Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку мотивував тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2017р. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні та сімейні відносини припинені з червня 2020р., спільне господарство не ведеться. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів, втрати почуття любові та поваги один до одного. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. У зв`язку із чим, подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до початку розгляду справи надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила розірвати шлюб. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Позивач у справі є громадянином Королівства Данія , а відповідач - громадянкою України, що підтверджується копіями паспортів сторін. Приватно правові відносини, що склалися між сторонами є відносинами з іноземним елементом, а тому регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право". Згідно з положеннями Закону "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. На момент пред`явлення позову про розірвання шлюбу між Україною та Королівством Данія відсутній чинний міжнародний договір, який встановлює колізійні положення для регулювання сімейних правовідносин. Відповідно до розділу IX Закону України "Про міжнародне приватне право" розірвання шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Тому, у разі якщо подружжя є громадянами однієї держави, їх спільним особистим законом вважається право такої держави. Якщо ж подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. Оскільки сторони є громадянами різних держав, то кожен із них має власний особистий закон. Отже, сторони, як подружжя, не мають спільного особистого закону. При цьому, країною їх останнього спільного місця проживання є Україна. Відповідач офіційно зареєстрована в Україні за однією адресою: [ADDRESS] . Законом України "Про міжнародне приватне право" визначено, що до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законам. З огляду на викладене, в даному випадку підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України. Згідно із ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно частин 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2017р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстроване Муніципалітетом Ерьо Статене 2 10.02.2017р. у Ратуші Ерьо , Ерьоскьобінг, Королівство Данія, номер у книзі реєстрації шлюбів 16809. Шлюбні та сімейні відносини припинені з червня 2020р., спільне господарство не ведеться. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів, втрати почуття любові та поваги один до одного, втрати взаєморозуміння. Сторони не бажають збереження сім`ї, оскільки подальше їх сумісне життя неможливе у зв`язку з психологічною несумісністю, тобто збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що сім`я фактично розпалася, сторони примиритися не бажають і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує інтересам сторін. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та вважає, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved