Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів мотивуючи наступним. 02 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східспецтехніка», та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу № 0203/2013-1, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання поставити та передати у власність позивачу трактор Білорус-82.1 на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2 договору сторони погодили вартість товару в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до розділу 2 «Порядок розрахунків», сторонами Договору було визначено, що позивач проводить оплату на розрахунковий рахунок відповідача частинами на загальну суму Договору, вказану в п. 1.2, з моменту підписання Договору і виставлення рахунку-фактури. Пунктом 3.1 Договору Сторони погодили адресу передачі Товару, та визначили, що місцем передачі є с. Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області. В свою чергу, відповідно до п. 3.4 Договору, строк поставки Товара: на протязі 10 днів з моменту виставлення рахунку-фактури, підписання Договору купівлі-продажу і внесення 41,2% на розрахунковий рахунок Продавця. Не зважаючи на те, що зі своєї сторони [PERSON] свої зобов'язання були виконані у визначені строки та в повному обсязі до п.п. 2.1, 2.1.1 Договору, ТОВ «Східспецтехніка» взятих на себе зобов'язань не виконало. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач, повідомлений судовою повісткою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень на позов не надіслав, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням позицій сторін, суд встановив наступні обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами. 02 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Східспецтехніка», та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу № 0203/2013-1 відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання поставити та передати у власність позивачу трактор Білорус-82.1 на умовах, визначених договором. В п. 1.2 договору сторони погодили вартість товару в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до розділу 2 «Порядок розрахунків», сторонами Договору було визначено, що позивач проводить оплату на розрахунковий рахунок відповідача частинами на загальну суму Договору, вказану в п. 1.2, з моменту підписання Договору і виставлення рахунку-фактури. Перерахування загальної суми Договору Покупець проводить двома платежами: - перша частина попередньої оплати в розмірі 41,2% від загальної суми Договору, що складає 70 000,00 (сімдесят тисяч) грн., вноситься на розрахунковий рахунок відповідача на протязі трьох днів після підписання Договору купівлі-продажу і виставлення рахунку-фактури; - друга частина оплати в розмірі 58,8% від загальної суми Договору, що складає 100 000,00 (сто тисяч) грн., вноситься позивачем на розрахунковий рахунок відповідача рівними платежами на протязі трьох років відповідно плану-графіку погашення, затвердженому сторонами в додатковій угоді до договору. Пунктом 3.1 договору сторони погодили адресу передачі товару, та визначили, що місцем передачі є с. Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області. Відповідно до п. 3.4 Договору, строк поставки товара: на протязі 10 днів з моменту виставлення рахунку-фактури, підписання договору купівлі-продажу і внесення 41,2% на розрахунковий рахунок відповідача. На виконання умов п.п. 2.1., 2.1.1. договору від 02 березня 2013 року [PERSON], було внесено до каси ТОВ «Східспецтехніка» 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 02 березня 2013 року. Крім того, 04 березня 2013 року на розхрахунковий рахунок відповідача, який зазначено в договорі, було внесено іншу частину грошових коштів, визначених п. 2.1.1. договору, в сумі 53 000,00 (п'ятдесят три тисячі) грн., що підтверджується квитанцією № N1P533742 (а.с. 73). Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Східспецтехніка», порушуючи п.3.4 договору взяті на себе зобов"язання, щодо поставки товару не виконало. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 662, 663 ЦК України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Східспецтехніка» порушило вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконало своїх зобовязань щодо умов договору купівлі-продажу № 0203/2013-1 від 02 березня 2013 року. Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні позивач пояснив, що у зв"язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов"язань, він тривалий час мав пригнічений психо-емоційний стан, мали місце сварки в родині, тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 10 000 грн. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, а також вимог розумності і справедливості при визначені розміру відшкодування моральної шкоди. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996, № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів"під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Враховуючи пояснення позивача суд позбавлений можливості встановити характері й обсяг його моральних і фізичних страждань, встановити обставину наявності моральної шкоди, внаслідок чого, є неможливим зобовязання відповідача до її відшкодування. Викладене свідчить про недоведеність цієї позовної вимоги. З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial