Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2013 року Акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали Поліс № АС/7972403 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Honda CR-V", реєстраційний номер [NUMBER]. 18 січня 2014 року в смт. Куликові на вул. Незалежності відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Volkswagen PASSAT", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]; та забезпечений транспортний засіб „Honda CR- V", реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. Відповідно до Постанови Жовківського районного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. Внаслідок даної пригоди потерпіла особа [PERSON] зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності (автомобіль „Volkswagen PASSAT", реєстраційний номер [NUMBER]). Як з'ясувалося, автомобіль „Volkswagen PASSAT", реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований згідно Договору № 03-983.02/13 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 28 грудня 2013 року в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРАНТ і Я". Відповідно до платіжних доручень № 202 та 203 від 27 лютого 2014 року ТДВ "ГАРАНТ і Я" виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Volkswagen PASSAT", реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 6 967,00 гривень. У зв'язку з цим 29 квітня 2014 року ТДВ "ГАРАНТ і Я" звернулося до AT "ПРОСТО- страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 6 967,00 гривень. 24 липня 2014 року співробітниками AT „ПРОСТО-страхування" було складено Страховий акт № 97191, відповідно до якого страхове відшкодування складає 6 967,00 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 21552 від 10 серпня 2014 року АТ „ПРОСТО- страхування" виплатило страхове відшкодування розмірі 6 967,00 гривень. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 6 967,00 гривень. У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6 967,00 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивач. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд і постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "ПРОСТО-страхування" належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З постанови судді Жовківського районного суду Львівської області № 3/444/113/2014 р. від 07.02.2014 року вбачається, що [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України, а саме, за те, що вона 18.01.2014 року о 11:00 год. по вул. Незалежності, 7 А, в смт Куликів, Львівської області, керуючи автомобілем марки Honda CRV, д.н.з. [NUMBER], під час руху автомобілем заднім ходом не переконалася, що це буде безпечним для інших учасникі руху, внаслідок чого здійснила зіткнення із автомобілем марки " Volkswagen Passat", н.з. [NUMBER], завдавши останньому технічних пошкоджень, чим порушила п. 10.9 ПДР України, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. в дохід держави / а.с. 20-21/. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. А від так, вина [PERSON] у вчинені нею адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не підлягає доказуванню. З Договору № 03-983.02/13 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 28 грудня 2013 року вбачається, що автомобіль „Volkswagen PASSAT", реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований згідно Договору в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ГАРАНТ і Я" /а.с. 11-16/. Відповідно до платіжних доручень № 202 та 203 від 27 лютого 2014 року вбачається, що ТДВ "ГАРАНТ і Я", виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Volkswagen PASSAT", реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 6 967,00 гривень. У зв'язку з цим 29 квітня 2014 року ТДВ "ГАРАНТ і Я" звернулося до AT "ПРОСТО- страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 6 967,00 гривень /а.с. 7-10/. Із Страховий акту № 97191 від 24 липня 2014 року складеного AT „ПРОСТО-страхування" вбачається, що страхове відшкодування складає 6 967,00 гривень /а.с. 5/. З копії платіжного доручення № 21552 від 10 серпня 2014 року вбачається, що АТ „ПРОСТО- страхування" виплатило страхове відшкодування в розмірі 6 967,00 гривень /а.с.6/. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 6 967,00 гривень. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: „До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки." Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". За ст. 1191 ЦК України: „Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом". Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема підпункту 38.1.1. пункту 38.1 : „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33". Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України „ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" : „Вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.". З повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, всупереч вимогам Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", [PERSON] до АТ "ПРОСТО-страхування" не зверталася. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, суд прийшов до переконання, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову, згідно платіжного доручення № 2733 від 18.02.2015 р. /а.с. 52/. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved