Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), третя особа - Служба у справах дітей Харківської РДА, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 липня 2003 року у нього та відповідача по справі [PERSON], з якою на той час він перебував у цивільному шлюбі, народилася донька [PERSON]. В подальшому 17 лютого 2005 року сторони уклали шлюб, 21 жовтня 2009 року шлюб між ними розірваний. Фактично шлюбні стосунки припинено ще на початку 2006 року, сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною, не піклувалася про її фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». На сьогоднішній день дитині вже одинадцять років, але вона не має до відповідача ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки бачила її не більше п'яти разів. З січня 2006 року позивач з донькою та своєю мамою (бабусею дитини) проживають у двокімнатній квартирі, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, дитиною і бабусею склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач [PERSON] не надає, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою про стягнення аліментів. Нагляд за станом здоров'я дитини здійснюють позивач та бабуся. Позивач зазначає, що відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не відвідує її вдома, в дитячому шкільному закладі - Безлюдівському юридичному ліцеї, що свідчить про ухилення нею від виконання своїх батьківських обов'язків. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач надала письмові заперечення проти позову (а.с. 98-100), в яких вважає позовні вимоги необґрунтованими і зазначає, що не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки. Під час перебування у шлюбі з позивачем неодноразово зазнавала фізичного насильства з його боку. Після народження доньки [PERSON] чоловік не випускав її з квартири, постійно бив. За час спільного проживання з позивачем склалися неприязні, майже ворожі стосунки, тому від відчаю вона була вимушена покинути родину і змінити місце свого проживання. Донька залишилась проживати разом із батьком. Через побоювання агресії з боку позивача вона перестала бачитись з чотирирічною донькою та підтримувати з нею родинні стосунки, та все-таки намагалась спілкуватися з донькою, але враховуючи вкрай напружені стосунки з її батьком, зв'язок з нею підтримувала таємно від позивача. Коли донька стала дорослішою, вона спілкувалася з нею через Інтернет та по телефону, але і такий спосіб контактів перервався через те, що позивач видалив її з контактів та змінив номери телефонів. Відповідач неодноразово зверталась особисто до позивача, щоб він віддав доньку, але той не погоджувався та не йшов на контакт, крім того, залякав дитину так, що [PERSON] при зустрічі з відповідачем на вулиці навіть боялася підійти до неї. В даний час відповідач звернулась до служби у справах дітей щодо підготовки висновку щодо її участі у вихованні та спілкуванні з донькою. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила у задоволенні позову відмовити. Додатково пояснила, що народила доньку від позивача в 15 років, вимушена була піти з родини, оскільки позивач її бив і виганяв з дому. Позивач перестав пускати її до дитини, погрожує їй, тому вона не може приходити до дитини. З питань насильства з боку позивача вона зверталася до дільничного інспектора міліції у Безлюдівці, але той не приймав заяви. Разом з позивачем вони проживали з 2002 року, в 2003 році народилася донька, мешкали разом до 2006 року, коли вона пішла, оскільки не змогла терпіти поведінку позивача, який бив її, не випускав із дому. Останній раз з дитиною вона спілкувалася минулого літа, іноді спілкується через Інтернет. В даний час подала заяву про встановлення порядку спілкування з дитиною. Вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки йому почали приходити повістки в армію. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважала, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відсутні, оскільки даних про її умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків немає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 5). Сторони перебували у шлюбі з 17.02.2005 року по 21.10.2009 року, що вбачається з рішення Харківського районного суду від 21.10.2009 року (а.с. 7). Згідно з актом обстеження сім'ї та житлово-побутових умов від 02 жовтня 2014 року (а.с. 9), проведено обстеження сім'ї [PERSON]. Склад сім'ї - батько [PERSON], донька [PERSON], бабуся [PERSON] Встановлено, що сім'я проживає в двокімнатній квартирі, в якій є індивідуальне газове опалення, електропостачання, водопостачання та водовідведення, в приміщеннях чисто і охайно, зроблено косметичний ремонт. Згідно з актом обстеження сім'ї та житлово-побутових умов від 29 жовтня 2014 року (а.с. 10), проведено обстеження сім'ї [PERSON]. Склад сім'ї: [PERSON] - мати, [PERSON] - батько, [PERSON] - донька, [PERSON] - бабуся. Сім'я проживає в будинку, який складається з двох кімнат, опалення пічне, електроенергія, вода в колодязі, в кімнатах чисто та охайно. Згідно з актом обстеження сім'ї та житлово-побутових умов від 02 жовтня 2014 року (а.с. 11), проведено обстеження місця реєстрації [PERSON]: [ADDRESS], та встановлено, що за даною адресою ніхто не проживає. Згідно з листом Амбулаторії ЗПСМ смт Безлюдівка від 26.09.2014 року (а.с. 12), дитина [PERSON] наглядається в амбулаторії, на прийом до лікаря дитину частіше всього супроводжує бабуся (мати батька) та батько. Мати дитини на прийом до лікаря з дитиною з 2006 року не з'являлася, здоров'ям дитини не цікавиться. Згідно з характеристикою [PERSON], учениці 6-А класу Безлюдівського юридичного ліцею, мати не проживає разом з дитиною, доглядають дівчину батько та бабуся. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки, регулярно спілкується з класним керівником (а.с. 13). Згідно з Актом від 17.09.2014 року, складеним депутатом Безлюдівської селищної ради Масаловим Р.В., [PERSON] не бере участі у вихованні дитини [PERSON], з 2006 року, дитину виховує батько [PERSON]; акт складений зі слів [PERSON] і сусідів (а.с. 14). Як убачається з протоколу засідання громадської комісії у справах дітей від 26.11.2014 року, [PERSON] повідомила про те, що під час шлюбу [PERSON] неодноразово бив її та виганяв і дому. Після того, як вони розійшлися з батьком дитини, вона неодноразово просила бачитися з дитиною, але він відмовляв та погрожував. З дозволу бабусі вона часто бачилась з дитиною таємно від батька, так як останній сварив доньку та забороняв спілкуватися з матір'ю. [PERSON] повідомила, що не спілкується з матір'ю, бо їй соромно, що та п'є та палить. Заперечує, що приходила до матері і спілкувалася з молодшою сестрою по матері. Бабуся дитини [PERSON] сказала, що [PERSON] покинула дитину і не зверталася до неї з проханням бачитися з донькою (а.с. 47, 48). Згідно з Аналітичною довідкою за результатами вивчення внутрішньо-сімейних відносин у сім'ї [PERSON], учениці 6-А класу Безлюдівського юридичного ліцею, за результатами проективної методики досліджено емоційну близькість [PERSON] з бабусею, позитивні відносини з татом та намагання позбутися від емоцій, пов'язаних з мамою. Відзначено емоційну відстороненість від спілкування з мамою, близькість та довірливі стосунки з бабусею і поважне ставлення до тата (а.с. 49-51). Відповідно до Висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON], від 13.03.2015 року (а.с. 84, 85), Харківська РДА вважає недоцільним і таким, що не відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON]. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що є матір'ю позивача і бабусею [PERSON]. Відповідач була безвідповідальною матір'ю, часто залишала дитину вдома, перший раз, коли дитині було півроку. [PERSON] попросила її купити сіль, вона вийшла й пропала, не було її два дні, як з'ясувалося, вона з компанією зустрічала старий новий рік. Коли дитині було біля трьох років, сторонній хлопчик привів її додому, оскільки його п'яна відповідачка попросила відвести дитину. Вона часто уходила з дому на кілька днів. В 2006 році вона остаточно пішла з дому, до дитини приходила іноді. В дитячий садок її влаштовувала [PERSON], в ліцей до дитини відповідач ні разу не ходила. Свідок вважає, що позбавлення батьківських прав буде на користь дитині, оскільки відповідач зловживає спиртним, матеріальної допомоги дитині не надає. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача, відповідач не живе з ними 9 років, вихованням дитини займається батько і бабуся, відповідача близько 9 років не бачив. Свідок [PERSON] пояснив, що був сусідом відповідача. Відповідач є людиною легкої поведінки, з дитиною не мешкала, часто вживає спиртні напої. Допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що на мати вона сильно ображається, бо вона її кинула, матерії їй не шкода, для неї вона ніхто, нею не цікавиться, тому вона підтримує позбавлення її батьківських прав. З нею мати спілкується рідко. Останній раз з нею спілкувалася минулого літа, коли в неї просили дозвіл на виїзд на море, але вона відмовила, причину не знає. При зустрічі з матір'ю їй соромно, що вона п'є, палить. Свідок [PERSON] пояснила, що є бабусею відповідача. Щодо відносин сторін пояснила, що [PERSON] зґвалтував [PERSON], коли тій було 14 років, не дає спілкуватися з дитиною ні матері, ні бабусі. До дитини позивач відповідача не пускає, виганяє з дому. Разом сторони не мешкають давно, [PERSON] пішла з дому, бо позивач її бив, виганяв, часто вона приходила до бабусі, один раз прийшла взимку в тапках, оскільки він її вигнав з дому. Свідок [PERSON] пояснила, що є подругою відповідача. Коли сторони мешкали разом, позивач бив [PERSON], потів не давав [PERSON] спілкуватися з дитиною. Вона спілкувалася таємно від нього, в тому числі через Інтернет. Раніше свекруха приводила дитину до [PERSON] додому, але так, щоб батько не знав. [PERSON] бажає займатися дитиною, але батько не дозволяє. Зі слів [PERSON] їй відомо, що вона пішла з родини, оскільки позивач її бив. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Підстави позбавлення батьківських прав врегульовано статтею 164 СК України, згідно з пунктом 2 частини 1 якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з пунктом 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У пункті 17 вказаної Постанови зазначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Таким чином, підставою для позбавлення батьківських прав через ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків є лише винна поведінка батьків, свідоме нехтування ними своїми обов'язками. При цьому не може бути позбавлена батьківських прав особа, яка не виконує своїх батьківських обов'язків з незалежних від неї причин. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що "...між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див., наприклад, рішення від 27 листопада 1992 р. у справі "Олсон проти Швеції (№ 2)" (Olsson v. Sweden (№ 2), Series A, № 250, с. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення від 7 серпня 1996 р. у справі "Йогансен проти Норвегії" (Johansen v. Norway), Reports of Judgments and Decisions 1996-III, c. 1008-1009, n. 78). Факт заперечення заявником проти позову... про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина" (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). Як встановлено судом, між сторонами склалися вкрай напружені, ворожі стосунки, які унеможливлюють нормальне спілкування їх між собою та перешкоджають нормальному спілкуванню відповідача з дитиною. При цьому в матеріалах справи є докази перешкоджання позивачем відповідачеві у реалізації свого права на спілкування з дитиною. Як пояснила відповідач та свідки [PERSON], [PERSON], позивач створює відповідачеві перешкоди у спілкуванні з дитиною, не пускає додому, не дає спілкуватися телефоном тощо. При цьому переконливих доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до доньки позивачем суду не надано. Доказів винної поведінки відповідача щодо свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини матеріали справи не містять. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач негативно характеризується або жорстоко поводилась з дитиною, чи перебувала на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію, або своєю поведінкою негативно впливала на виховання доньки. Приймаючи до уваги перешкоди, які були у відповідача у спілкуванні з донькою, враховуючи її намір звертатися до суду із заявою про встановлення порядку участі у вихованні дитини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Згідно зі статтею 172 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її виховання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що підтримує позбавлення матері батьківських прав, проте суд вважає, що подібне рішення не можна визнати таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками судом під час розгляду справи не встановлено, натомість участь матері у вихованні дівчини, на переконання суду, може мати позитивне значення для дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed