Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивачі звернулися\~до суду\~з позовом\~до [PERSON]\~сільської ради про визнання права власності на 1/2 частку за кожною на житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, що розташований по вул.Пушкіна, 23а в с.Криве Озеро Друге Кривоозерського району Миколаївської області, вказуючи на те, що вони являються спадкоємцями за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON], який помер 16 жовтня 2014 року. Оскільки [PERSON] державною нотаріальною конторою позивачам відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок. В судове засідання позивачі, їх представник не з'явилися, надали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] сільської ради, заявою від 04 жовтня 2018 року просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечують проти його задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] держнотконтори, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. За положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ФП №204954, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миколаївської області 16 жовтня 2014 року(а.с.22). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарчими будівлями і побутовими спорудами, розташованого по вул.Пушкіна, 23а в с.Криве Озеро Друге Кривоозерського району Миколаївської області. Спадкоємцем за законом як спадкоємцями першої черги на вказане спадкове майно є позивачі як діти спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії І-АГ №344624, виданого Курячелозівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 29 лютого 1968 року (а.с.6) та її свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ФП №314375, виданим [PERSON] районним відділом ЗАГС Миколаївської області 09 травня 1992 року (а.с. 15), а також даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії І-ФП №279508, виданого [PERSON] районним відділом ЗАГС Миколаївської області 27 січня 1972 року (а.с.20) та її свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ФП №323285, виданим [PERSON] районним відділом ЗАГС Миколаївської області 21 травня 1994 року (а.с. 19). Відповідно до спадкової справи № 44/2015, (а.с. 55-71) позивачі прийняла спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяви про прийняття спадщини у встановлений законодавстром строк (а.с.56, 57). Дружина спадкодавця - [PERSON] заявила про відмову від належної їй частки спадщини після смерті чоловіка на користь позивачів (а.с.58). В оформленні спадщини на житловий будинок державним нотаріусом позивачам відмовлено, (а.с. 25), оскільки правовстановлюючий документ на вказане майно відсутній. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №23а по вулиціПушкіна в с.Криве Озеро Друге Кривоозерського району Миколаївської області, виготовленого Виробничо-комерційним приватним підприємством "Делен" 03 травня 2018 року (а.с. 30-32), спадковий житловий будинок побудований в 1975 році. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1975 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 [PERSON] від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та [PERSON] від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого [PERSON] Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1975 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже судом встановлено, що будинок №23а по вулиці Пушкіна в с.Криве Озеро Друге Миколаївської області не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об'єкт права власності - нерухоме майно. У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, якими є позивачі. Згідно положень ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Тому наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарчими\~будівлями і\~побутовими спорудами,\~розташований по\~вул.Пушкіна,\~23а\~в с.Криве\~Озеро Друге\~Кривоозерського району\~Миколаївської області за позивачами в порядку спадкування за законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. [PERSON] державною нотаріальною конторою позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки оскільки первинна реєстрація житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані вул.Пушкіна, 23а в с.Криве Озеро Друге Кривоозерського району Миколаївської області не проведена (а.с.25-26). Пунктом 23 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права власності на 1/2\~частку кожній,\~житлового будинку\~з відповідними\~цій частці\~господарчими будівлями\~та побутовими\~спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що відповідач - [PERSON] сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області - не заперечує проти задоволення позову, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved