Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

І. Аргументи учасників справи (1.1) Доводи позивача, викладені в позовній заяві 1.В листопаді 2018 року Акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що 13 листопада 2013 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 7 100 грн. зі сплатою 30\~% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений вище кредитний договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифами банку. Позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, на вимоги не реагував, в звязку з чим станом на 18 липня 2018 року утворилась заборгованість у сумі 37\~368 грн. 44 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 252 грн. 15 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 30460 грн. 65 коп заборгованості за пенею в сумі 4400,00 а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина), та у сумі 1755 грн. 64 коп. (процентна складова), яку позивач, разом з понесеними судовими витратами, просив стягнути з відповідача. (1.2) Доводи представника позивача, висловлені в судовому засідані 2.Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності №7959-К-О від 08.08.2017 року вказує на те, що відповідач кошти не повернув, договір не є розірваним або припиненим. З огляду на те, що у статті 599\~ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, то відповідно до умов договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості за кредитом як плати за весь час фактичного користування кредитними коштами. Крім того, частина четверта статті 631\~ЦК України визначає, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. 3.Оскільки розрахунок процентів позивач проводить до повного погашення заборгованості за кредитом, а проценти за своєю правовою природою є основною вимогою банку, то, на думку позивача, він має право на отримання процентів і неустойки за користування кредитними коштами за період з 13 листопада 2013 року до 18 липня 2018 року у межах визначеної статтею 257\~ЦК України загальної позовної давності, розрахованої за три останні роки до дня подання позову. (2.1) Позиція відповідача, викладена у відгуку на позовну заяву 4.Не заперечуючи факту укладання договору та неналежного виконання його умов, відповідач [PERSON] не погоджується з розміром нарахованих процентів за користування кредитом. Зазначає, що оскільки при укладанні договору проценти за користування кредитом були встановлені в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а в подальшому, без повідомлення та згоди відповідача, розмір процентів збільшувався банком в односторонньому порядкау з 01 вересня 2014 року до 34,80%, з 01 квітня 2015 до 43,2%, то збільшення процентої ставки не відповідає положенням статті 1056-1 ЦК України, а тому є незаконним. Відповідач наводить розрахунок заборгованості за процентами на підставі фіксованої процентної ставки у розмірі 30%. Просить зменшити розмір нарахованих процентів та визнає, що розмір заборгованості за тілом кредиту станом на з 15.06.2015 року складав 252,15 грн. 5.Крім того, на думку відповідача банком безпідставно, всупереч положень статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» нараховувалися пеня і штрафи на основну суму заборгованості за період з 14.04.2014 року по 18.07.2018 року. В частині стягнення заборгованості за пенею і штрафами просить відмовити (а.с.128-142). (2.2) Доводи відповідача, висловлені в судовому засідані 6.Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.127), за участю свого представника. 7.Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 13.02.2019 року (а.с.121), підтримав позицію відповідача, пояснив, що про підвищення процентної ставки вона банком не повідомлялась, просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 8.Відповідач [PERSON] просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 9.13 грудня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області ухвалив заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог (далі заочне рішення) (а.с.58-59). 10.21 січня 2019 року відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення та застосування позовної даності (а.с.66-68). 11.07 лютого 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області поставновив ухвалу, якою задовольнив заяву відповідача та скасував заочне рішення (а.с.111-112). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом 12.13\~листопада 2013\~року між\~Публічним акціонерним\~товариством [PERSON]\~банк «ПриватБанк»\~та [PERSON]\~укладено кредитний\~договір у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на платіжну\~картку,\~оформлений анкетою-заявою\~позичальника від\~13.11.2013,\~в якій\~відповідач підтвердила,\~що ознайомилась\~і згодна\~з умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг;\~погодилась з\~тим,\~що ця\~заява разом\~з памяткою\~клієнта,\~умовами та\~правилами надання\~банківських послуг,\~а також\~тарифами,\~які діяли\~на час\~підписаня анкети-заяви,\~складає між\~банком та\~нею договір\~про надання\~банківських послуг\~(а.\~185-186). 13.Відмітка в анкеті-заяві про отриманнян памятки клієнта, як містить зокрема Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування відсутня. 14.Згідно розділу 2.1.1 «Кредитні карти» Умов та Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, для надання послуг [PERSON] видає [PERSON] вид якої визначений в Памятці клієнта (Довідка про умови кредитування) та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання [PERSON], яка зазначена в Заяві (п. 2.1.1.2.1) (а.с.9-32.). 15.Згідно довідки АТКБ «ПриватБанк» від 21.02.2019 за вих. № 30.1.0.0/2-20181029/636, клієнт [PERSON]О, на підставі укладеного 13 листопада 2013 року кредитного договору б/н, отримала кредитну картку номер 5211\~5374\~4457\~0951 терміном дії до останнього дня вересня 2016 року (а.с.160). 16.Згідно доданого до справи Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з 01.01.2013 всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна. 55 днів пільгового періоду». Станом на 13 листопада 2013 року були передбачені наступні умови кредитування: пільговий період\~до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) UAН\~2,5%, обовязковий щомісячний платіж\~7,0% від заборгованості, але не менш 50 грн та не більше залишку заборгованості, з 1.04.2014 5% від заборгованості, але не менш 100 грн та не більше залишку заборгованості. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів = 0,24% від загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. З урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. (а.с. 187). 17.Згідно пункту 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг від 06.03.2010 року, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів та Заяви, [PERSON] проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно пункту 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг від 06.03.2010 року, підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с. 9-32). 18.Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором без номеру від 13 листопада 2013 року, укладеним між ПриватБанком і клієнтом [PERSON], станом на 18 липня 2018 року заборгованість складає 37 368 грн. 44 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 252 грн. 15 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 30460 грн. 65 коп., заборгованість за пенею в сумі 4400 грн. а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп.\~ (фіксована частина), та у сумі 1755 грн. 64 коп.\~ (процентна складова). (а.с. 144-145). 19.Станом на 30 вересня 2016 року розмір простроченої заборгованості по кредиту складає 252,15 грн; процентна ставка на поточну заборгованість 43\~%, процентна ставка на прострочену заборгованість 43\~%; загальна заборгованість за процентами накопичувальним підсумком 4220,023 грн; сума комісії та пені накопичувальним підсумком 2300 грн. (а.с. 144-145). 20.Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року було змінено тип банка з закритого на публічне акціонерне товариство та змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" Згідно наказу Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року № 519 "Про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" змінено тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; у звязку із зміною типу банку затверджено нове найменування банку: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", скорочене найменування АТ КБ "Приватбанк" (а.с. 35-39). 21.Копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осб підприємців та громадських формувань підтверджується факт реєстрації зміни офіційного найменування з Публічного акціонерного товариства КомерційнийБанк «Приватбанк» на Акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк» (а.с 37). V. Зміст спірних правовідносин. 22.Спір між сторонами стосується стягненя заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, процентами пенею та штрафу (фіксованої частини та процентної складової). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 1054 ЦК України. VІ. Оцінка Суду. 23.Згідно із частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 24.Згідно із частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 25.Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 26.При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 України , яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 27.Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] своїм підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 13 листопада 2013 року погодилась з тим, що ці заяви разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нєю та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. 28.Зазначені Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку є тими умовами, які відповідно до\~ст. 634 ЦК України\~встановлені Банком і до яких, підписавши 13.11.2013 року анкету-заяву, приєдналась відповідач. 29.Доводи відповідача про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Памятку банку, які діяли станом на 13 листопада 2013 року, нєю не підписувалися, не спростовують висновок суду про те, що між позивачем та відповідачем 13.11.2013 року був укладений договір про надання банківських послуг. 30.Позивач обґрунтовано зазначає, що укладений з відповідачем договір про надання банківських послуг має певні особливості, зокрема, за ним відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку. Банківська картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. 31.Представник відповідача визнає, що відповідач кредитну картку отримувала та користувалася нею з листопада 2013 року по серпень 2014 року, а саме, розраховувалася за покупку товарів та поповнювала картковий рахунок. 32.З виписки по картрахунку 5211\~5374\~4457\~0951 встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами з 13.11.2013 року року по 28.08.2014 року року (розраховувалась кредитною картою за придбання товарів та поповнювала картку готівкою) (а.с.146-152). 33.Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 34.Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 35.Згідно з виписки по картрахунку 5211 5374 4457 0951 та розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач останній раз погашав кредит 28.08.2014 року. Тобто, з вересня 2014 року відповідач свої зобовязання щодо щомісячного погашення кредиту не виконує (а.с.144-145, 146-152). 36.Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання. 37.Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, в разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банка Клієнт зобовязаний виконати зобовязання по поверненню Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплаті винагороди Банку. 38.Враховуючи, що з 29.08.2014 року відповідач не вносить щомісячних платежів, в тому числі не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банкфівських послуг звернувся до суду з позовом про стягненням заборгованості в примусовому порядку 39.Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення від 21.01.2019 року просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності (а.с 66-68) посилаючись на те, що позивачем остаточно визначен залишок простроченої заборгованості за кредитом з 15.06.2015 року у розмірі 252,15 грн., а тому банк повинен був звернутися до суду з позовом за захистом порушеного права протягом тьох років від цієх дати до 15.06.2018 року. Враховуючи звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості в листопаді 2018 року, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 40.Доводи відповідача про те, що для стягнення цієї заборгованості сплинув строк позовної давності, про застосування якого вона просить, є необґрунтованими. 41.Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 42.Згідно правових позицій Верховного Суду України, які викладені у постановах від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 01.10.2014 року у справі № 134 цс 14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). 43.Враховуючи, що відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки. Оскільки строк дії кредитної картки 5211\~5374\~4457\~0951, яка була відкрита і видана відповідачу 13 листопада 2013 року, сплинув 30 вересня 2016 року, а з позовом до суду банк звернувся 11 листопада суд важає що позивачем не пропущений трирічний строк позовної давності до вимоги про стягнення простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 252,15 грн. 44.Відповідач не оспорює, що сальдо простроченої заборгованості станом на 30 вересня 2016 року складало 252,15 грн. 45.Суд вважає, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту станом на 30 вересня 2016 року проведений позивачем вірно, а визнання відповідачем позовних вимог в цій частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому доходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту кредитом у сумі 252,15 грн. 46.Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 01 листопада 2018 року, що згідно виписки по картковому рахунку останнє не автоматичне погашення заборгованості відповідач здійснила 28 серпня 2014 року, що у правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту, зокрема, процентів за користування кредитом, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, суд доходить висновку висновку про застосування за заявою відповідача позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані за період до 01 листопада 2015 року. 47.Суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача після спливу строку дії картки забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. 48.Ці висновки узгоджуються з позицією [PERSON] Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). 49.Враховуючи правовий висновик, викладений [PERSON] Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), строк дії кредитної картки до 30 вересня 2016 року, а також застосовуючи за заявою відповідача строк позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані за період до 01 листопада 2015 року, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнння заборгованості за відсотками, що виникли в межах трирічного строку позовної давності з 01.11.2015 року до закінчення терміну дії кредитної картки - 30.09.2016 року. Щодо вимог про стягнення процентів за кредитом нарахованих банком на підставі підвищеної процентної ставки за кредитом. 50.Відповідач, посилаючись на положення статті 1056-1 ЦК України, не погоджується з порядком нарахування процентів за користування кредитом на підставі двічі зміненої банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом. 51.Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом та повідомлення про таки зміни позивача, суд виходить з наступного: 52.Відповідно до статті 536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 53.Відповідно до частини 1 статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 54.Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг [PERSON] має право здійснювати зміну Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому [PERSON], за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати Кліента, зокрема, у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів [PERSON] не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що Клієнт прийняв нові умови. 55.Згідно наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» на момент укладання кредитного договору базова процентна ставка в місяць складала 2,5\~% (30% річних), за тратами здійсненими з 01.09.2014 року\~2,9\~% (34,80% річних), за тратами здійсненими з 01.04.2015 року\~3,6% (43,20% річних) (а.с. 8, 153-158). Така ж процентна ставка зазначена і в виписці по картрахунку 5211\~5374\~4457\~0951 за період з 13.11.2013 по 18.07.2018 року (а.с. 5-6). 56.Згідно виписки по картрахунку 5211\~5374\~4457\~0951 за період з 13.11.2013 по 30.09.2016 відповідач кредитною карткою, починаючи з 28 серпня 2014 року не користується, будь-яких грошових витрат не здійснював (а.с.146-152), а тому підстави для нарахування йому з 01.09.2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 2,9% на місяць (34,80% на рік), а з 01.04.2015 року\~3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні. Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 2,5% щомісяця, що складає 30,00% річних. 57.Перевіряючи пояснення позивача, щодо нарахування процентів за кредитом на підставі підвищених процентних ставок за кредитом та належне повідомлення про це відповідача, суд виходить з наступного: 58.По-перше, наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року передбачено, що з 05.04.2014 року для ПриватБанка (Україна) при виникненні прострочених зобовязань нараховуються подвійні проценти на всю суму заборгованості. Формула, яка наведена в письмових поясненнях представника позивача, зокрема, що проценти нараховуються в тому числі на нараховані проценти та нараховані штрафні санкції, а в разі наявності простроченої заборгованості - із застосуванням коефіцієнту 2, в наказі не зазначена. 59.Посилаючись на внесення змін до Умов та Тарифів в частині порядку нарахування процентів, позивач не зазначив номер пункту Умов та правил надання банківських послуг, яким передбачено нарахування процентів у порядку встановленому наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 року, тобто в подвійному розмірі, а також за формулою нарахування процентів з квітня 2014 року, яка наведена позивачем в письмових поясненнях від 03.03.2019 року 60.В поясненні, які додані представником позивача від 03.03.2019 року (а.с.177-183) до позовної заяви, ні подвійний розмір процентів, ні формула нарахування процентів з квітня 2014 року, яка наведена представником позивача в письмових поясненнях, не передбачені. 61.По-друге, відповідно до ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 62.Позивачем не надано суду доказів виконання ним вимог п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг щодо інформування відповідача про зміну з квітня 2014 року формули нарахування процентів. 63.В виписці по картрахунку 5211\~5374\~4457\~0951 відповідач не повідомлявся про нарахування процентів у подвійному розмірі. В виписці відсутні і відомості щодо нарахування процентів з квітня 2014 року, в тому числі на нараховані проценти та санкції, тобто пеню та штрафи. 64.Крім того, суд вважає неналежним повідомленням відповідача шляхом направлення СМС повідомлень про встановлння ставок за використання кредитних коштів з 01.09.2014 року коштів у розмірі 2,9\~% на місяць (а.с.165) та з 01.04.2015 у розмірі 3,6\~% на місяць (а.с.164). 65.Будь-яких інших доказів щодо інформування позичальника про таку зміну до Умов та Тарифів в частині розрахунку з квітня 2014 року процентів позивачем суду не надано. 66.Представник позивача не надав суду доказів про те, що відповідач брала на себе зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом з квітня 2014 року в подвійному розмірі при виникненні прострочених зобовязань та за формулою, згідно якої нарахування процентів з квітня 2014 року здійснюється в тому числі на нараховані проценти та санкції (пеню та штрафи) попереднього місяця, навіть при належному виконанні позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. 67.Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі № 6-2879цс16. 68.По-третє, відповідно до частини 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. 69.Відповідно до частини 2 ст.\~550\~ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. 70.Тобто, нарахування процентів, в тому числі на вже нараховані проценти та на нараховані санкції, суперечить нормам ст. 536, ст. 1048 та ст. 550 ЦК України. 71.Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про безпідставність проведення збільшення позивачем розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. 72.Враховуючи зазначене, проценти за весь час користування кредитом відповідачу мають нараховуватися в розмірі 30,00 % річних та за формулою, яку позивач застосовував до квітня 2014 року: N*M/360*Y = Z, де N - поточне або прострочене тіло кредиту, М - процентна ставка; 360\~кількість днів у році відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання бануківських послуг Y\~кількість днів, за які здійснюється нарахування; Z\~сума нарахованих процентів, що відповідає пунктам 2.1.1.12.6.3, п. 2.1.1.12.7.3\~Умов та Правил надання банківських послуг. 73.Виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30,00 % річних, кількості днів за період з 01.11.2015 до 30.09.2016, яка складає 334 дні, заборгованості за кредитом 252,15 грн. та п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг про нарахування процентів з розрахунку 360 календарних днів на рік, проценти за користування кредитом за період з 01.11.2015 до 30.09.2016, складають 70,18 грн. (252,15 грн. х 30,00% : 360 днів х 334 днів). Щодо вимог про стягнення пені (неустойки). 74.Відповідач вважає незаконним нарахування пені та штрафу, обґрунтовує свої доводи тим, що відповідно до положень статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають на території проведення антитерористичної операції. 75.Суд погоджується з цим доводом відповідача виходячи з наступного: 76.Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). 77.Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина першастатті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). 78.Відповідно до статті 2 Закону № 1669-VII у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. 79.Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції 80.Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором з [PERSON], яка проживає у [INFO]. 81.Місто Словянськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року\~№ 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від\~2 грудня 2015 року № 1275-р. 82.Крім того, місто Словянськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. 83.Таким чином нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам є незаконним. 84.Враховуючи зазначене суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на на 18 липня 2018 року у розмірі 322,33 гривен, з яких 252,15 грн. - заборгованість за кредитом; 70,18 грн.\~- заборгованість за процентами за користування кредитом. Решта вимог про стягнення процентів за користування кредитом нарахованих до 01 листопада 2015 року та за період з 01.10.2016 року по 18.07.2018 року у розмірі 30\~390,47 грн., заборгованості за пенею у умі 4400,00 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксованої частини), та у сумі 1755,64 грн. (процентної складової) задоволенню не підлягає. 85.Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 86.При зверненні до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» з позовних вимог в розмірі 37\~358,44 грн. був сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн. (а.с. 1). 87.Згідно з частиною 1 та пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову на обідві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 88.Виходячи з задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 322,33 грн., з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору з позовної заяви підлягають стягненню 15,20 грн. (322,33 х 1762,00 : 37\~358,44= 15,20). На підставі викладеного та

Outcome: partial