Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У серпні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи. Позов вмотивований тим, що 30 травня 2014 року близько 20-00 год. на автодорозі Харків-Сімферополь на території Запорізького району Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода. Вказана ДТП відбулась за участю водія [PERSON], який керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-21061», державний реєстраційний номер [NUMBER], рухався в напрямку смт. Малокатеринівка по зазначеній вище дорозі та, порушуючи п.п. 10.1, 16.13 Правил дооржнього руху України, скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В салоні автомобіля, яким керував [PERSON], в якості пасажирів знаходились [PERSON] та [PERSON] В результаті даної ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21061» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди, а пасажир [PERSON] з отриманими тілесними ушкодженнями була доставлена до лікарні. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 21 серпня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, при використанні транспортного засобу [PERSON] була застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Позивач зазначив, що на адресу останнього ним спрямовувались повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява про виплату страхового відшкодування, однак станом на день звернення до суду відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування, а також не прийняв рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування. У звязку з вищевикладеним, позивач змушений звернутись до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь відшкодування моральної шкоди, завданої у звязку зі смертю його матері, в розмірі 14616,00 грн. та відшкодування шкоди, пов'язаної з витратами на поховання, в розмірі 4300,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Разом з позовною заявою представником позивача до суду надано клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Не заперечують проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2014 року близько 20-00 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-2106», реєстраційний номер [NUMBER], та рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь в напрямку смт. Малокатеринівка, на території Запорізького району Запорізької області, порушив вимоги п.п. 10.1, 16.13 Правил дооржнього руху України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «КІА», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-2106» [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, а пасажир [PERSON] з отриманими тілесними ушкодженнями була доставлена до лікарні. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області у кримінальному провадженні № 317/3550/14-к №/п 1-кп/317/253/2014 від 21 серпня 2014 року, який набрав законної сили 23 вересня 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 13-14). Як вбачається з вищевказаного вироку, смерть [PERSON] є прямим причинним наслідком ДТП, яка сталась 31.05.2014. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до витягу з бази МТСБУ, станом на дату ДТП - 30 травня 2014 року, за страховим полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС № 6098087, цивільно правова відповідальність транспортного засобу «ВАЗ 21061», державний номер [NUMBER], була застрахована Акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (АТ «УОСК») (а.с. 21). 24 лютого 2017 року позивачем на адресу відповідача - АТ «УОСК» направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 15- 17). Разом з тим, суму страхового відшкодування позивачу АТ «УОСК» так і не виплачено та не надано відповіді на вказані заяви. Відповідно до ст. 27.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02.06.2014 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 3488 (а.с. 12). Відповідно до копії Свідоцтва про поховання [NUMBER], [PERSON] здійснив поховання померлої [PERSON] (а.с. 18). Згідно з копією квитанції від 02.06.2014, вартість ритуальних послуг складає 4300,00 грн. (а.с. 19). Згідно зі ст. 27.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином, позивачу підлягають відшкодуванню витрати на поховання [PERSON] в сумі 4300,00 грн. Крім того, позивачем надано розрахунок моральної шкоди, завданої у звязку зі смертю його матері, в розмірі 14616,00 грн. Відповідно до ст. 27.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1218 гривень. Відтак, розмір моральної шкоди складає: 12 х 1218,00 грн. = 14616,00 грн. Родинні відносини між загиблою [INFO] у ДТП [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджуються копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21.07.1982 Відділом РАЦС Жовтневого виконавчого комітету м. Запоріжжя, запис № 583, відповідно до якого [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 23.04.1998 Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської районної ради м. Запоріжжя, запис № 218, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23 квітня 1998 року, жінці залишено прізвище «[PERSON]» (а.с. 11). Відтак, станом на момент ДТП [PERSON] у шлюбі не перебувала. Таким чином, позивачу, як єдиній особі, яка має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю [PERSON], також підлягає відшкодуванню моральна шкода, завдана у звязку зі смертю його матері - [PERSON], у розмірі 14616,00 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, як одержувач аліментів, звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 704,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved