Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Заявник [PERSON] в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона народилась [INFO] в с.Новогригорівка Нижньогірського району Автономної Республіки Крим, з травня місяця 1977 року по червень місяць 1992 року постійно проживала в с.Правда Первомайського району Автономної Республіки Крим, в червні місяці 1992 року переїхала на постійне місце проживання в с.Запорізьке Горностаївського району Херсонської області . Заявник мала паспорт громадянина колишнього СРСР, який втратила, а паспорт громадянина України своєчасно не отримала. В 2018 році заявник звернулась до Горностаївського РС УДМС України в Херсонській області, де їй було відмовлено у видачі паспорта громадянина України, у зв`язку з неможливістю встановлення її належності до громадянства будь-якої держави. На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту необхідно заявникові для отримання паспорта громадянина України, іншого порядку для встановлення цього факту немає. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року (л/с 27) відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 29 січня 2019 року від заінтересованої особи УДМС України в Херсонській області надійшов відзив (л/с 31-32), яким управління заперечило проти задоволення заяви. Свої заперечення заінтересована особа обґрунтовує тим, що заявник [PERSON] не надала належних та достатніх доказів на підтвердження факту свого постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] підтримали заявлені вимоги, посилаючись на доводи, викладені у заяві. В судовому засіданні представник заінтересованої особи УДМС України в Херсонській області Діденко А.О. заперечила проти заявлених вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на заяву. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник [PERSON] є її рідною сестрою. В 1992 році [PERSON] переїхала жити в с.Запорізьке Горностаївського району Херсонської області , а до того проживала в с.Правда Первомайського району Автономної Республіки Крим. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно ст.1 Закону України "Про громадянство України" проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Згідно підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 (надалі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Згідно п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Заявник [PERSON] стверджує, що вона була громадянкою колишнього СРСР, з травня місяця 1977 року по червень місяць 1992 року постійно була прописана та проживала на території України в с.Правда Первомайського району Автономної Республіки Крим, але втратила свій паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, в якому була відмітка про прописку. 11 липня 2018 року заявник [PERSON] звернулась до Горностаївського РС УДМС України в Херсонській області із заявою про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. 27 липня 2018 року працівниками органів міграційної служби складено висновок про відмову у видачі [PERSON] паспорта громадянина України замість втраченого та видано довідку про те, що особу встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (л/с 3, 13). Суд критично оцінює документи, надані заявником [PERSON] на підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та перебування в громадянстві колишнього СРСР. Так, свідоцтво про народження [PERSON] (л/с 4) підтверджує лише той факт, що заявник народилась [INFO] в с.Новогригорівка Нижньогірського району Автономної Республіки Крим. При цьому, по батькові заявника не співпадає з тим, що вказано у свідоцтві про народження. Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, укладений 21 жовтня 1978 року між [PERSON] та [PERSON] (л/с 5), а також свідоцтво про шлюб, укладений 15 квітня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] (л/с 6), підтверджують лише факт родинних відносин між вказаними у них особами. При цьому, по батькові заявника не співпадає з тим, що вказано у свідоцтві про шлюб. Трудова книжка колгоспника № [NUMBER], видана 03 січня 1977 року колгоспом "Страна Советов" (л/с 7-8), підтверджує періоди роботи заявника [PERSON] , а саме: з 1976 року по 05 липня 1980 року, з 24 квітня 1981 року по 02 березня 1982 року - в колгоспі "Страна Советов" Первомайського району Кримської області, з 06 березня 1984 року по 16 березня 1985 року - в колгоспі "Россия" Первомайського району Кримської області, з 08 жовтня 1985 року по 15 листопада 1988 року - в колгоспі імені Леніна Роздольненського району Кримської області, з 22 листопада 1988 року по 1989 рік - в колгоспі "Страна Советов" Первомайського району Кримської області, з 13 червня 1992 року по 27 грудня 1995 року - в радгоспі імені 50-річчя Жовтня Горностаївського району Херсонської області. Таким чином, в трудовій книжці немає записів про трудову діяльність заявника станом на 24 серпня 1991 року. В довідці колгоспу "Страна Советов" Первомайського району Кримської області від 21 серпня 1992 року (л/с 9) зазначені відомості про те, що з 30 січня 1990 року по червень місяць 1992 року [PERSON] знаходилась на пенсії по інвалідності ІІ групи. Таким чином, в довідці немає жодних посилань на облікові відомості та інші фактичні дані про постійне проживання [PERSON] у зазначений період часу на території України та про перебування останньої у громадянстві колишнього СРСР. В довідці Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 10 жовтня 2018 року № 583 (л/с 10) та у витязі з книги реєстрації місця проживання (л/с 11-12) зазначені відомості про те, що з 30 листопада 1992 року заявник [PERSON] зареєстрована в с.Запорізьке Горностаївського району Херсонської області. Таким чином, вказані документи не мають відношення до встановлення факту станом на 24 серпня 1991 року. Пояснення свідка [PERSON] , надані в судовому засіданні, суд також не може прийняти як доказ на підтвердження факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та перебування її в громадянстві колишнього СРСР. Так, з пояснень свідка [PERSON] вбачається, що до 1992 року [PERSON] проживала в с.Правда Первомайського району Автономної Республіки Крим. При цьому, більш конкретних пояснень свідок не надала. Отже, такі пояснення не дають змоги суду дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Інших доказів заявник [PERSON] не надала. Таким чином, надані заявником докази на підтвердження факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є неналежними, недопустимими та недостатніми, а тому не підтверджують законності такого проживання в розумінні ст.1 Закону України "Про громадянство". Згідно ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявник не надала суду доказів наявності у неї законних підстав для проживання на території України, без чого таке проживання не є юридичним фактом, який би міг породжувати права заявника при вирішенні питання про встановлення громадянства. На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви через необґрунтованість.

Outcome: dismissed