батьки, втративши єдиного 26-річного сина та син потерпілого. Ці страждання продовжуватимуться у позивачів ще невизначено тривалий час. Мотиви визначення завідомо заниженого рівня моральної шкоди були наступними: надати можливість відповідачу відшкодувати шкоду у заявленому позивачами обсязі, щоб останній міг отримати не надто суворе покарання та працювати для відшкодування шкоди. Щодо врахування майнового стану відповідача при визначенні розміру моральної шкоди, то позивачі вважають, що суд не повинен враховувати майновий стан відповідача, зокрема через те, що негативні наслідки, яких зазнали родичі потерпілого, в тому числі син потерпілого повинні бути у більшій мірі враховані судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди; факт негативного майнового стану відповідача та його сім`ї не є доведений належними та достатніми доказами і випливає лише зі слів; посилання на перебування на утриманні у відповідача його матері не відповідає дійсності, оскільки згідно з наданої самим відповідачем довідки про доходи матері, остання отримує пенсійне забезпечення у розмірі, який перевищує встановлений Законом України про Державний бюджет на 2020 рік розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім цього, у відповідача є працездатний рідний брат, який ймовірно також може прикластися до допомоги матері; серед осіб, які разом проживають з відповідачем, крім відповідача працюють ще двоє осіб - дружина та син відповідача. Це свідчить про достатній рівень майнового забезпечення домогосподарства відповідача та можливість збільшувати доходи шляхом пошуку більш високооплачуваної роботи. Щодо розрахунку виплаченої моральної шкоди, наданої у письмових поясненнях третьою особою, то для уникнення непорозумінь під час визначення розміру моральної шкоди, вважають за необхідне зазначити, що третя особа необгрунтовано розраховує розмір моральної шкоди таким чином, нібито кожному з потерпілих (сину, дружині, батьку та матері) було виплачено по 15 000 гривень. Так, формально з вимогою про виплату моральної шкоди в межах ліміту відшкодування моральної шкоди звернувся виключно батько потерпілого [PERSON] , інші ж потерпілі не заперечували, щоб саме батьку потерпілого [PERSON] було виплачено страхове відшкодування моральної шкоди. На виконання своїх обов`язків третя особа перерахувала [PERSON] суму страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 гривень. Таким чином, враховувати по 15 000 гривень відшкодованої шкоди кожному з потерпілих немає обгрунтованих підстав, натомість необхідно враховувати, що відшкодування моральної шкоди було здійснено виключно на користь [PERSON] у розмірі 60 000 гривень. Потерпілі не мають претензій у зв`язку з таким перерахуванням моральної шкоди. [PERSON] використав ці кошти не на власну користь, а надав в якості матеріальної допомоги сину потерпілого. Аналогічно планують здійснити батьки з іншими сумами відшкодованої на їх користь моральної шкоди. 26.03.2021 року законний представник [PERSON] - [PERSON] , позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяву про збільшення позовних вимог та просили стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , платежі у сумі 5 646 (п`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 17 копійок щомісяця починаючи з 1 березня 2022 року до настання [PERSON] 14 років, а саме до [INFO] , а також платежі у розмірі 8 469 (вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 25 копійок щомісяця з 1 січня 2034 року до досягнення [PERSON] 18 років, а саме до [INFO] в рахунок відшкодування майнової шкоди, пов`язаної зі завданням смерті [PERSON] , в якого [PERSON] перебував на утриманні, яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування майнової шкоди. Також просили стягнути з відповідача: - на користь [PERSON] , [INFO] , 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок спричинення смерті його батьку, [PERSON] , яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди; - на користь [PERSON] 190 000 (сто дев`яносто тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок спричинення смерті його сину, [PERSON] , яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди; - на користь [PERSON] 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок спричинення смерті сина [PERSON] , яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування просили врахувати непорядну поведінку відповідача, зокрема те, що він відмовився виконувати попередні домовленості щодо відшкодування, які були досягнуті між представниками сторін, умисно пропонував передати в якості компенсації майно (автомобіль) розраховуючи, що потерпілі відмовляться від його прийняття, а коли потерпілі погодилися прийняти автомобіль, з незрозумілих причин відмовився здійснити пропоновану ним же ж часткову компенсацію, з метою уникнення суворого покарання вказував в останньому слові обвинуваченого у кримінальному провадженні, що пропонує в якості компенсації автомобіль, хоча це твердження було не правдивим, а після проголошення вироку жодних таких пропозицій відповідач не робив. Відповідач не цікавився, в якому майновому становищі перебуває сім`я, яку він залишив без годувальника, та не намагався відшкодовувати завданої шкоди, таким чином позивачі не вважають за можливе надалі залишати занижений розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та вважають за необхідне збільшити розмір позовних вимог хоча б до найнижчого рівня моральної шкоди, яку, як правило, присуджують суди за завдання смерті в ДТП у таких випадках, а саме до розміру 250 тис. грн. на кожного з позивачів, при цьому, розмір позовних вимог [PERSON] складатиме 190 тис. грн. з урахуванням вже відшкодованих йому 60 тис. грн. страховиком. 20.04.2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив, в якому він не заперечує необхідність відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з первісно заявленим розміром такого відшкодування і поданим позивачами збільшеним розміром такого відшкодування. На думку відповідача, викладена позивачами аргументація збільшення позовних вимог скоріше сформульована не в межах правового поля - матеріального права (ЦК України) та процесуального права (ЦПК України), а більше обумовлена емоційними проявами обурення на дії відповідача, котрий запропонував позивачам оформити відшкодування шкоди шляхом складення документа-підтвердження такого відшкодування. Зокрема, відповідач був і є позбавленим можливості добровільно розпочати відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку з накладеним за заявою позивачів згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду від 05.10.20 року арештом на майно, належне [PERSON] , а саме на тимчасове обмеження права на відчуження та розпорядження автомобілем «Тойота Авенсіс» 2008 року випуску. Слід зазначити, що вказаний автомобіль придбаний [PERSON] у шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя, відтак, відповідач і його дружина володіють цим транспортним засобом у рівних частках. Тим не менше, навіть попри це, відповідачем [PERSON] за згодою його дружини пропонувалось позивачам розглянути можливість відшкодування шкоди за рахунок вартості автомобіля з оформленням відповідної розписки з їхнього боку про отримання такого відшкодування. Запропонований варіант вирішення даного питання був категорично відхилений позивачами і викликав у останніх гнівне обурення, яке супроводилось погрозами вимагати суворого покарання під час розгляду кримінального провадження. Ці доводи відповідача підтверджуються вироком Самбірського міськрайонного суду від 01.02.2021 року. Відповідач не погоджується з первісно заявленим розміром відшкодування моральної шкоди і не погоджується з поданим позивачами збільшеним розміром такого відшкодування, оскільки розміри відшкодування надто завищені позивачами. Крім цього, відповідач надалі вважає, що при вирішенні спору необхідно було б врахувати, що на його утриманні є непрацездатна донька [PERSON] [INFO] та непрацездатна пенсіонер матір [PERSON] . Враховуючи викладене, відповідач не визнає збільшені позовні вимоги в частині розміру моральної шкоди. 11.06.2021 року представником третьої особи ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подано до суду додаткові пояснення щодо розрахунку виплаченого страхового відшкодування у розмірі 180 000 грн. та зазначено, що загальний визначений розмір страхового відшкодування становить 180 000 грн., виходячи із наступного розрахунку: - 90 000 грн. на користь непрацюючої дружини загиблого [PERSON] , яка здійснює догляд за дитиною загиблого; - 90 000 грн. на користь [PERSON] , який є сином загиблого. Під час розгляду справи по суті законний представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Додатково пояснила, що [PERSON] був її чоловіком. Їхній син [PERSON] залишився без батька. Із втратою чоловіка їхнє життя змінилось, наполягала на задоволенні позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, просив задовольнити. Позивач [PERSON] в у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач повинен понести витрати, оскільки потерпілий [PERSON] загинув, при житті він повністю утримував сім`ю, забезпечував як міг, старався. Його дружина і син залишились без підтримки. Вони чим можуть допомагають. При наявності батька дитина мала забезпечене майбутнє. Незважаючи на період часу, який минув після смерті [PERSON] , вони не можуть прийти до себе з втратою сина і чоловіка. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що в частині вирішення стягнення з відповідача на його користь коштів у розмірі 1 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання [PERSON] , покладається на думку суду. Щодо вимоги про стягнення із [PERSON] на користь позивачів понесених ними судових витрат зазначив, що оскільки додатково за правничою допомогою вони не звертались, обійшлись своїми силами, тому розмір понесених ними витрат є незначним. На задоволенні судових витрат не наполягають. У решті позов підтримує в повному обсязі та наполягає на задоволенні. Також пояснив, що 180 000 грн. це не повністю виплачена сума страховою компанією. Кошти ще будуть доплачувати. Ліміт становить не менше 36 мінімальних заробітних плат. Страхове відшкодування було здійснене і на користь [PERSON] , і на користь [PERSON] . При зверненні в страхову компанію [PERSON] просила виплатити платіж на себе, як на фізичну особі, а також на дитину. Розрахунок ними проведено правильно. Щодо відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити, що позивачі між собою домовились, що страхове відшкодування отримує [PERSON] , як фізична особа, а інші позивачі, те що не покриває страховий ліміт, будуть звертатись до відповідача. Це було погоджено із страховою компанію. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не звертались до страхової компанії про страхове відшкодування. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, не згідний з моральною шкодою. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Додатково пояснив, що у поясненнях наданих страховою компанією та документах наданих позивачами зазначається, що страховою компанією «Княжа», де була застрахована відповідальність [PERSON] на користь [PERSON] в інтересах [PERSON] було перераховане страхове відшкодування в зв`язку з втратою годувальника в розмірі 180 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Позивачем була розрахована сума 5 646 грн. 17 коп. місячний платіж з якою вони погоджуються, оскільки сторона позивача обґрунтувала цю суму. Отже, є дві суми, 180 000 грн. - відшкодування шкоди завданої втратою годувальника, та сума яка підлягає щомісячній сплаті у зв`язку із втратою годувальника, що становить 5 646 грн. 17 коп. 180 000 грн. : 5 646 грн. 17 коп. = 31 місяць (2 роки 9 місяців). І ще 4 968 грн. 73 коп. які входять в цю оплату. Таким чином у позовній заяві мав би бути текст про стягнення із відповідача коштів в сумі 5 646 грн. 17 коп., починаючи з липня, а не березня, як зазначено в позові. Неправильно визначений час з якого потрібно стягувати кошти. Тому не погоджуються з цією вимогою. Згідно наведеного пояснення страхової компанії відомо, що на користь [PERSON] , батька загиблого, виплачено страхове відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого в розмірі 60 000 грн., що включає частки моральної шкоди на користь [PERSON] , в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто 60 000 грн. це є чотири виплати по 15 000 грн. Відповідач розуміє, що сталась невиправна подія і згідний на відшкодування в користь позивачів моральної шкоди в розмірі по 40 000 грн. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПРАТ Українська Страхова Компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп у судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачі пред`являючи позов до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої смертю зазначали, що 14 вересня 2020 року на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, Н-13, на 62 кілометрі біля м. Новий Калинів Самбірського району Львівської області [PERSON] , будучи водієм автомобіля «Газ», номерний знак [NUMBER] , рухаючись в сторону м. Львів не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя та здійснив наїзд на двох пішоходів - працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН ІНТЕРНЕШНЛ» (надалі - «ТОВ ОНУР»), які проводили ремонтні роботи даної дороги, а саме [PERSON] (надалі -«потерпілий») та [PERSON] . Внаслідок наїзду автомобіля, за кермом якого перебував відповідач, від отриманих травм потерпілий [PERSON] помер на місці пригоди. На підтвердження наведеного факту позивачі подали копії протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди, схеми до протоколу, дані фототаблиці та копії висновків експертів, де зафіксовано обставини ДТП (а.с. 10, 11-19, 68-74). Згідно висновку експерта № 116/20 відомо, що [PERSON] внаслідок наведеної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди (а.с. 89-93). Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом№ 116/20 від 14.09.2020 року та свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17.09.2020 року (а.с. 27). Під час розгляду справи по суті відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не оспорювали факту наявності вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої мала місце смерть пішохода [PERSON] . Також із вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2021 року відомо, що обвинувачений [PERSON] під час судового розгляду повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 182-186). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно із положеннями ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Із довідки про середню заробітну плату видану ТОВ «Онур» №00000000108 від 21.09.2020 року відомо, що потерпілому нараховано за липень 2020 р. 15 901 грн. заробітної плати, а за серпень 2020 р. - 17 976 грн. (а.с. 22). Таким чином, середній заробіток потерпілого розрахований згідно із Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р №100, за 2 останні місяці перед подією, склав 16 938 грн. 50 копійок. Із копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] відомо, що [PERSON] та [PERSON] 24.12.2016 року зареєстрували шлюб (а.с. 25). У шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 24). Як вбачається із довідки № 395 від 24.09.2020 року, [PERSON] та [PERSON] і їхній син [PERSON] проживали однією сім`єю (а.с. 23). Судом встановлено, що на момент ДТП, на утриманні в потерпілого перебували [PERSON] як дружина, яка не працює, та здійснює догляд за дитиною потерпілого, яка не досягла 14 років та [PERSON] , який є дитиною потерпілого. Частка середнього заробітку потерпілого, яка припадала на нього самого становить 5 646 грн. 17 копійок. Відповідно, після вирахування частки, яка припадала на потерпілого, відшкодування, що підлягає призначенню відповідно до ст. 1200 ЦК України складатиме: -на користь [PERSON] 5 646 грн. 17 копійок щомісячно до досягнення дитиною потерпілого [PERSON] 14 років; -на користь [PERSON] 5 646 грн. 17 копійок щомісячно до досягнення ним 14 років. Оскільки після досягнення [PERSON] 14 років, [PERSON] виплати відшкодування припиняться, частка [PERSON] розраховується виходячи із того, що частка середнього заробітку, який припадатиме на потерпілого з урахуванням однієї особи на утриманні складатиме 50%. Отже, після досягнення [PERSON] 14 років з 1 січня 2034 року, після вирахування частки, яка припадала на потерпілого, а саме 8 469 грн. 25 копійок, відшкодування, що підлягає призначенню відповідно до ст. 1200 ЦК України, складатиме 8469 грн. 25 копійок щомісячно до досягнення [PERSON] 18 років. Згідно пояснень третьої особи ПРАТ Українська Страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп від 04.01.2021 року відомо, що 20.11.2020 року ПРАТ Українська Страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп було виплачено на користь [PERSON] , в інтересах [PERSON] , страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 180 000 грн. Вказане підтверджується копією платіжного доручення № ЗР119833 від 20.11.2020 року (а.с. 57). Як вбачається із додаткових пояснень страхової компанії від 11.06.2021 року, загальний визначений розмір страхового відшкодування становить 180 000 грн., виходячи із наступного розрахунку: - 90 000 грн. на користь непрацюючої дружини загиблого [PERSON] , яка здійснює догляд за дитиною загиблого; - 90 000 грн. на користь [PERSON] , який є сином загиблого. Відповідно до положень п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що вимоги в частині стягнення із відповідача на користь [PERSON] платежі у сумі 5 646 (п`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 17 копійок щомісяця починаючи з 1 березня 2022 року до настання [PERSON] 14 років, а саме до 31 грудня 2033 року, а також платежі у розмірі 8 469 (вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 25 копійок щомісяця з 1 січня 2034 року до досягнення [PERSON] 18 років, а саме до 31 грудня 2037 року в рахунок відшкодування майнової шкоди, пов`язаної зі завданням смерті [PERSON] , в якого [PERSON] перебував на утриманні, яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування майнової шкоди - підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Із пояснень третьої особи ПРАТ Українська Страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп від 04.01.2021 року відомо, що 20.11.2020 року ПРАТ Українська Страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп було виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого в розмірі 60 000 грн., що включає частки моральної шкоди на користь [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно їх заяви про узгодження порядку отримання відшкодування моральної шкоди (а.с. 55-56, 59). Факт виплати [PERSON] наведеної суми підтверджується копією платіжного доручення № ЗР 119831 від 20.11.2020 року (а.с. 58). Згідно пояснень позивача [PERSON] , наданих щодо відшкодування моральної шкоди, відомо, що позивачі між собою домовились, що страхове відшкодування отримує [PERSON] , як фізична особа, а інші позивачі, те що не покриває страховий ліміт, будуть звертатись до відповідача. Це було погоджено із страховою компанію. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не звертались до страхової компанії про страхове відшкодування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що 27.12.2016 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Сімейне життя складалось в них добре, народилась дитина, яка була бажаною в сім`ї. Жили вони в достатку, подорожували декілька разів, велось будівництво будинку. Чоловік заробляв кошти. В результаті загибелі [PERSON] , син залишився без батька. Сумують з приводу втрати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що у нього були хороші відносини із [PERSON] , який був його сином. Він радився з ним у всіх питаннях. Втрата сина для нього є тяжкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що в результаті дій відповідача вона зазнала непоправної втрати, не стало її сина, що є для неї страшним горем . Він був хорошим сином, втрата його є непоправною. Син був працьовитий, працював із 17 років. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Суд вважає, що позивачам завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з смертю [PERSON] , що перебуває у причинному зв`язку із вчиненим [PERSON] злочином. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивачів, характер та обсяг страждань, яких вони зазнали, ступінь вини завдавача шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості. Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, із відповідача слід стягнути на користь: - [PERSON] 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., - [PERSON] 90 000 (дев`яносто тисяч) грн.., - [PERSON] 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок спричинення смерті [PERSON] , яка не підлягає відшкодуванню страховиком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги позивачів в частині стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 1 000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування витрат на поховання [PERSON] , які не підлягають відшкодуванню страховиком, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів внаслідок перевищення ліміту відшкодування моральної шкоди; а також на користь позивачів понесених судових витрат - задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Outcome: partial