Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

02 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про\~ визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові зазначив, що 30 червня 2010 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 1,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та на грошові внески з нарахуванням відсотків, котрі зберігаються в відділенні ощадного банку "Вокзал" 5438/08 на рахунках № 91551164 та № 9155126. На випадок смерті, 25 квітня 2010 року остання залишила заповіт, яким зазначено майно та внески заповіла позивачу. Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] на момент смерті проживали з померлою [PERSON], батько помер у травні 2018 року, інших спадкоємців не має. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадкової справи, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини в зв'язку із необізнаністю та важким матеріальним становищем. Просив визначити йому строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] строком три місяці з дня набрання рішення суду законної сили. \~Позивач в підготовче засідання не з'явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.21). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області в підготовче засідання також направив заяву про слухання справи у його відсутність та не заперечення проти задоволення позовних вимог позивача (а.с.22). \~\~У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. \~Дослідивши докази у справі суд дійшов\~ наступного. 30 червня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 01 липня 2010 року, актовий запис № 11 (а.с.8). Також, згідно копії свідоцтва про смерть, 10 травня 2018 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.9). Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії 1-ФП № 285962 виданого 03 травня 1972 року Снігурівським районним бюро РАЦС Миколаївської області за актовим записом № 91 від 03 травня 1972 року, з якого вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку площею 1,50 гектара для ведення особистого селянського господарства в межах території [PERSON] сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 599210, виданого 28 березня 2007 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 25.01.2007 року №36 (а.с.11). Згідно заповіту від 26 квітня 2010 року, засвідченого секретарем Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 19, [PERSON] заповідала позивачу вказану земельну ділянку та грошові внески з нарахуванням відсотків, котрі зберігаються в відділенні ощадного банку "Вокзал" 5438/08 на рахунках № 91551164 та № 9155126 (а.с.10). З довідки [PERSON] сільської ради Миколаївської області від 21.11.2013 року № 1147, вбачається, що померла [PERSON] проживала та була зареєстрована з 20 жовтня 1977 року по день своєї смерті по вулиці Івана Безім"яного, 27 в селищі Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області разом з племінником [PERSON] та його дружиною [PERSON] (а.с.12). Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом, однак протягом встановленого законом строку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернувся, оскільки довгий час був у скрутному матеріальному становищі. \~06 вересня 2018 року завідуючою Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачу відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті [PERSON], з причини пропуску ним строку для подання заяви (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 2 ст.1220 зазначеного Кодексу передбачає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Нормою статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, суд вважає, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору. На підставі зазначеного,

Outcome: approved