Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

09.11.2020 до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивачка з урахуванням уточненої позовної заяви від 03.02.2021 (а.с.22-23) просить: - наказ №06-02/229 від 09.10.2020 про її звільнення з КНП «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України - скасувати; - поновити її на роботі в КНП «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» на попередній посаді - лікар-стоматолог-терапевт; - стягнути з КНП «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 09 жовтня 2020 року по дату ухвалення судового рішення, сума якої станом на 17.11.2020 складає 39000,00 грн; - стягнути з КНП «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн, пославшись на таке: 14.06.1976 вона поступила працювати до Костянтинівської міськстоматполіклініки лікарем-стоматологом, з 22.06.1995 - «лікар-стоматолог-терапевт». 02.06.2011 її переведено на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення. 16.06.2011 міська стоматологічна поліклініка №1 перейменована у Комунальну установу охорони здоров`я «Костянтинівська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» (КУОЗ КСП КМР). 01.01.2018 КУОЗ КСП КМР реорганізована шляхом приєднання до Комунальної установи «Центральна районна лікарня» (КУ «ЦРЛ»). 01.01.2018 її переведено на посаду лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету стоматологічного відділення поліклініки. 02.05.2018 їй надана тимчасова робота лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету стоматологічного відділення поліклініки на 0,25 ставки (загалом - 0,5 ставки) на час відсутності основного працівника. 09.01.2019 КУ «ЦРЛ» перейменовано у Комунальне некомерційне підприємство «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» (КНП «БЛІЛ КМР»). 01.07.2019 створено Комунальне некомерційне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» (КНП «МСП КМР»). У КНП «МСП КМР» є чотири відділення: 1) дитяче; 2) хірургічне; 3) терапевтичне; 4) ортопедичне. Тільки ортопедичне відділення є госпрозрахунковим. Робота у дитячому, хірургічному та терапевтичному відділеннях фінансується з бюджету. 31.10.2019 її переведено лікарем-стоматологом-терапевтом терапевтичного відділення на 0,5 ставки. 02.12.2019 її переведено на 0,25 ставки посади лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення. 11.10.2020 її звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності штату за п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що Відповідачем порушено вимоги Закону про працю в Україні при її звільненні. Так, у наказі про звільнення її з роботи адміністрація зазначила офіційну причину - «скорочення чисельності штату». Дійсною ж причиною звільнення вважає відмову її написати заяву про переведення на роботу із суттєвим зміненням умов праці. Вона працює 44 роки на посаді лікаря-стоматолога-терапевта, яка фінансується з бюджету. Директор підприємства відповідача наполегливо пропонував їй добровільно відмовитися від бюджетної ставки і написати заяву про надання їй госпрозрахункової ставки та формально перевестися із терапевтичного відділення до ортопедичного відділення, в той час як фактично вона мала залишитися працювати у своєму кабінеті, попередивши її при цьому, що у разі відмови від добровільного переходу на госпрозрахункову оплату праці вона буде звільнена за скороченням чисельності штату. Зауважила, що у госпрозрахунковому ортопедичному відділенні мають право працювати тільки ті лікарі, яки отримали відповідні Сертифікат та Ліцензію. Керівництво ж установи документальних підстав (наказів, розпоряджень) для переходу на нові умови праці не могло надати. Оскільки ніхто із керівництва не міг їй відповісти, чи буде при нових умовах праці нараховуватися страховий стаж та чи будуть збережені соціальні гарантії та т.ін, вона відмовилася від такої пропозиції. 13.07.2020 її попередили про наступне можливе вивільнення. Трудове законодавство зобов`язало адміністрацію установи у період з 13 липня 2020 року до 09 жовтня 2020 року запропонувати їй усі наявні посади в установі. 25 серпня 2020 року (після дати попередження про її наступне можливе вивільнення) звільнилася за власним бажанням лікар-стоматолог-терапевт [PERSON] 28 вересня 2020 року звільнилася за власним бажанням лікар-стоматолог-терапевт [PERSON] . Ні посаду [PERSON] , ні посаду [PERSON] у порушення ст.49-2 КЗпП України їй не було запропоновано. Також, адміністрацією Установи при вивільненні працівників у порушення вимог ст.42 КЗпП України вивільнялися працівники не з менш високою кваліфікацією, а ті особи, які не погодилися переходити на інші умови оплати праці. Вона (позивачка) має вищу освіту і великий стаж роботи на займаній посаді. У неї є переважне право залишатися на роботі перед іншими працівниками, які залишилися працювати в установі. Незаконне звільнення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Після десятиліть трудової діяльності її незаконно позбавили можливості вести активний спосіб житія та матеріально забезпечувати себе. Спричинену моральну шкоду вона оцінює у 5000,00 гривень. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2020 відкрите провадження в цивільній справі №233/5036/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.24-25). Судовою ухвалою від 25.11.2020 задоволено клопотання сторони позивача та витребувано з відповідача належним чином засвідчені: копію журналу наказів про прийняття та звільнення працівників за 2020 рік; копію штатного розпису Підприємства станом на 13.07.2020 та на 09.11.2020; довідку про розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] з дотриманням вимог постанови КМ України від 08.02.1995 №100 (а.с.29). Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.57-64), пославшись на таке: 21.03.2019 Костянтинівською міською радою було прийнято рішення № 6/92-1772 про створення Комунального некомерційного підприємства "Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради" (надалі - КНП "МСП КМР") шляхом виділу з комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» (надалі - КНП "БЛІЛ КМР"), пунктом 4.1. якого було передбачено оптимізація штатної численності працівників у зв`язку зі створенням нової юридичної особи відповідно до цього рішення. КНП «МСП КМР» зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01 липня 2019 року. Відповідно до п. 1.2. Статуту КНП «МСП КМР» Підприємство є правонаступником КНП "БЛІЛ КМР" тільки в галузі надання стоматологічної допомоги. Відповідно до п. 1.3. Статуту КНП «МСП КМР» Підприємство засновано на базі відокремленої комунальної власності територіальної громади м. Костянтинівки. Рішенням № 1905144600027 від 04.07.2019 Головним управлінням ДФС у Донецькій області (0599) КНП "МСП КМР" включено до Реєстру неприбуткових установ та організацій з ознакою неприбутковості 0048 - інші юридичні особи, діяльність яких відповідає вимогам, встановленим пунктом 133.4 ст.133 Податкового кодексу України. Положення пп. 133.4.6 Податкового кодексу України встановлюють, що до неприбуткових організацій, які відповідають вимогам п. 133.4 ПКУ і не є платниками податку на прибуток, зокрема, можуть бути віднесені, зокрема бюджетні установи (0031). Тобто КНП "МСП КМР" з моменту реєстрації комунального некомерційного підприємства є госпрозрахунковим підприємством. Так як КНП "МСП КМР" - новостворена юридична особа, то прийом працівників на підприємство повинен був виконаний відповідно до діючого законодавства України та КЗпП України. Позивачка була прийнята та працювала в КНП "БЛІЛ КМР" на посаді лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення поліклініки. Із матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці зроблено номер що запису «1» від 09.01.2019 записи відомості «На підставі рішення Костянтинівської міської ради від 25.10.2018 №6/88-1677 Комунальна установа «Центральна районна лікарня» м. Костянтинівки перейменована у Комунальне некомерційне підприємство «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради»», далі йде номер запису «2» від 01.07.2019 записи відомості «На підставі рішення Костянтинівської міської ради від 21.03.2013 № 6/92-1772 створено Комунальне некомерційне підприємство "Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради" шляхом виділу з Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради». Записи про звільнення або переведення гр. [PERSON] з КНП "БЛІЛ КМР" або зміну її істотних умов праці далі відсутні. Також відсутній запис про прийняття гр. [PERSON] до КНП «МСП КМР». За номер запису «3» від 31.10.2019 записи відомості є наступні «Переведено тимчасово на посаду лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення на 0,5 ст.». За номером запису «4» від 02.12.2019 записи відомості «Переведено на 0,25 ст. посади лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення». Як свідчать матеріали позовної заяви, Позивач не був звільнений з КНП "БЛІЛ КМР", а на КНП «МСП КМР» Позивач працювала за сумісництвом тимчасово, про що свідчить його ставка 0,25. Твердження Позивача, що тільки ортопедичне відділення є госпрозрахунковим, а дитяче, хірургічне та терапевтичне відділення фінансуються із бюджету, не є дійсними, тому що з моменту реєстрації КНП «МСП КМР» підприємство не є бюджетним, про що свідчить його реєстрація в органах Державної фіскальної служби України, тобто з моменту реєстрації має госпрозрахункову форму. В Україні з 2020 року була введена медична реформа, розпочата серед медичних закладів вторинної спеціалізованої допомоги, до яких відноситься КНП «МСП КМР». Медичною реформою передбачалося з 01 квітня 2020 року припинити бюджетну субвенцію медичних закладів вторинної спеціалізованої допомоги та перехід на договірні умови закупівлі пакетів медичних послуг Національною службою здоров`я України. Так відповідно до ст.ст.5.3.3., 5.3.4. до Статуту КНП «МСП КМР» фінансування КНП «МСП КМР» складається з власних надходжень, одержаних від реалізації послуг та коштів, отриманих за договорами з центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Відповідно до реформ, вимоги до медичних послуг сформовані таким чином, що будь-який заклад, незалежно від його назви, рівня надання медичної допомоги та спеціалізації, який відповідає вимогам до надання послуг в межах Програми медичних гарантій, може укласти договір з НСЗУ на надання відповідної послуги/групи послуг. Таким чином, КНП «МСП КМР» уклало договір № 0070-Е420-Р000 від 01.04.2020 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з Національною службою здоров`я України (договір підписувався в електронному вигляді, оригінал документу з НСЗУ не надходив). Додатком №9 до цього договору визначено фінансування за цією програмою 80 168,46 грн на місяць. В примітках до договору № 0070-Е420-Р000 від 01.04.2020 (надалі - «договір НСЗУ») визначені вимоги до спеціалістів та кількості фахівців, а саме щонайменше 2 особи лікарів, які працюють за основним місцем роботи в цьому закладі та 2 особи сестри медичної, які працюють за основним місцем роботи в цьому закладі. Фактично на 01.04.2020 фонд заробітної плати КНП «МСП КМР» складав 617 175,73 грн, це відображено в меморіальному ордері №5 бухгалтерського обліку за березень 2020 р., а станом на 01.06.2020 фонд заробітної плати складав 486 986,07 грн, це відображено в меморіальному ордері №5 бухгалтерського обліку за травень 2020 р. Виходячи з показників цифр формування фонду заробітний плати, джерел фінансування та кількості надходження коштів, виникла потреба провести оптимізацію підприємства КНП «МСП КМР». 10 червня 2020 року були зібрані загальні збори трудового колективу КНП «МСП КМР» (протокол зборів не оформлювався), на якому було зачитано економічний стан підприємства та помилки при прийняті (або не прийняття) на роботу до КНП «МСП КМР». Для виправлення цих помилок загальними зборами було прийнято рішення самостійно індивідуально виправити ці помилки та прийнято рішення про підготовку оптимізації підприємства (тобто скорочення штатів та численності) до нових умов роботи в рамках медичної реформи та надання вторинної стоматологічної допомоги. Працівникам КНП "МСП КМР" було нагадано та повідомлено, що з моменту реєстрації комунальне некомерційне підприємство є госпрозрахунковим підприємством, і бюджетна класифікація не поширюється на КНП "МСП КМР". Опираючись на проведені збори трудового колективу КНП "МСП КМР" та на підставі Статуту підприємства був виданий наказ від 11 червня 2020 року за № 01-06/41 «Про підготовку до оптимізації підприємства». На підставі отриманої інформації від фахівців підприємства, відповідно до наказу від 11.06.2020 за № 01-06/41 «Про підготовку до оптимізації підприємства» було видано наказ від 17.06.2020 за № 01-06/44 «Про оптимізацію КНП "МСП КМР"», на підставі якого були сформовані штатні одиниці підприємства, які підлягають виключення зі штатного розпису, наказом від 19.06.2020 за № 01-06/45 такі штатні одиниці підприємства були виключені. Наказом від 09.07.2020 за № 01-06/55 «Про попередження про звільнення у зв`язку з оптимізацією» [PERSON] була попереджена про наступне можливе вивільнення. З самим наказом від 09.07.2020 за № 01-06/55 не ознайомилася, так як пішла на лікарняний. Після її виходу з лікарняного був складений наказ № 01-06/71 від 11.08.2020 «Про зміни до наказу за № 01-06/55 від 09.07.20» про перенесення строку її вивільнення, з яким Позивачка була ознайомлена під особистий розпис. З Попередженням про звільнення у зв`язку з оптимізацією від 13.07.2020 за №01-11/285 Позивачка була ознайомлена також 11.08.2020 під особистий розпис. Наказом від 09.10.2020 за № 06-02/229 Позивачку було звільнено з посади з 11.10.2020 на підставі п.1 ст.40 КЗпП, з наказом Позивачка була ознайомлена. Твердження Позивача, що КНП "МСП КМР" не запропонував працевлаштування на підприємстві, не є правдивими та не відповідають дійсності, а саме: Як стверджує Позивачка, на підприємстві була звільнена 25 серпня 2020 року (вже після дати попередження про її наступне можливе вивільнення) за власним бажанням лікар-стоматолог-терапевт [PERSON] не відповідає дійсності. [PERSON] лікар-стоматолог-терапевт була звільнена 31 серпня 2020 року за наказом № 06-02/212 від 28.08.2020 у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням цієї посади, ця посада не була запропонована Позивачці. Як стверджує Позивачка, на підприємстві була звільнена 28 вересня 2020 року за власним бажанням лікар-стоматолог-терапевт [PERSON] , не відповідає дійсності. [PERSON] лікар-стоматолог-терапевт була звільнена 12 жовтня 2020 року наказом № 06-02/233 від 12.10.2020 за власним бажанням, на підставі особистої заяви від 09.10.2020, дана посада не була запропонована, тому що на цей час Позивачка вже була звільнена з посади. В період після звільнення Позивачка не зверталася до КНП "МСП КМР" з бажанням працевлаштуватися після скорочення штатів. Також твердження Позивачки, що не були виконані умови ст.49-2 КЗпП України, якою на власника покладається працевлаштування з дня його попередження про вивільнення, не відповідають дійсності. За цей час були звільнені з посади «Бухгалтер» та «Інженер з комп`ютерних систем», у зв`язку з чим [PERSON] повідомили про наявність цих посад (повідомлення № 01-11/323 від 14.08.2020 та повідомлення № 01-11/373 від 08.09.2020), але у зв`язку з відсутністю освіти, кваліфікації, досвіду роботи ці посади не відповідають Позивачу. Та були запропоновані вільні посади, які відповідають її досвіду та фаху «Молодшої медичної сестри» та «Сестри медичної зі стоматології Вищої категорії», від яких Позивачка відмовилася (повідомлення № 01-11/399 від 23.09.2020 та повідомлення № 01-11/398 від 23.09.2020). Щодо переважного права залишення на роботі. Як свідчать матеріали справи, Позивачка отримувала винагороду за працю із розрахунку 0,25 ставки лікаря-стоматолога-терапевта, тобто це - не повний робочий день. А, беручу до уваги, що Позивачка не була звільнена з КНП "БЛІЛ КМР", то фактично у КНП "МСП КМР" роботу виконувала за сумісництвом. Щодо великого стажу роботи на посаді у КНП "МСП КМР". Підприємство КНП "МСП КМР" зареєстровано тільки 01.07.2019, трудові відносини Позивачки з КНП "МСП КМР" починаються з 31.10.2019, про що свідчить запис у трудовій книжці. Щодо її кваліфікаційних вимог, то [PERSON] - лікар-стоматолог-терапевт не відповідала займаній посаді, на якість її роботи пацієнти постійно надавали скарги, як в усній, так і у письмовій формі. На результат її роботи також впливав віковий показник та робота «на ногах». За однією із скарг, крім надання неякісних стоматологічних послуг, [PERSON] отримала незаконну винагороду від пацієнта. Сам факт незаконної винагороди Позивачка заперечила, але заявник наполягав на притягненні її до відповідальності, з началом розгляду скарги та проведення службового розслідування, [PERSON] пішла на лікарняний, на якому перебувала більше місяця. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого: Рішенням Костянтинівської міської ради від 21.03.2019 №6/92-1772 створене Комунальне некомерційне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» (надалі - КНП "МСП КМР") шляхом виділу з Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» (копія рішення - на а.с.65). За Статутом КНП "МСП КМР" є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством Костянтинівської міської ради, що надає вторинну спеціалізовану медичну допомогу населенню міста Костянтинівка та прилеглих територій, також - є правонаступником Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» в галузі стоматологічної допомоги (а.с.67-78). Рішенням Костянтинівської міської ради від 24.09.2020 № 6/104-2051 Комунальне некомерційне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» перейменоване в Комунальне некомерційне підприємство Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка м. Костянтинівки» (а.с.136,137). За Статутом Комунальне некомерційне підприємство Костянтинівської міської ради «Стоматологічна поліклініка м. Костянтинівки» (скорочене найменування - КНП КМР "МСП м. Костянтинівки" є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає медичну допомогу будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та даним Статутом, а також вживає заходів із профілактики захворювань населення та підтримання громадського здоров`я (а.с.138-150). Згідно із записами у трудовій книжці [PERSON] 1952 р.н., яка має вищу медичну освіту: з 27.07.1975 зарахована на посаду чергового лікаря Станції швидкої медичної допомоги м. Костянтинівки; з 14.06.1976 переведена у розпорядження головного лікаря стоматполіклініки і прийнята на посаду лікаря-стоматолога Костянтинівської міськстоматполіклініки, з 22.06.1995 відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №114 від 22.06.1995 «Про затвердження переліку установ охорони здоров`я, переліку лікарських посад і переліку посад фармацевтичних робітників» - лікар-стоматолог-терапевт; 02.01.2009 переведена на 0,5 ставки посади лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення; 16.06.2011 згідно з рішенням Костянтинівської міської ради №6/7-151 від 26.05.2011 «Про нову редакцію Статуту» Міська стоматологічна поліклініка №1 змінена на Комунальну установу охорони здоров`я «Костянтинівська міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради»; 01.01.2018 Комунальна установа охорони здоров`я «Костянтинівська міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» реорганізована шляхом приєднання до Комунальної установи «Центральна районна лікарня»; 01.01.2018 переведена на посаду лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету стоматологічного відділення поліклініки; 02.05.2018 надана тимчасова робота на посаді лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету стоматологічного відділення поліклініки на 0,25 ставки (в загальній складності до 0,5 ставки на час відсутності основного працівника; 09.01.2019 на підставі рішення Костянтинівської міської ради від 25.10.2018 №6/88-1677 Комунальна установа «Центральна районна лікарня» м. Костянтинівки перейменована у Комунальне некомерційне підприємство «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради»; 01.07.2019 на підставі рішення Костянтинівської міської ради від 21.03.2019 №6/92-1772 створене Комунальне некомерційне підприємство «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» шляхом виділу з Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради»; 31.10.2019 переведена тимчасово на посаду лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення на 0,5 ставки; 02.12.2019 переведена на 0,25 ставки посади лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного відділення; 11.10.2020 на підставі наказу № 06-02/229 від 09.10.2020 звільнена у зв`язку зі скороченням чисельності штату за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.5-7). Вирішуючи питання правомірності звільнення позивачки, суд виходить з такого: Відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані роботодавцем, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. Наказом КНП "МСП КМР" від 11.06.2020 № 01-06/41 вирішено провести оптимізацію шляхом скорочення кількості працюючих працівників Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» (а.с.90). Наказом КНП "МСП КМР" від 17.06.2020 № 01-06/44 вирішено провести оптимізацію штатів Комунального некомерційного підприємства «Міська стоматологічна поліклініка Костянтинівської міської ради» згідно з чинним законодавством і провести скорочення штатних посад з 22.09.2020 у зв`язку з оптимізацією підприємства (а.с.91). Для проведення скорочення чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець зобов`язаний: обґрунтувати необхідність скорочення штату та звільнення, скласти і затвердити новий штатний розпис, до якого не заносяться посади, які скорочено, попередити працівників, посади яких скорочуються, персонально про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці (ст.49-2 КЗпП). Наказом КНП "МСП КМР" від 09.07.2020 № 01-06/55 попереджено співробітників КНП "МСП КМР", зокрема [PERSON] - лікаря-стоматолога-терапевта 1 категорії, персонально під розпис про наступне вивільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України з 22.09.2020 (а.с.94-95). З попередженням про наступне можливе вивільнення по закінченню 2-х місяців з моменту вручення попередження на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штатів, пов`язаного з фактичною чисельністю штатів працівників з обсягом наданих послуг, [PERSON] ознайомлена 11.08.2020, про що свідчить її власноручний підпис під письмовим Попередженням №01-11/285 від 13.07.2020 (а.с.96). Наказом КНП "МСП КМР" від 11.08.2020 за № 01-06/71 «Про зміни до наказу № 01-06/55 від 09.07.2020», з яким позивачка ознайомлена цього ж дня під особистий підпис, строк вивільнення [PERSON] перенесений з 11.10.2020 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с.97). Наказом КНП "МСП КМР" від 21.09.2020 № 01-06/86 виключено з 22.09.2020 зі штатного розкладу, зокрема: 0,5 од. лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету 2/к; 0,25 од. лікаря-стоматолога-терапевта госпразрахункового кабінету 2/к; 0,5 од. лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету 1/к; 0,25 од. лікаря-стоматолога терапевтичного госпразрахункового кабінету 1/к (а.с.42). Наказом КНП «МСП КМР» від 12.10.2020 № 01-06/99 виключено з 12.10.2020 зі штатного розкладу, зокрема: 0,25 од. лікаря-стоматолога-терапевта терапевтичного кабінету 1/к (а.с.44). Наказом КНП «МСП КМР» від 06.11.2020 № 01-06/106 включено в штатний розпис медичного персоналу госпрозрахункових кабінетів з 09.11.2020 0,25 од. лікаря-стоматолога (а.с.46). Звільнення відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тому відповідно до ч.3 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до постанови ВС від 06.05.2020 у справі № 487/2191/17 при звільненні працівника у зв`язку зі скороченням штату роботодавець зобов`язаний йому запропонувати всі вакансії, що відповідають вимогам посади чи роботи за відповідною професією чи спеціальністю, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, які існують на підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. 23.09.2020 [PERSON] була запропонована посада 1,0 ст. посади сестри медичної зі стоматології госпрозрахункового кабінету вищої категорії та посада 0,5 ст. посади молодшої медичної сестри терапевтичного відділення і 0,5 ст. молодшої медичної сестри госпрозрахункового кабінету, від чого позивачка відмовилася (а.с.100,101). 23.09.2020 [PERSON] була запропонована посада 1,0 ст. посади сестри медичної зі стоматології госпрозрахункового кабінету вищої категорії, від чого позивачка відмовилася (а.с.100). Проте, чи всі вакансії, що відповідають вимогам посади/роботи за професією/спеціальністю, яку позивачка може виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду тощо, які існували на підприємстві на час її звільнення, були запропоновані позивачці відповідачем, останнім не доведено. Так, листом від 07.04.2021 № 01/702/01-24-21 - на а.с.171) Костянтинівський міський центр зайнятості населення повідомив суд, що КНП КМР «Міська стоматологічна поліклініка м. Костянтинівки» звіти за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» в період з 11.06.2020 по 11.10.2020 включно до Костянтинівського міського центру зайнятості не подавала. Судовою ухвалою від 25.11.2020 за відповідним клопотанням сторони позивача витребувано з відповідача зокрема штатний розпис підприємства станом на 13.07.2020 та на 09.11.2020. Штатний розпис підприємства відповідачем не наданий з таким поясненням невиконання судової ухвали від 25.11.2020: «Штатний розпис станом на 13 липня 2020 року не затверджувався, оскільки на цей час фактичних змін у ньому не відбувалося. Штатний розпис станом на 09 листопада 2020 року не має жодного відношення до обставин звільнення позивачки, (яку, до слова, було звільнено 09 жовтня 2020 року), а тому у розумінні приписів ст.ст.12,82 ЦПК України ці штатні розписи не є належними та допустимими доказами обставин звільнення позивачки» (а.с.151-152). Такою відповіддю відповідач, по-перше, перебрав на себе функції суду щодо оцінки доказів. По-друге, в спорах, що виникають з трудових правовідносин про порушення трудових прав, діє презумпція вини роботодавця. Тож, відповідач мав довести виконання ним приписів ст.ст.40 ч.2, 49-2 ч.3 КЗпП України при звільненні позивачки, шляхом надання в тому числі такого доказу, як складений і затверджений новий штатний розпис (ст.49-2 КЗпП України). Проте такого доказу відповідачем суду не надано. У відсутність нового штатного розпису підприємства на час звільнення позивачки зробити висновок про дотримання відповідачем вимог трудового законодавства не убачається можливим. Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на не доведення відповідачем правомірності звільнення позивачки, суд вважає в частині вимог поновлення на роботі позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним, позивачка - поновленню на попередній роботі. За приписами п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Відповідно до ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (ч.1). Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч.2). Зробивши висновок про необхідність поновлення позивачки на роботі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За приписами п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз.1). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3). Середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу розрахований, виходячи з середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів вимушеного прогулу. Відповідно до довідки відповідача №01-11/542 від 01.12.2020 (а.с.37) заробіток [PERSON] за 08.2020 складає 1013,74 грн, за 09.2020 - 1533,03 грн, середньоденна заробітна плата за відпрацьований час складає 70,74 грн, розрахунок якої відповідає п.8 вище згадуваного Порядку: (1013,74 грн + 1533,03 грн) / (14 днів + 22 дні) = 2546,77 грн / 36 = 70,74 грн. Тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути її середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.10.2020 по 28.04.2021 включно в сумі 9762,12 грн з розрахунку: 70,74 грн середньоденного заробітку * 138 днів затримки розрахунку (за виключенням вихідних та святкових) = 9762,12 грн. Оскільки звільнення позивачки відбулося 11.10.2020, тоді як середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачка просить стягнути з 09.10.2020, заявляючи також до стягнення невідповідно велику її середньому заробітку суму у розмірі 39000,00 грн, то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог відшкодування моральної шкоди: Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи зі встановлення судом порушення прав позивача на труд, а також з обґрунтування позивачкою моральної втрати, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн, позов в цій частині задовольнити частково. За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача за ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 840,80 грн, виходячи з такого: Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачка звернулася до суду 09.11.2020. З 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн. Отже, при поданні позову судовий збір в частині стягнення заборгованості по заробітній платі складав 840,80 грн (2102,00 грн. х 0,4), тому з відповідача в доход держави належить стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial