Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки, неукладеним та нікчемним в частині договору купівлі-продажу прав вимоги. Ухвалою суду від 05.02.2016 року позовні вимоги роз'єднанні в окремі провадження. Позивачка просить суд винести рішення, яким визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту та договір іпотеки. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що у оспорюваному нею кредитному договорі від 12.07.2007 року не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які згідно правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту визнані обов'язковими, банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Умови даного договору є несправедливими, оскільки є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а тому його слід визнати недійсним. Що стосується іпотечного договору, то відповідно до Закону України "Про іпотеку" - іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. На момент укладення іпотечного договору жодного дійсного зобов'язання [PERSON] перед АКІБ «УкрСиббанк» не існувало, жодного кредитного договору 11 липня 2007 року між Банком та [PERSON] не укладалось, тобто не існувало кредитного договору, що набрав чинності. Таким чином у іпотечному договорі посилання на неіснуючий кредитний договір та на неіснуюче зобов'язання. Оскільки іншого зобов'язання на момент посвідчення договору іпотеки не було, тому такий договір іпотеки повинен бути визнаний судом недійсним. Також договір іпотеки слід визнати недійсним з тих підстав, що набуття прав іпотекодержателя за договором від 11.07.2007р. ПАТ "Дельта Банк" (договір уступки права вимоги) повинно бути зареєстрованим, шляхом внесення зміни до Державного реєстру іпотек, звідки виключався запис про первісного іпотекодержателя та вносився запис про нового іпотекодержателя. Також 1/3 частини предмету договору іпотеки, що належить іпотекодавцю [PERSON], була набута у власність останнього 13.06.2007 року, тобто на час перебування у зареєстрованому шлюбі, відтак була спільною сумісною власністю подружжя. Правочини щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують обов'язкового нотаріального посвідчення можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна бути посвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення. Такої згоди на передачу в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» 1/3 частини квартири № 1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дружина [PERSON] не надавала, жодної згадки про таку заяву у договорі немає, а отже є підставою визнання недійсності договору іпотеки. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені вимоги. Позивач пояснила, що нею з ПАТ «Укрсиббанк» укладався договір споживчого кредиту у національній валюті, а не в іноземній валюті - доларах США. Їй не було надано примірники ні кредитного договору, ні договору іпотеки, що таким чином унеможливило вивчення умов договору. Вона дійсно підписувала надані їй представником банку [PERSON] документи, оскільки довіряла останній, також підписувала договір іпотеки. Відповідно вона не погоджується із передачею її кредитної справи ПАТ "Дельта Банк". Просить позов задовольнити. Заперечила проти застосування строків позовної давності, оскільки строк виконання договору 11.07.2017 року і саме з цього часу слід обчислювати позовну давність. Відповідач - АКІБ "УкрСиббанк", будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не прибув і заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача ПАТ "Дельтабанк" у судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами позивача. Вважає, що відсутні докази того, що умови кредитного договору, його форма та порядок укладення суперечать нормам закону, що волевиявлення позичальника було обмеженим та не відповідало його внутрішній волі. Підтвердженням дійсності укладеного кредитного договору та цілковитим погодженням з його умовами позивачем є факт користування кредитними коштами з 11 липня 2007 року та, при цьому, здійснення сплати необхідних платежів на погашення заборгованості, по такому договору, що, у своїй сукупності, свідчить про визнання своїми власними діями укладеного договору та прийняття на себе усіх його правових наслідків. Щодо покликання позивачки на недотримання банком одержання письмового підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, то таке підтвердження міститься у п.7.12. оспорюваного кредитного договору. Що стосується оспорюваного договору іпотеки, то іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Оскільки, відсутні підстави визнання недійсним кредитного договору є безпідставною та необґрунтованою вимога позивача про визнання недійсним іпотечного договору. Доказів щодо не проведення ПАТ «Дельта Банк» державної реєстрації змін до Державного реєстру іпотек позивачем не надано. Безпідставною та необґрунтованою є також вимога позивача щодо визнання недійсним договору іпотеки у зв'язку із відсутністю згоди дружини [PERSON] на передачу в іпотеку 1/3 частини квартири, яка їм належить на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки дана частка квартири є особистою власністю [PERSON] набутою ним внаслідок приватизації. Просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі з підстав пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності щодо визнання недійсними оспорюваних договорів закінчився 11.07.2010року, а позивач звернувся до суду лише 31.03.2015року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11181977000, за умовами якого Банк надав Позивачу в кредит грошові кошти в сумі 14000,00 доларів США строком з 11 липня 2007 року по 11 липня 2017 року включно із сплатою 13,5% річних на споживчі потреби. 04 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та Позивачем було укладено Додаткові угоди №1 та 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 11181977000, за умовами яких було змінено кінцевий термін повернення кредиту, а саме до 12.07.2020 року, встановлений реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме №11181977001. змінено схему погашення кредиту (ануїтентними платежами) тощо. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №№2949, 2950. Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «УкрСиббанк» відступив, а AT «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах. Відповідно до Додатку № 1 до Договору до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами AT «Дельта Банк» було передано, в тому числі право вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 11181977000 від 12.07.2007 року (зміненого на реєстраційний номер 11181977001 від 04.02.2009 року) та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за договором іпотеки б/н від 11.07.2007 року, посвідченого Робак Л.А., приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького районного нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за номером 893. Відповідно до вимог статей 202, 203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, дійсним є договір, який відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. При цьому, згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом із нарахованими відсотками. Отже, сторонами даного правочину є кредитодавець (банк або інша фінансова установа) та позичальник (споживач) (п. 1. ст. 1054 ЦК України). Банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованості суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Основними ознаками кредиту є строковість, платність і зворотність. Як встановлено у судовому засіданні договір підписано сторонами, кошти позивачем одержано, про що свідчать копії заяв на видачу готівки від 12.07.2007року, також самим позивачем підтверджено проведення часткової оплати на погашення заборгованості за кредитним договором. Покликання позивача на вчинення відносно неї шахрайських дій з боку представника банку [PERSON], не підтверджені передбаченими законом доказами. Покликання позивача на відсутність письмового підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, спростовуються п.7.12. оспорюваного кредитного договору, згідно якого "Сторони домовилися вважати, що уклавши цей Договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору, та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладенням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України "Про захист прав споживачів", Пунктом 1.2.2. кредитного договору, сторонами обумовлено порядок погашення заборгованості за кредитом -"Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно Додатку №1 до Договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 11 липня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін." Відповідно до п.3.5.1. кредитного договору "Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, а саме: на рахунок №3739311181977 в АКІБ «УкрСиббанк», код Банку (МФО) 351005.У пункті 1.3. кредитного договору, сторонами передбачений порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитним коштами, а саме: п. 1.3.3 - нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства. Період нарахування процентів згідно умов цього Договору, починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2., 5.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються па суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. Пунктом 1.3.4. передбачено, що строк сплати процентів: з 1 по 11 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти і т.д. і дані умови договору підписані сторонами. Позивачка не відмовилась від виконання умов кредитного договору, а відповідач - ПАТ "УкрСиббанк", в свою чергу свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, здійснивши видачу кредитних коштів позичальнику. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які чітко прописаними в кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до неї, оскільки при підписанні даного договору позивачка ознайомилась та погодилась з його умовами. Щодо покликань позивача про недійсність іпотечного договору, то відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодаця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст.3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, виконання якого забезпечено іпотекою або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі ст. 18 Закону України "Про іпотеку", підставою для іпотеки, яка виникає на підставі договору, є іпотечний договір. Іпотечний договір обов'язково складається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити істотні умови, без яких він вважається неукладеним. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006 року чинній на момент укладення іпотечного договору) іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; 2) зміст га розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. При укладанні 11 липня 2007 року іпотечного договору сторонами в повній мірі були дотриманні всі законодавчо встановлені вимоги щодо змісту згаданого правочину, а тому відсутні підстави визнання недійсним договору іпотеки. Не підлягають до задоволення покликання позивача як на підставу недійсності іпотечного договору не проведення реєстрації обтяження за іпотечним договором новим іпотекодержателем ПАТ "Дельта Банк" шляхом внесення змін до Державного реєстру іпотек", оскільки відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно визначених п.1.1. Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року термінів та тлумачень, право вимоги, яке переходить від ПАТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк», означає усі права вимоги Продавця в якості кредитодавця по відношенню до Позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними Кредитним договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані Продавцеві або на користь Продавця в якості кредитодавця за такими Кредитними договорами), а також права вимоги Продавця по відношенню до Осіб, що надають забезпечення, за відповідними Договорами забезпечення. Датою переходу права вимоги сторони погодили дату підписання акту приймання-передачі прав вимоги, що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011року та витягу з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Щодо вимоги позивача щодо визнання недійсним договору іпотеки у зв'язку із відсутністю згоди дружини [PERSON] на передачу в іпотеку 1/3 частини квартири, яка їм належить на праві спільної сумісної власності подружжя, то як встановлено в судовому засіданні договір іпотеки від 11.07.2007року між АІКБ "УкрСиббанк" укладався як особисто з [PERSON], так і з [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 04.06.2007року, та від імені [PERSON] на підставі довіреності від 07.06.2007року, що таким чином спростовує покликання позивача про відсутність її згоди на передачу в іпотеку частини спільної сумісної власності як члена подружжя. Суд вважає, що заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки майнові відносини з приводу повернення кредитних коштів за основним зобов'язанням не припинили свою дію і тривають до 11.07.2017 р.

Outcome: dismissed