Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 25 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органи опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 08.11.2003 року по 27.02.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області №2-1281/2009 від 27.02.2009 року з [PERSON] на її користь на утримання сина стягнено аліменти у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 29.08.2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] від шлюбу з яким мають доньку. На даний час вона, її син, чоловік та донька проживають однією сім`єю. Батько сина зв`язок з ним не підтримує, не проявляє до дитини батьківської турботи та любові, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та не сплачує аліменти. Опікою та вихованням дитини займається вона та її чоловік. Син навчається у 8-му класі Южноукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3. За весь час навчання батько не займався вихованням сина, у школі не з`являється та навчанням сина не цікавиться. На прийом до дитячої поліклініки дитину приводе вона чи вітчим. Вважає, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, а тому є доцільним позбавити його батьківських прав. Крім того, зважаючи на те, що [PERSON] не виконує свого обов`язку щодо утримання сина належним чином, просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. 16 травня 2019 року представник третьої особи надала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 26 лютого 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відкрито провадження у справі. 21 травня 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ухвалено закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду справи. Виклик відповідача [PERSON] в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті "Судової влади", однак будучи належним чином повідомленим, відповідач не з`явився до суду та причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а також тих обставин, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву до суду не подав, тієї обставини, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного вирішення справи, на підставі вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали обставини викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . Під час дослідження письмових доказів, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням Краснодонського міськрайонного суду 27 лютого 2009 року (а.с. 6,8). Згідно копії свідоцтва про народження, сторони э батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до копії виконавчого листа №2-1281/09 від 27.02.2009 року на підставі рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області з [PERSON] на користь [PERSON] на уримання сина [PERSON] , [INFO] стягнено аліменти у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. (а.с.7) 29.08.2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.11) Неповнолітній [PERSON] зареєстрований за місцем мешкання матері в квартирі [ADDRESS] (а.с. 12). З характеристики на неповнолітнього [PERSON] виданої директором ЗОШ №3 слідує, що вихованням [PERSON] займаються мама та вітчим. За весь час навчання батько [PERSON] не займався вихованням сина, у школі не з`являвся, навчанням сина не цікавився. (а.с.13) Згідно з довідкою №3428 від 26.07.20018 року виданої лікарем НКП «ЮМЦПМСД» вбачається, що [PERSON] відвідує заклад з матір`ю [PERSON] або вітчимом [PERSON] (а.с.14) Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 25.04.2019 року № 100 орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо його неповнолітнього сина [PERSON] V. Оцінка суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції з прав дитини, ст. 150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 ч. 1 п.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тому, приймаючи до уваги що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, не цікавиться його життям, фізичним і духовним розвитком, не піклується про стан його здоров`я, та матеріально не забезпечує дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, підлягають задоволенню. На думку суду, позбавлення [PERSON] його батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Що стосується вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Статтею 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Як вбачається з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених статтями 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Враховуючи встановлені судом обставини та вищевикладені вимоги закону, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, може бути змінений шляхом зміни способу їх присудження, а саме з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму. Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання їх неповнолітнього сина їх стан здоров`я та здатність працювати, суд вважає, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, до досягнення неповнолітнім [PERSON] повноліття. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768,40 гривень судового збору, сплаченого при звернені з позовом до суду за вимогу про позбавлення батьківських прав. (а.с.1). Також, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн. за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною вимогою.

Outcome: approved