Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позов мотивує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - право на земельну частку (пай) площею 1,94 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Вона є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері і спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім неї спадкоємцем першої черги за законом також був її брат [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем першої черги за законом якого є відповідачка [PERSON]. Позивачка стверджує, що позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно, а тому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, право на земельну частку (пай) площею 1,94 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримала повністю і просить слухати справу у її відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги визнала повністю і просить слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим Лісниченською сільською радою Бершадського району 06.10.2000 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої також увійшло право на земельну частку (пай) розміром 1,94 в умовних кадастрових гектарах розташовану на території Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Позивачка [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері, що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, що підтверджується довідкою виконкому Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 104 від 02.02.2017 року. Постановою приватного нотаріуса Бершадського РНО від 10.02.2017 року № 29/02-31 позивачці [PERSON]. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відмовлено у зв"язку з втратою правовстановлюючого документа на спадкове майно (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]) , що стверджується оголошенням в газеті Бершадський край від 04.03.2016 року. В п. 11 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Судом встановлено, що правовідносини виникли між сторонами до 01.01.2004 року, а тому, як слідує із роз'яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, до правовідносин які виникли до набранням чинності ЦК України в редакції 2004 року слід застосовувати законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (редакції 1963 року), зокрема розділом VІІ "Спадкове право". Так, із приписів ст.ст.524, 525, 526, 527, 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР, вбачається, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, або місцезнаходження майна. Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини, вважається, що він прийняв спадщину. З довідки відділу Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області від 15.02.2017 № 29-28-99.1-164/2-17 вбачається, що по Лісниченській сільській раді [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 2,29 в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 12 листопада 1996 року № 300. Реєстраційний номер 52. Відповідно до розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 23 грудня 2002 року №373 розмір земельної частки (паю) змінено на 1,94 в умовних кадастрових гектарах. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 16.05.2013 року ВССУ в Інформаційному листі № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у п.3.5. було висловлено правову позицію з вирішення аналогічного питання, відповідно до якого, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оскільки у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, суд вважає, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини викладені нею у позовній заяві, а отже вона, як спадкоємець за законом, має право на майно померлої [PERSON] , оформити свої спадкові права в установленому законом порядку через нотаріальну контору позивач позбавлена можливості, а тому за таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст. ст. 120, 121, 123, 525, 526, 527, 548, 549, 553 ЦК УРСР, постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: approved