Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просив винести рішення про стягнення з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу. Сторони в судове засідання не з'явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також останній не заперечував проти заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне його сповіщення про розгляд справи та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 25 червня 2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 14/13-Т/Вл (а.с.6-9), згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику будь-яке пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки "Тойота РАВ 4", реєстраційний номер "[NUMBER]", його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 8 липня 2014 року (а.с.10) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те, що 19 травня 2014 року о 7 годині 40 хвилин останній, керуючи автомобілем марки "Тойота Кемрі", реєстраційний номер "[NUMBER]", на автодорозі сполучення "Київ - Чоп" не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілями, які рухались попереду у попутному напрямку - автомобілем марки "Фольксваген Гольф", реєстраційний номер "[NUMBER]", під керуванням [PERSON]; автомобілем марки "Хонда", реєстраційний номер "[NUMBER]", під керуванням [PERSON], автомобілем марки "Тойота РАВ 4", реєстраційний номер "[NUMBER]", під керуванням [PERSON] В результаті даної ДТП всі перелічені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У зв'язку з зазначеною дорожньо-транспортною подією, розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Тойота РАВ 4", реєстраційний номер "[NUMBER]", згідно звіту про оцінку транспортного засобу (а.с.21-28) склав 50 653,93 гривні. Згідно рахунків-фактур № АК 00020176 від 21 травня 2014 року (а.с.42) та № АК00020624 від 24 червня 2014 року (а.с.43), вартість збитку, завданого власнику вищевказаного транспортного засобу становить 55 257,59 гривень. На основі розрахунків згідно названих рахунків-фактур позивачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування на загальну суму 55 257,59 гривень на рахунок ТОВ "Автоконцепт", яке здійснювало ремонт застрахованого транспортного засобу (а.с.44). Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПАТ "СК "УСГ", якою 31 жовтня 2014 року було відшкодовано суму страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом, а саме у розмірі 41 527,59 гривень. 5 листопада 2014 року позивачем було надіслано відповідачеві претензію (а.с.45) з вимогою відшкодувати шкоду у розмірі 13 730,00 гривень, як різницю між сумою завданих ним збитків і сумою виплаченого його страховиком розміру страхового відшкодування. Однак, як вказує позивач, відповідачем дана вимога була проігнорована, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Правовідносини між сторонами регулюються та відповідають наступним нормам матеріального закону. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними нормами матеріального права. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ч. 1 ст. 993 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 27 Закону України "Про страхування"). Враховуючи встановлені в ході розгляду справи фактичні обставин та правовідносини, що їх регулюють, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. В силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України постанова суду відносно відповідача у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є приюдиційною, тобто обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи. Судом встановлено факт виплати позивачем страхового відшкодування на користь потерпілої внаслідок вчиненого відповідачем ДТП сторони. Разом з тим, право зворотної вимоги, обране позивачем, а саме регрес, до даних правовідносин застосовувати не можна, оскільки в даному випадку має місце суброгація. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України встановлений особливий правовий режим. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Тобто, одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Таким чином, наявними є підстави для стягнення з відповідача завданої ним матеріальної шкоди в порядку суброгації, а відповідно заява підлягає частковому задоволенню. Окрім цього, так як позов підлягає до часткового задоволення, на підставі приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial