Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" (далі - Позивач) звернувся до суді із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що між сторонами 06.11.2018 був укладений договір в електронній формі, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua шляхом виконанням певних дій сторонами цього договору, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кошти в сумі 9 000, 00 грн. строком на 9 днів зі сплатою процентів в сумі 1100 грн. Відповідач скористалась послугою щодо продовження строку користування кредитом, який було погоджено сторонами до 29.11.2018, утім внаслідок неналежного та своєчасного виконання умов договору допустила заборгованість, яка станом на 13.05.2019 складає 32 531, 00 грн., з яких 9 000, 00 грн. сума кредиту; 22 385, 00 грн. проценти згідно п.2.9., п.2.11 Договору; 414, 00 грн. інфляційні витрати згідно із ст.625 ЦК України; 732, 00 грн.. пеня згідно з п.4.2. Договору, які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 27.06.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. 15.10.2019 ухвалою суду судом було витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп" електронні докази, на підставі яких було укладено кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп" та [PERSON] від 06.11.2018 за №1788418. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази встановив, що 06.11.2018 [PERSON] було подано в електронній формі заявку №1788418 про надання кредитку шляхом підписання електронним цифровим підписом у розмірі 9 000, 00 грн., строком на 9 днів, процентна ставка 1, 37 %, загальна сума до повернення 10 110 грн. У заявці зазначено, що відповідач просить надати їй кредит на умовах обраних нею згідно пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту з умовами якого вона ознайомлена і погоджується з ними, зазначивши банківський рахунок для зарахування суми кредиту № [NUMBER] у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». На підставі вказаної заявки позивач зобов`язався надати відповідачу кредит. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Пунктами 6 і 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначені наступні терміни: електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, ч. 12 та ч. 13 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст.640 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). До відносин за кредитним договором застосовуються правове регулювання, щодо відносин за договором позики. З аналізу загальних норм зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів згідно із умовами кредитного договору. Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заявці. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(стаття 13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок подання доказів визначено ст.83 ЦПК України, відповідно до частини першої вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви до суду. Документи, які додано до матеріалів цивільної справи не містять доказів, які б підтверджували перерахування грошових коштів обумовлених договором на користь відповідача, зокрема первинних документів, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, отож підстав вважати, що у відповідача виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею заявки на отримання кредиту відсутні, а довідка видана 11.04.2019 за №05/04 директором ТОВ «Платежі Онлайн України» не є належним та допустимим доказом щодо перерахування коштів позивачем на користь відповідача. Також судом встановлено, що до позову позивач додав Пропозицію (оферту) укладення договору про надання кредиту, яка підписана із накладенням електронного цифрового підпису директором ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» Р. Гуламі. У позові представник зазначив, що укладений із відповідачем договір було продовжено на підставі Розділу ІV «Угода про відтермінувіання повернення кредиту», яким визначено розмір комісії від суми кредиту, узгоджено питання щодо неустойки та строку повернення (відтермінування) кредиту, який вказано у позові до 29.11.2018. На підтвердження вказаних обставин надано реєстр платежів від 13.05.2019 (а.с.26). Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Надані позивачем в підтвердження обставин на які він посилається в позовній заяві Пропозиція (оферта) укладення договору про надання кредиту з накладенням електронного цифрового підпису лише позивача від 06.11.2018, тобто виготовлені самостійно позивачем, а доказів про ознайомлення та погодження з ними відповідача не надано. При цьому суд виходить із тих міркувань, що в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом кредитор міг додати до позовної заяви Пропозицію (оферту) у будь-якій редакції, що є найбільш сприятливою для задоволення позову. Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Пропозицію (оферту) укладення договору про надання кредиту з накладенням електронного цифрового підпису позивача розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заявку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати пені та комісії, які просить стягнути позивач у зазначеному в цих документах порядку, строки та розмірі, що додані банком до позовної заяви. Отож надана Пропозиція (оферта) не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджено вказаних обставин. Суд вважає, що ненадання позивачем до суду, окрім Заявки №1788418, яка підписана електронним одноразовим ідентифікатором 06.11.2018 [PERSON] , будь - яких інших документів, на яких би містилися підписи відповідача, у тому числі електронні, позбавляє суд можливості встановити на яких умовах взагалі мало відбуватись кредитування відповідача, у тому числі по збігу строку, який не обумовлений в заявці. Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03.07.2019, № 342/180/17/14-131цс19, Великої Палати. Крім цього, доведеність суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача. Згідно із наведеним у позовній заяві розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 13.05.2019 складає 32 531, 00 грн., з яких 9 000, 00 грн. сума кредиту; 22 385, 00 грн. проценти згідно п.2.9., п.2.11 Договору; 414, 00 грн. інфляційні витрати згідно із ст.625 ЦК України; 732, 00 грн.. пеня згідно з п.4.2. Договору. Судом встановлено, що до матеріалів справи позивачем не було надано первинних документів, зокрема виписки по рахунку відповідача, тощо, які б дозволили перевірити визначену позивачем суму заборгованості відповідача, отож наведені у позові розрахунки не можуть слугувати безспірним доказом розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Відповідач не надала жодних заперечень проти позову, утім відсутність будь - яких заперечень зі сторони відповідача не має значення при вирішенні справи, оскільки надання заперечень (відзиву) проти позову - це право особи, яким вона користуються на власний розсуд. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. 15.10.2019 ухвалою суду судом було витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп" електронні докази, на підставі яких було укладено кредитний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп" та [PERSON] від 06.11.2018 за №1788418. Утім на виконання вимог суду було надано паперові копії документів, що вже були наявні в матеріалах цивільної справи та яким суд дав оцінку вище, однак електронних доказів визначення яких наведено у ч.1 ст.100 ЦПК України, позивачем не було надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності та необґрунтованості. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed