Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Позивач ТОВ «Рада 2» є житлово-експлуатаційною організацією, яка надає житлово-комунальні послуги мешканцям даного будинку. Відповідач, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачує позивачу їх вартості, заборгувавши з липня 2013 року по березень 2016 року 15 740,12 грн., які просить стягнути у судовому порядку разом з 312,99 грн. інфляційної складової боргу за вказаний період та 702,19 грн. 3% річних від заборгованої суми. Представники Відповідача в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг, оскільки він уклав договори про постачання послуг з електороенергії, водопостачання та опалення напряму з виробниками цих послуг. Крім того, зазначили, що оскільки позивач не є балансоутримувачем даного будинку, не є його управителем, тому і не має права укладати договір з власником квартири про управління будинком. Також до заяви доданий розрахунок заборгованості не підписаний ні керівником ТОВ, ні його головним бухгалтером, не засвідчений печаткою позивача, а тільки за підписом юрисконсульта [PERSON], який не має відношення до фінансово-господарської діяльності позивача. Таким чином, підстав для задоволення позову не має. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. За змістом ч.4-5, ст.11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача. Призначений балансоутримувач здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Витрати на здійснення цих функцій управління розподіляються між власниками пропорційно площі приміщень, що перебувають у їх власності. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 30.07.2013 року (а.с.10-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Оскільки майно відповідача знаходиться у багатоповерховому будинку, порядку його утримання регламентується, зокрема, Законом України " Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року № 1875-IV. Згідно з приписами ч.1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права, обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За п.1 ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Позивачем представлений суду розрахунок заборгованості відповідача з липня 2013 року по березень 2016 в розмірі 16 755,29 грн., але судом не приймається цей розрахунок як належний доказ, оскільки він не завірений належним чином ні печаткою, ні штампом позивача, а підписаний представником позивача [PERSON], який не має повноважень на складання вказаних фінансових документів. Як вказує п.2 «Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року №1521, загальні збори об'єднання співвласників багатоквартирного будинку вирішують питання про: прийняття житлового комплексу на баланс об'єднання. ТОВ "Рада 2" зверталось до Дарницького суду м.Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за аналогічний період, однак ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 11.05.2016 року відмовлено у прийнятті заяви, оскільки суду не надано договору, що регулює відносини, які склались між сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження обгрунтування позовних вимог, зокрема: суду не надано доказів того, що ТОВ "Рада 2" є балансоутримувачем чи експлуатаційною організацією житлового будинку [ADDRESS], не надано доказів укладення договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг відповідачу, не здобуто таких доказів і ході судових засідань. Крім того, позивачем не підтверджено розміри тарифів, які застосовувались ним при проведенні розрахунків заборгованості. В наданих розрахунках відсутня інформація, щодо періодів їх застосування. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення вказаної заборгованості, тому і не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 312,99 грн. інфляційної складової боргу за вказаний період та 702,19 грн. 3% річних від заборгованої суми. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому і не підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: dismissed