Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

14 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 12 грудня 2012 року з вини третьої особи [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження та їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 20566,02 гривень. Відповідальність заподіювача шкоди застрахована відповідачем, але він страхову виплату на користь позивачки не здійснив, без огляду на її відповідні неодноразові звернення. У заяві про збільшення позовних вимог від 15 липня 2014 року позивачка послалася на оплату нею вартості оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 800 гривень та на те, що у зв'язку із простроченням виплати страхового відшкодування вона має право на отримання такого відшкодування з урахуванням пені за кожний день його прострочення. Позивачка остаточно просить суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 20566,02 гривень, відшкодування вартості проведення експертизи у розмірі 800 гривень, пеню за прострочення страхового відшкодування у розмірі 1543,62 гривень, а також судові витрати про справі. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, а третя особа вирішення позову по суті залишив на розсуд суду. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 12 грудня 2012 року о 9.30 водій [PERSON], керуючи автомобілем марки "ВАЗ-21063", реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Іллічівськ-Санжійка, у порушення вимог п.п. 1.3, 1.4, 2.3, 11.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху не врахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем "Деу Ланос", реєстраційний номер [NUMBER], який під керуванням [PERSON] рухався у напрямку м.Іллічівськ. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 26 квітня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди та на нього накладено адміністративне стягнення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.7,8). В силу ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З врахуванням встановлених обставин, за наявністю вини відповідача у порушенні Правил дорожнього руху та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що у відповідача дійсно виник правовий обов'язок відшкодувати заподіяну внаслідок ДТП шкоду. Дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу третьої особи [PERSON] - автомобіля марки "ВАЗ-21063", реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність третьої особи [PERSON] застрахована за договором з ПрАТ "НФСК "Добробут ", що підтверджується полісом №АВ/2693481. Згідно з даним полісом ліміт відповідальності за заподіяння майнової шкоди становить 50000 гривень, розмір франшизи 1000 гривень (а.с.6). Згідно з ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно із звітом №112-02-13 від 01 лютого 2013 року, який виконаний зареєстрованим у Державному реєстрі оцінювачів (http://www.spfu.gov.ua) оцінювачем [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля "Деу Ланос", реєстраційний номер [NUMBER], заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 20566,02 гривень (а.с.9-10). За проведення оцінки пошкодженого автомобіля позивачка сплатила оцінювачу 800 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового ордеру №112-03-13 від 01 лютого 2013 року (а.с.38). Цей визначений оцінювачем розмір заподіяної позивачці матеріальної шкоди належним чином обґрунтований оцінювачем, не перевищує встановлений договором ліміт відповідальності страховика, але в силу ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхового відшкодування має бути визначений шляхом зменшення цього розміру матеріальної шкоди на визначений договором страхування розмір франшизи та складає 20566,02 - 1000,00 = 19566,02 гривень. 01 серпня 2013 року позивачка з дотриманням вимог ст.35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" направила на адресу відповідача заяву щодо виплати їй страхового відшкодування з додатками згідно з описом вкладення. Ця заява отримана відповідачем 07 серпня 2013 року (а.с.17,18). Згідно з ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Дані про розгляд дорожньо-транспортна пригоди в цивільній, господарській або кримінальній справі, суду не надані. Відповідно до ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За твердженням позивача про результати розгляду її заяви вона відповідачем повідомлена не була, а відповідачем це не спростовано. Позивачкою заявлена вимога про стягнення пені за період з 07 листопада 2013 року по 14 травня 2014 року у розмірі 1543,62 гривень. Перевіривши правильність розрахунку позивачки суд з ним погоджується та вважає, що за цей період у відповідача дійсно виник правовий обов'язок щодо сплати позивачці пені у розмірі 1543,62 гривні. Щодо вимог про стягнення з відповідача вартості проведення оцінки пошкодженого автомобіля суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, з врахуванням встановлених по справі обставин та відповідно до наведених положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" даний позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 19566,02 + 1543,62 = 21109,64 гривні. Судовий збір за подання даного позову до суду сплачений позивачкою у розмірі 243,60 гривень, тобто за мінімальною ставкою судового збору для позовних вимог майнового характеру, тому навіть через часткове задоволення даного позову в силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто судові витрати у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, загальний розмір грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 21109,64 + 243,60 = 21353,24 гривень.

Outcome: partial