Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Представник позивачки, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син : [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалось і рішенням Надвірнянського районного суду від 13 березня 2013 року шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання неповнолітнього сина з матір"ю. Вказує, що відповідач ухилявся від виконання батьківських обов`язків, матеріально дитину не утримував, тому звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів і рішенням від 06 березня 2013 року з нього стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Однак, аліментні зобов`язання відповідач не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зазначає, що з часу припинення сумісного проживання і на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, жодного разу не відвідав, не спілкувався, не телефонував, не піклується про стан здоров`я та духовний розвиток сина, не проявляє батьківської турботи та не виявив жодного бажання приймати участь у його вихованні, дитина зовсім не знає батька. Просить суд, виходячи із зазначених вище обставин, позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини : [PERSON] , [INFO] . Позивачка та її предстанвик в судове засідання не з"явилися, представник позивачки подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності в суд не надходило, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, з позовними вимогами згідні. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступних висновків. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.4). Рішенням Надвірнянського районного суду від 13 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано та місце проживання малолітнього [PERSON] визначено з матір"ю і позивачці змінено прізвище на " [PERSON] " (а.с.5). Згідно рішення суду від 06 березня 2013 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь позивачки на утримання малолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с.6). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що позивачка 10 травня 2019 року зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с.9). Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 24 вересня 2019 року № 204 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , визнано за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON] , так як він не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться розвитком дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, жодним чином не спілкується із сином, не утримує матеріально. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, жодним доступним чином не намагається підтримувати зв`язки з дитиною, хоча таку можливість має, оскільки нічим не встановлено що хтось чинить йому перешкоди в цьому. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 15,16 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"(зі змінами) позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що при обставинах, коли батько неповнолітньої дитини умисне протягом тривалого часу злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не цікавиться життям, фізичним та духовним розвитком, не допомагає матеріально, жодним чином не спілкується, не забезпечує дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, то суд беручи при цьому до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164-166 СК України,

Outcome: approved