Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в якому просила стягнути з відповідача на її користь: -невиплачене страхове відшкодування (моральну шкоду) в розмірі 19200 гривень; -пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в розмірі 1635 гривень 60 копійок та три відсотки річних в розмірі 142 гривні 02 копійки; -моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 15000 гривень. Пізніше позивач змінила свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь: -невиплачене страхове відшкодування (моральну шкоду) в розмірі 19200 гривень; -пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в розмірі 3834 гривні, три відсотки річних в розмірі 358 гривень 23 копійки та інфляційні втрати в розмірі 197 гривень 81 копійки; -моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 5000 гривень. Представник відповідача в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. У зв?язку з цим, за згодою представника позивача, суд розглядає справу у порядку ст. ст. 280-284 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно постанови старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 23.03.2019 року про закриття кримінального провадження 03.12.2017 року о 05 годині в темну пору доби на неосвітленій ділянці дороги в м . Малині Житомирської області по вул . Гагаріна поблизу будинку № 40 , де передбачене обмеження швидкості руху до 60 км/год, пішохід [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, в порушення вимог пунктів 4.1., 4.4. Правил дорожнього руху рухалася проїзною, не виділивши себе та не маючи на зовнішньому одязі світлоповертальних елементів для своєчасного її виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Під час цього, порушуючи пункт 4.14. Правил дорожнього руху, [PERSON] вийшла на проїзну частину по якій рухався автомобіль Mercedes-Benz Vito-115 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. У зв?язку з цим відбулось зіткнення транспортного засобу з пішоходом. Від отриманих травм [PERSON] померла (а.с. 14). Причиною дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій пішохода [PERSON] правилам дорожнього руху. За таких обставин кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України було закрите у зв?язку з відсутністю в його діях складу злочину (а.с. 21-27). Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В ч. 2 ст. 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім?єю. Оскільки [PERSON] на законній правовій підставі керував автомобіль Mercedes-Benz Vito-115 реєстраційний номер [NUMBER] і внаслідок цього заподіяв смерть [PERSON] , то він повинен відшкодувати моральну шкоду її чоловікові, батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім?єю. Однак цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів (а.с. 18). Відповідно до пункту 27.3. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. На день настання страхового випадку місячний розмір мінімальної заробітної плати становив 3200 гривень. 12 мінімальних заробітних плат становлять 3200 х 12 = 38400 гривень. Із свідоцтва про шлюб [PERSON] , яка мала прізвище [PERSON] (а.с. 12), свідоцтва про її народження (а.с. 10) та свідоцтва шлюб її матері (а.с. 17) вбачається, що померла мала матір [PERSON] , батька [PERSON] та чоловіка [PERSON] . Оскільки моральна шкода виплачується чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) померлої особи рівними частинами, то Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», за загальним правилом повинно було перерахувати позивачу 1/3 частку від 38400 гривень, що становить 12800 гривень. Однак на час звернення позивача до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування (моральної шкоди), а саме станом на 04.02.2019 року, від отримання своєї частки моральної школи на користь позивача відмовився батько [PERSON] - [PERSON] (а.с. 13). Всі необхідні документи були надані відповідачу разом з заявою від 04.02.2019 року (а.с. 8). Таким чином Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повинно було перерахувати позивачу 2/3 частки від 38400 гривень, що становить 25600 гривень. Не дивлячись на це листом від 06.05.2019 року відповідач повідомив позивача про виплату страхового відшкодування в розмірі 12800 гривень (а.с. 28). В цьому листі роз?яснено, що розмір страхового відшкодування зменшено вдвічі на підставі пункту 36.3. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в ньому зазначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Однак ця стаття застосовується в тому випадку, якщо шкоду заподіяно потерпілому внаслідок взаємодії декількох транспортних засобів, а тому відповідач не доплатив позивачу страхове відшкодування (моральну шкоду) в розмірі 12800 гривень. Крім того позивач 19.07.2019 року подала до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заяву про виплату частки страхового відшкодування (моральної шкоди) чоловіка померлої [PERSON] (а.с. 29), оскільки останній також відмовився від своєї частки на користь позивача (а.с. 30). На підставі цієї заяви відповідач повинен був виплатити позивачу ще 1/3 частку від 38400 гривень, що становить 12800 гривень, але не дивлячись на це, знову виплатив половину - 6400 гривень, посилаючись на пункт 36.3. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 31). Таким чином відповідач не доплатив позивачу страхове відшкодування (моральну шкоду) в розмірі 19200 гривень, а тому суд стягує ці кошти з відповідача на користь позивача. Відповідно до пункту 36.5. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 06.05.2019 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування (моральної шкоди) в розмірі 12800 гривень. На день винесення рішення минув 261 день. Враховуючи цей строк прострочки, рівень інфляції та облікову ставку Національного банку України, то з відповідача на користь позивача суд стягує наступні кошти за прострочення сплати страхового відшкодування (моральної шкоди) в розмірі 12800 гривень: - пеню в розмірі 2970 гривень; - три відсотки річних в розмірі 274 гривні 59 копійок; - інфляційні втрати в розмірі 101 гривня 41 копійка. З 16.08.2019 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування (моральної шкоди) в розмірі 6400 гривень. На день винесення рішення минув 159 день. Враховуючи цей строк прострочки, рівень інфляції та облікову ставку Національного банку України, то з відповідача на користь позивача суд стягує наступні кошти за прострочення сплати страхового відшкодування (моральної шкоди) в розмірі 6400 гривень: - пеню в розмірі 864 гривні 17 копійок; - три відсотки річних в розмірі 83 гривні 64 копійки; - інфляційні втрати в розмірі 96 гривень 40 копійок. Таким чином суд стягує з відповідача на користь позивача наступні кошти: - страхове відшкодування (моральну шкоду) в розмірі 19200 гривень; - пеню в розмірі 3834 гривні 63 копійки; - три відсотки річних в розмірі 358 гривень 23 копійки; - інфляційні втрати в розмірі 197 гривень 81 копійка. У стягненні моральної шкоди за прострочення сплати страхового відшкодування суд відмовляє за безпідставністю, оскільки законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди за такий вид порушення. У випадку прострочення сплати страхового відшкодування на користь позивача стягується пеня, 3% річних та інфляційні втрати. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також суд стягує з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених вимог, понесені витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи вищевказане,

Outcome: partial