Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач, 13 жовтня 2014 року, діючи в інтересах в інтересах неповнолітньої дитини, звернулася до суду з позовом до відповідача позбавити того батьківських прав стосовно [PERSON], у зв'язку з ухиленням тих від виконання своїх обов"язків по вихованню і утриманню дочки. В судовому засіданні, обгрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] посилалися на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батько дитини - відповідач [PERSON], після звільнення з місць позбавлення волі, на протязі тривалого часу зловживає спиртними напоями, не працює, не забезпечує нормальні умови для проживання і навчання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Мати дитини - [PERSON]., рішенням суду позбавлена батьківських прав. Вона, як бабуся дитини, просить позбавити відповідача батьківських права щодо [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Кодимської РДА Одеської області (за посадою), позов не визнала, та пояснила, що передчасно вести мову про позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки ще не всі можливі дії, спрямовані на змушування [PERSON] виконувати свої батьківські обов»язки не вчинені. Згідно висновку органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області від 06 листопада 2014 року відповідача не слід позбавляти батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] і [PERSON] від 06 травня 2010 року, ті мешкають в с. Будеї, Кодимського району Одеської області в приватних будинках в яких умови проживання незадовільні. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 07 жовтня 2014 року, у тої на утриманні перебуває онука - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, батьком народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON]. Згідно рішенню Кодимської районного суду Одеської області від 23 травня 2013 року (справа №503/574/13-ц) [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON],2011 року народження. Вислухавши вимоги позивача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з таких мотивів. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в силу обставин як матеріального (відсутність можливості працевлаштування) так і психологічного характеру не приділяє належної уваги утриманню і вихованню дитини. Доказів того, що відповідач [PERSON] (ст.60 ЦПК України) ухиляється від свого обов»язку по вихованню та утриманню дитини позивачем суду не надано. На підставі ст.ст.164 ч.1 СК України,

Outcome: dismissed