Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував таким. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Однак, за життя спадкодавець не встиг зареєструвати за собою право власності на вказаний житловий будинок, у зв"язку з чим, за відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме майно, нотаріус відмовив у посвідченні спадкових прав. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (вх. № ЕП-946/20-вх. 27.05.2020). Представник відповідача Снігурівської міської ради Миколаївської області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (вх. ЕП-1085/20-вх. 16.06.2020). Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що 19 березня 2012 року в Книзі реєстрації смертей Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області вчинено актовий запис № 25 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач у справі [PERSON] , що вбачається з копії спадкової справи до майна померлого №8/2020, заведеної 21 січня 2020 року . Інші спадкоємці відсутні. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 21 січня 2020 року державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Мороз Л. позивачу надано роз"яснення про те, що у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім"я померлого [PERSON] , держнотконтора не може видати на його ім"я свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 20). За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва. У 1959 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Ці правові акти визначали, що підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт будівництва ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію й не пов"язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації (правова позиція Веховного Суду України по справі №6-137цс13 від 18.12.2013 року). Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п. 3.2 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Згідно з п. 16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Крім того, вказана Інструкція передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому, фактична належність спадкодавцю спірного майна підтверджується Витягами з погосподарських книг Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, згідно з якими, починаючи з 1959 року по 2015 рік, власником житлового будинку по [ADDRESS] значиться [PERSON] . Відміток про зміну власника будинку не має. Земельна ділянка, згідно з довідкою Василівського старостинського округу Снігурівської міської ради Миколаївської області від 26 грудня 2019 року № 1426, на якій розташований вище вказаний житловий будинок, згідно з Державним актом на землю серії З-МК № 0402213, зареєстрованого за № 242, належить на праві приватної власності [PERSON] . За даними технічного паспорту (а.с. 10-15), інвентарний номер 290, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , складається з: житлової будівлі А-1 площею 76,0м?; сіни а-1 площею 12,0м?; сараю В-1 площею 24,0 м?; сараю Г-1 площею 24,0м?; гаражу Д-1 площею 17,0м?; сараю Ш-1 площею 10,0м?; кухні Б-1 площею 17,0м?; погрібу З-1 площею 5,0м?; вбиральні Е-1 площею 1,0м? (а.с. 11-14). Згідно з довідкою Снігурівської філії ММБТІ № 103 від 18 травня 2020 року, власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Василівською сільською радою 24 травня 1995 року" право власності зареєстровано в Снігурівській філії ММБТІ 24 травня 1995 року, книга 8 за реєстровим № 263; об`єкти самочинного будівництва відсутні. Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами становить 39142,00грн. (а.с. 19). Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 24 червня 2020 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку вказаного будинку та земельної ділянки відсутні. Остільки, позивач довів наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає його позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

Outcome: approved