Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позов обґрунтовано зокрема тим, що [INFO] в №41 (933) газети "АVтограф» (Автограф) (надалі - Газета) на стор.7 було розміщено статтю під назвою « [INFO] », в якій редакція Газети поширила недостовірну та негативну інформацію про неї опублікувавши фото висновку фахівців Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів (далі - Висновок) з підписом «Фахівці склали офіційний висновок». На зазначеному висновку відсутні підписи лікарів, які нібито його складали. Зокрема, в статті зазначено, що скандально відома депутатка [PERSON] демонструє явні психологічні і навіть психіатричні відхилення, - такий висновок зробили фахівці Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів. Також без її дозволу розміщена її фотографія з підписом «Неадекватній поведінці [PERSON] дали пояснення». Вказувала, що вказана інформація є такою, що порушує її особисті немайнові права: зачіпає честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації. Стаття «[INFO]» в газеті "АVтограф» (Автограф) №41 (933) від [INFO] є поширенням інформації. При цьому, поширена інформація безпосередньо стосується її, оскільки в ній стверджується, що її поведінка є неадекватною, адже саме вона особливо привернула увагу фахівців під час перегляду відеозапису XXXI сесії міської ради, яка відбулась 09 серпня 2018 року. Більш того, як зазначено в статті, «...психіатри та психолог рекомендують провести психологічне тестування [PERSON] ». Повідомлена в статті «[INFO]» інформація про явні психологічні і навіть психіатричні відхилення у неї, про її неадекватну поведінку на сесіях міської ради з посиланням на Висновок фахівців Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів, не відповідає дійсності і є неправдивою. Висновок, на який посилається редакція газети, містить прізвища трьох лікарів (голови правління Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів і наркологів, керівника Кременчуцького відділення Асоціації психіатрів України, лікаря психіатра вищої категорії - [PERSON] ; члена правління - лікаря психіатра [PERSON] ; психолога - [PERSON] ), які начебто приймали участь у складанні цього висновку та нібито на підставі висновку надавали свої рекомендації. На опублікованому в статті висновку стоїть печатка ГО «Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів», але двоє лікарів ( [PERSON] та [PERSON] ) стверджують, що участі в розробці цього документу не приймали. Позивач особисто зверталась до зазначених у статті лікарів (лікаря-психіатра [PERSON] та психолога [PERSON] ), з проханням повідомити, чи складали та підписували вони зазначений висновок і якщо так, то за яких обставин це відбувалося. Лікар [PERSON] надала відповідь, що навіть не знала про існування цього висновку до середини жовтня 2018 року, а інформацію про його існування прочитала з відкритих джерел та ЗМІ. Лікар [PERSON] надав відповідь, що особисто документ не підписував і не приймав участі у його розробці, адже: - по-перше, в період, коли з`явився Висновок, лікар перебував в офіційній відпустці (з 01 по 29 жовтня 2018р.); - по-друге, у висновку та в статті «[INFO]» неправильно вказано посаду лікаря [PERSON] (він є лікарем-психіатром II (другої) категорії, а не І (першої) як зазначається в Газеті "АVтограф» (Автограф) №41 (933) від [INFO], і не просто лікарем- психіатром як написано у Висновку); - по-третє, сам лікар вважає, що порушені і його права в тому числі, адже його прізвище було використано без погодження з ним та без його відома у невідомо яких цілях. Враховуючи той факт, що вперше вищезгаданий Висновок [INFO] було опубліковано на сайті «КРЕМЕНЧУК TODAY» ([INFO]) і того ж дня, [INFO], до неї надійшла інформація про те, що Голова правління ГО «Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів» власноруч написав, що він вважає документ (висновок) провокацією проти неї - [PERSON] . Вказувала, що інформація, яка поширена відповідачами про неї не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою, її цілком можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночними судженнями. З огляду на характер використаних мовних засобів, поширена в статті інформація є твердженням про факти, яких не існувало. Таким чином, оскільки поширена інформація є твердженням про факти, яких ніколи не існувало та які не були перевірені відповідачами і які не можуть бути підтверджені, оспорювана нею інформація підлягає спростуванню. Крім цього вказувала, що інформація, яка була поширена про неї є негативною, дискредитує її, завдає шкоди її честі, гідності та діловій репутації. Більш того, така інформація сприймається нею як образа. Вона виховує неповнолітню доньку, впродовж багатьох років є публічною особою, політиком, протягом останніх 4-х років є депутатом Кременчуцької міської ради, була кандидатом в народні депутати України на виборах до Верховної Ради України та на посаду міського голови м. Кременчука, є журналістом ГО «Правозахисна група «Порада» та з вересня 2017 року є присяжним засідателем в Автозаводському районному суді м.Кременчука. Тому поширена в статті інформація однозначно негативно впливає на суспільну оцінку її якостей в очах оточуючих, відтак є такою, що порушує її право на повагу до честі, гідності та недоторканості ділової репутації. Недостовірна інформація не спростована відповідачами, а за образу вона не отримала публічних вибачень. Ця публікація має для неї чіткі негативні наслідки, оскільки її «підхопили» окремі посадові особи Кременчуцької міської ради, в тому числі міський голова м.Кременчука, та використовують проти неї впродовж майже року, навіть в публічних виступах. Так, наприклад, 27 серпня 2019 року під час розгляду скарги мешканців Кременчука на засіданні комісії з питань екології, регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури присутній в залі заступник міського голови [PERSON] висловився, що у неї «хвора уява». Розміщення неправдивої, недостовірної інформації Відповідачами щодо неї на шпальтах Газети призвело до підриву її авторитету та ділової репутації серед мешканців міста Кременчука та депутатського корпусу Кременчуцької міської ради. Вона змушена доводити безпідставність розміщених в Газеті тверджень, витрачати час та зусилля, необхідних для відновлення своєї гідності, честі та ділової репутації. Дуже тривалий час вона хвилювалась і у неї піднімався тиск, були часті головні болі. З метою захисту своєї честі та гідності вона вимушена була витратити свої грошові кошти на юриста для складання необхідних документів та представництва з метою захисту її прав, законних інтересів в суді. В зв`язку з неправомірними діями друкованого засобу масової інформації вона вимушена була змінювати звичний спосіб свого життя та докладати значних зусиль для відновлення і захисту своїх прав, своєї ділової репутації в суспільстві. Більш того, редакція газети "АVтограф» (Автограф) вже не вперше порушує її права та завдає їй моральної шкоди шляхом приниження її честі та гідності, а також ділової репутації. Так, рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 08.11.2018 року по справі №524/1176/16-ц зобов`язано редакцію газети «Автограф» спростувати недостовірну та таку, що порушує немайнові права на повагу до честі, гідності та недоторканості ділової репутації [PERSON] та стягнуто моральну шкоду. Але, редакція газета "АVтограф» (Автограф) продовжує поширювати недостовірну інформацію про неї на шпальтах Газети. Тому, з урахування уточнених позовних вимог оцінила моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: - визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , інформацію, розміщену [INFO] в №41 (933) газети «АVтограф» (Автограф) в статті під назвою « [INFO] » та напис на фотографії «Неадекватній поведінці [PERSON] дали пояснення». - зобов`язати редакцію газети «АVтограф» (Автограф) (юридична адреса: 39601, м.Кременчук, вул. Мічуріна, 37, код ЄДРПОУ: 37600473) та головного редактора [PERSON] у найближчому випуску Газети, з дня набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію, поширену про [PERSON] , в статті «[INFO]» [INFO] в №41 (933) в газеті «АVтограф» (Автограф), а саме: на тій же сторінці (ст.7), тим же шрифтом, на тому ж місці шпальти, де містилась інформація, яка спростовується, під заголовком: «СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ ЩОДО [PERSON]» (шрифт заголовку - Impact, жирний, розмір - 36 кегль) розмістити наступний текст: «Публічно поширена [INFO] в газеті «АVтограф» (Автограф) під заголовком «Фахівці визнали, що [PERSON] має психічні порушення» інформація не відповідає дійсності. Редакція Газети не володіє будь-якими фактичними даними, які б підтверджували наведену в даній статті інформацію про психологічні та психічні порушення у [PERSON] Висновок ГО «Кременчуцька регіональна спілка психологів, психіатрів і наркологів» є складеним навмисне, з метою завдання шкоди діловій репутації [PERSON] та поширення про неї негативної думки серед населення м.Кременчука. Зазначені у Висновку лікарі заявили, що особисто його не підписували, а голова правління Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів і наркологів, керівник Кременчуцького відділення Асоціації психіатрів України, лікар-психіатр вищої категорії [PERSON] так і не надав чітких пояснень на яких підставах було складено Висновок і яким чином без підписання Висновку лікарями там з`явилась печатка ГО. Редакція Газети приносить свої вибачення за поширення неперевіреної та недостовірної інформації щодо психічних порушень у [PERSON] через упереджене ставлення до неї як до опозиційного до влади депутата». Під заголовком «СПРОСТУВАННЯ НЕДОСТОВІРНОЇ ІНФОРМАЦІЇ ЩОДО [PERSON]» розмістити її звичайну фотографію (яка не спотворює її, як фотографія, яка розміщена статті від 11.10.2018 року) того ж розміру (6,5x6,0 см) без будь-якого напису на ній, що надана [PERSON] на оптичному диску для опублікування. Розмістити фотографію Висновку такого ж розміру (9,3x6 см), що й в статті «[INFO]», й замість напису «Фахівці склали офіційний висновок» написати «Не відповідає дійсності». Стягнути з редакції газети «АVтограф» (Автограф) (юридична адреса: 39601, м.Кременчук, вул. Мічуріна, 37, код ЄДРПОУ: 37600473) на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000 гривень. 03 квітня 2020 року головний редактор газети «АVтограф» (Автограф) - [PERSON] надав суду відзив на позов, який зокрема обґрунтований з посиланням на рішення ЄСПЛ у спірних відносинах, зокрема тим, що 09.08.2018 р. під час прямої трансляції сесії Кременчуцької міської ради https://www.voutube.com/watch?v=sJvl31azH2M (на 11:34:53 хв.) голова комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, етики, забезпечення правопорядку, розвитку місцевого самоврядування, розгляду питань конфлікту інтересів та антикорупційної діяльності [PERSON] озвучив депутатський запит. На пленарному засіданні Кременчуцької міської ради присутній голова асоціації психіатрів м. Кременчука, професор [PERSON] , до якого звернувся депутат зі зверненням стосовно надання висновку щодо поведінки депутатів на сесії Кременчуцької міської ради та зазначив, що цей висновок буде розглянуто на позачерговому засіданні його комісії. 11.10.2018 р. під час прямої трансляції сесії Кременчуцької міської ради httos://www.youtube.com/watch?v=MMF023vG5Qk (на 04:29:05 хв.) голова комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, етики, забезпечення правопорядку, розвитку місцевого самоврядування, розгляду питань конфлікту інтересів та антикорупційної діяльності [PERSON] озвучив, що отримав висновок асоціації психіатрів м. Кременчука, за підписом трьох членів асоціації щодо поведінки окремих депутатів Кременчуцької міської ради та передав даний висновок до управління забезпечення ради. [INFO] на сайті « Кременчук Today » було опубліковано статтю під заголовком « [INFO] » та був наведений висновок психіатрів. Позивач у своєму позові сама зазначає, що спочатку даний висновок було опубліковано на сайті «Кременчук Today», а потім уже була публікація в газеті «Автограф». Тобто, сама [PERSON] зазначає джерело інформації, на підставі якого була здійснена публікація в газеті. Висловлювання в статті «Скандально відома депутатка [PERSON] демонструє явні психологічні і навіть психіатричні відхилення, - такий висновок зробили фахівці Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів» відповідає публікації «Кременчук Today». Щодо висловлювання «Неадекватній поведінці [PERSON] дали пояснення», то слід зазначити, що автор статті дає власну оцінку (оціночні судження) поведінки депутата на сесіях Кременчуцької міської ради. Так автор зазначає «Неадекватну поведінку [PERSON] демонструє на сесіях міської ради вже давно, з першого дня роботи. Вона постійно кричить, всіх перебиває, дозволяє собі образи на адресу колег та головуючого. [PERSON] постійно робили зауваження колеги, однак будь-які прохання поводити себе пристойно та працювати продуктивно не впливали на депутатку». Слід зазначити, що поведінка Позивача, як публічної особи, є приводом для дискусії не тільки засобів масової інформації, а і багатьох громадян, які висловлюють своє бачення у соціальних мережах, у т.ч. і на власній сторінці Позивача у Фейсбук. Крім того, поведінка Позивача (грубе порушення громадського порядку, проявлення неповаги до присутніх, взагалі до суспільства, порушення загальноприйнятих норм моралі, намагання зірвати розгляд питань порядку денного сесії) була підставою для позбавлення її права брати участь у пленарному засіданні XXXIII сесії Кременчуцької міської ради (рішення Кременчуцької міської ради від 12.12.2018р.). Дані факти були доведені під час судового розгляду справи № 440/1833/19 (рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 р., яке залишено в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові від 27.11.2019 р. та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.03.2020р.). До речі, в цих судових рішеннях було встановлено такі обставини: виступ голови комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, етики, забезпечення правопорядку, розвитку місцевого самоврядування, розгляду питань конфлікту інтересів та антикорупційної діяльності [PERSON] , який зазначив на сесії Кременчуцької міської ради 12.12.2018р. «Шановні колеги, стосовно того, що було сфальсифіковано якась справка-довідка, я хочу до вас ще раз довести, що на пленарному засідання в серпні місяці цього року я звернувся до присутнього психіатра з приводу того, щоб він надав оцінку поведінці депутата міської ради. Він надав мені довідку за підписом 3-х членів асоціації психіатрів міста Кременчука. У мене знаходиться оригінал цієї довідки. У мене попросили з Управління внутрішніх справ цю довідку, я їм її надам. Вона каже, що вона була сфальсифікована, тим паче, цей психіатр- лікар, він написав ще пояснювальну записку до цієї справки, тому найближчий час ми це побачимо.». Тобто, у публікації наведена вся відома редакції газети на той момент інформація та надана оцінка (оціночні судження) наявної у нього інформації, та жодним чином не є твердженням про факти. Твердження Позивача, що публікація в газеті має для неї негативні наслідки і для прикладу приводить висловлювання «хибна уява» заступника міського голови [PERSON] 27.08.2019р. на засіданні комісії з питань екології, регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури, є необґрунтованим та безпідставним. Дана позиція Позивача стосовно взаємозв`язку публікації в газеті та висловлювання [PERSON] є лише суб`єктивною думкою Позивача, власним трактуванням (судженням) даних обставин. Як уже зазначалося, публікація в газеті була здійснена на підставі публікації з джерела іншого засобу масової інформації - видання « Кременчук Today ». Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б доводили, що інформація, викладена в матеріалах статті, направлена на приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON] . Автор публікації розмістив інформацію стосовно публічної особи, що становить суспільний інтерес, інформація була поширена з джерела іншого засобу масової інформації (видання « Кременчук Today ») та висвітлив свої оціночні судження, які ґрунтуються на особистому трактуванні отриманої з інших джерел інформації, та не є твердженням про факти. Відповідно до ст. 23 ЦКУ, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У зв`язку з тим, що права Позивача жодним чином не порушені, то не підлягає відшкодуванню і моральна шкода. Враховуючи викладене, просив відмовити у повному обсязі в задоволенні позову [PERSON] за необґрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували в повному обсязі проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. У дифамаційних спорах (від лат. diffamatio - обмова, ганьблення; від лат. diffamare - поширювати плітки) об`єктами судового захисту виступають честь, гідність і ділова репутація особи, котрі є морально-етичними категоріями, тому чинне законодавство не містить їх визначення. Водночас честь, гідність і ділова репутація виступають особистими немайновими правами особи, які захищаються в судовому порядку. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Поширенням інформації вважається опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції N 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод у рішеннях "Газета "Україна-центр" проти України", "Нікула проти Фінляндії", "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Європейський суд з прав людини 2 червня 2016 року ухвалив рішення у справі N 61561/08 "Інститут економічних реформ проти України", де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес. У зазначеному рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів. У справі "Дюльдін і Кіслов проти Росії" N ЄСПЛ зазначив: "37. Суд знову повторює, що свобода вираження являє собою одну з найважливіших основ демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу. Відповідно до частини другої статті 10 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), вона стосується не лише "інформації" або "ідей", які сприймаються схвально або вважаються необразливими, або не викликають інтересу, алей тих, що ображають, шокують або непокоять. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та свободи поглядів, без яких не існує "демократичного суспільства". Так, у справі "Дюльдін і Кіслов проти Росії" вказано "43. Він повторює, що фундаментальною вимогою права дифамації (the law of defamation) є те, що для виникнення підстави для подання позову про дифамацію необхідно, щоб дифамація була звернена до конкретної особи. Якби усім державним посадовцям було б дозволено звертатися до суду з позовами про дифамацію через будь-яку заяву критичного характеру стосовно ведення державних справ, навіть у ситуаціях, коли до посадовця не зверталися на ім`я або в інший (такий, що може бути ідентифікований) спосіб, журналісти були б завалені позовами. Це не лише вилилося б у накладення надмірного і непропорційного тягаря на засоби масової інформації, що здійснювало б тиск на їхні ресурси та затягло б їх у нескінченні судові тяжби. Безсумнівно, це мало б ефект стримування, яке відчувала б преса, виконуючи роль рупора інформації та громадського охоронця порядку (watchdog)". Так, судом встановлено, що позивач, на час виникнення спірних відносин, являлася публічною особою - політиком, протягом останніх 4 років була депутатом Кременчуцької міської ради. Відповідач у відзиві на позов посилався зокрема на те, що позивач є публічною особою, а тому публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Як вбачається з рішення ЄСПЛ у справі «Українська Прес-Група» проти України», суд вважає, що публікації містили критику двох політиків, яка була викладена жорсткою, полемічною, саркастичною мовою. Немає сумніву, що для позивачів вони були образливими і навіть шокуючими. Проте, обираючи свою професію, вони залишили себе відкритими для суворої критики і пильного нагляду; це той тягар, який політики мають прийняти в демократичному суспільстві. В обставинах даної справи слід дослідити питання, чи є характер спірної інформації таким, що направлений безпосередньо на жорстку критику позивача як політика, чи висвітлена інформація має характер направлений безпосередньо не на критику позивача, як публічної особи, а на поширення недостовірних відомостей з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. Не оспорюється сторонами справи той факт, що [INFO] в №41 (933) газети "АVтограф» (Автограф) на стор.7 було розміщено статтю під назвою « [INFO] », в якій редакція Газети поширила інформацію про позивача опублікувавши фото висновку фахівців Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів з підписом «Фахівці склали офіційний висновок». На зазначеному висновку відсутні підписи лікарів, які нібито його складали. Зокрема, в статті зазначено, що скандально відома депутатка [PERSON] демонструє явні психологічні і навіть психіатричні відхилення, - такий висновок зробили фахівці Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів. Більш того, в статті вказано «...психіатри та психолог рекомендують провести психологічне тестування [PERSON] ». Також без її дозволу розміщена її фотографія з підписом «Неадекватній поведінці [PERSON] дали пояснення». З заголовку вказаної статі «Фахівці визнали, що [PERSON] має психічні порушення» вбачається, що таке висловлювання розцінюється не інакше як констатація факту. Більш того, у вказаній статті міститься зображення на якому начебто міститься висновок на підтвердження того, що позивач демонструє явні психологічні і навіть психіатричні відхилення, і на цьому висновку редакцією газети поміщено напис «Фахівці склали офіційний висновок» Як вже згадувалося вище, існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. За викладених обстави відповідачем стверджено про факт, який насамперед повинен доводитися. Із Цивільного кодексу України ще у 2014 році було виключено ч. 3 ст. 277, яка визначала презумпцію добропорядності: обов`язок відповідача довести, що поширена ним інформація є достовірною. Однак це не означає, що можна поширювати недостовірну інформацію і доводити зворотного не доведеться. Відповідну правову позицію висловив ВССУ у своїй ухвалі від 06 липня 2016 року у справі № 758/8751/15-ц. Так, суд указав, що відповідач не довів достовірність поширеної інформації, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що інформація є недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до його честі та гідності. Висновок, на який посилається редакція газети, містить прізвища трьох лікарів (голови правління Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів і наркологів, керівника Кременчуцького відділення Асоціації психіатрів України, лікаря психіатра вищої категорії - [PERSON] ; члена правління - лікаря психіатра [PERSON] ; психолога - [PERSON] ), які начебто приймали участь у складанні цього висновку та нібито на підставі висновку надавали свої рекомендації. На опублікованому в статті висновку стоїть печатка ГО «Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів», але двоє лікарів ( [PERSON] та [PERSON] ) стверджують, що участі в розробці цього документу не приймали. Позивач особисто зверталась до зазначених у статті лікарів (лікаря-психіатра [PERSON] та психолога [PERSON] ), з проханням повідомити, чи складали та підписували вони зазначений висновок і якщо так, то за яких обставин це відбувалося. Лікар [PERSON] надала відповідь, що навіть не знала про існування цього висновку до середини жовтня 2018 року, а інформацію про його існування прочитала з відкритих джерел та ЗМІ. Лікар [PERSON] надав відповідь, що особисто документ не підписував і не приймав участі у його розробці, адже: - по-перше, в період, коли з`явився Висновок, лікар перебував в офіційній відпустці (з 01 по 29 жовтня 2018р.); - по-друге, у висновку та в статті «Фахівці визнали, що [PERSON] має психічні порушення» неправильно вказано посаду лікаря [PERSON] (він є лікарем-психіатром II (другої) категорії, а не І (першої) як зазначається в Газеті "АVтограф» (Автограф) №41 (933) від [INFO], і не просто лікарем- психіатром як написано у Висновку); - по-третє, сам лікар вважає, що порушені і його права в тому числі, адже його прізвище було використано без погодження з ним та без його відома у невідомо яких цілях. Враховуючи той факт, що вперше вищезгаданий Висновок [INFO] було опубліковано на сайті «КРЕМЕНЧУК TODAY» ([INFO]) і того ж дня, [INFO], до неї надійшла інформація про те, що Голова правління ГО «Кременчуцької регіональної спілки психологів, психіатрів та наркологів» власноруч написав, що він вважає документ (висновок) провокацією проти неї - [PERSON] . Вищевказане підтверджено відповідними наявними доказами. Відповідач вказував, що сама позивач не заперечує того, що джерело інформації, на підставі якого була здійснена спірна публікація в газеті є - сайт «Кременчук Today». Суд зауважує, що така обставина у даному випадку не має значення при вирішенні вказаної справи, з оглядну таке. Діяльність редакції газети «АVтограф» підпадає під дію ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Відповідно до п. 4 ст. 42 вказаного Закону, редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього; Суд наголошує, що у спірній статі відсутнє посилання на сайт «Кременчук Today», з якою взято інформацію, а тому спірну публікацію слід розглядати як таку, що створена на власний розсуд із власним відображенням вказаної інформації. За викладених обставин суд вважає встановленим те, що позивач спростувала достовірність інформації, а відповідачем не доведено, що поширена інформація відповідає дійсності. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний Суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Згідно з ч. 2 п. 5 вказаної Постанови, доведенню підлягають: - наявність моральної шкоди; - протиправність діяння її заподіювача; - наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; - наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Пунктом 3 даної Постанови визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Досліджуючи це питання, суд враховує характер спірних правовідносин та те, що права позивача були порушені саме внаслідок протиправних дій відповідача відповідно до яких поширено недостовірну інформацію, що безпосередньо висвітлена як наявність у позивача психічних порушень, а тому суд вважає, що моральна шкода підлягає визначенню з огляду на наступне. Поширена недостовірна інформація, що безпосередньо висвітлена у газеті як наявність у позивача психічних порушень, безпосередньо порушує права позивача в частині права на повагу до приватного життя, що зокрема передбачено статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 32 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Враховуючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, беззаперечним для суду є те, що такі протиправні дії відповідача спричинили позивачу моральних страждань, які зокрема виразилися в принижені її часті, гідності та ділової репутації, оскільки вона являлася публічною особою - депутатом Кременчуцької міської ради. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування Депутат міської ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування. Суд погоджується з доводами позивача щодо підриву її авторитету та ділової репутації серед мешканців м. Кременчука, і вважає необхідним також зазначити, що зміст поширеної відповідачем недостовірної інформації щодо неї, викликає у читачів негативні враження і формує думку, яка змінює позитивне ставлення до особи на негативне, що потребує чималих зусиль для відновлення репутації. Розповсюджена стосовно позивача інформація є негативною інформацією, що принижує честь, гідність та дискредитує його в очах суспільства, більш того як представника, а викладена у формі ствердження суб`єктивна думка висловлена в брутальній, принизливій, непристойній формі. В той час, суд не може погодитися з визначенням позивачем розміром моральної шкоди у сумі 50000 гривень з огляду на таке. Саме визнання інформації недостовірної та спростування її у спосіб заявлений позивачем само по собі є справедливою сатисфакцією. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. З врахуванням зазначених обставин, суд, оцінює завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Outcome: partial