Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, третьої особи [PERSON] про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту, виключення з переліку арештованого майна, посилаючись на те, що 23 лютого 2007 року [PERSON] надав йому доручення на користування та розпорядження автомобілем марки і моделі ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Лозівським МРЕВ УДАІ ГУ-УМВС України в Харківській області 22 жовтня 2005 року. З цього часу він на законній правовій підставі користується та розпоряджається вказаним автомобілем. 17 листопада 2015 року він звернувся до нотаріуса з питання переоформлення даного автомобіля та йому стало відомо, що спірний автомобіль знаходиться під арештом, накладеним на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області [PERSON] про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2015 року та про розшук майна боржника від 05.05.2015 року. З даних постанов позивачу стало відомо, що [PERSON] має заборгованість перед Лозівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, яку він не сплатив в добровільному порядку, в звязку з чим до ВДВС Лозівського МРУЮ в Харківській області була направлена вимога про примусове стягнення боргу. На підставі даної вимоги державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та було зясовано, що [PERSON] має декілька автомобілів у власності, а тому числі і спірний автомобіль, а тому 05.05.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про розшук майна боржника. Вищевказані обставини змусили позивача звернутися з даним позовом до суду, оскільки діями відповідача порушено його право на володіння та користування належним йому майном, тому просить поновити йому строк для звернення з позовом до суду. Крім цього просить визнати, що автомобіль марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Лозівським МРЕВ УДАІ ГУ-УМВС України в Харківській області 22 жовтня 2005 року належить йому, зобовязав відповідача виключити з переліку рухомого майна, на яке накладено арешт та заборона на відчуження вищевказаний автомобіль. Позивач неодноразово уточняв свої позовні вимоги та просив поновити йому строк для звернення з позовом до суду. Крім цього просив визнати, що автомобіль марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Лозівським МРЕВ УДАІ ГУ-УМВС України в Харківській області 22 жовтня 2005 року належить йому, зобовязав відповідача виключити з переліку рухомого майна, на яке накладено арешт та заборона на відчуження вищевказаний автомобіль. Також просив скасувати обтяження щодо заборони на відчуження на спірний автомобіль, накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 02.02.2015 року (ВП 46216728), зареєстроване 05.05.2015 року Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, за реєстраційним номером 46922721, термін дії якого встановлено до 05.05.2020 року, підстава обтяження вимога Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів від 20.08.2014 року № Ф-209 У. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності її довірителя. На задоволенні уточнених позовних вимог наполягала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, постановивши рішення на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, яка міститься в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Лозівським МРЕВ УДАІ ГУ-УМВС України в Харківській області 22 жовтня 2005 року, згідно свідоцтва про реєстрацію КХС № 748662, виданого Лозівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Харківській області. У Лозівському міськрайонному ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 46216728 про сплату боргу (недоїмки) з [PERSON] на користь Лозівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області. Постановою державного виконавця Лозівському міськрайонному ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області від 05.05.2015 року було оголошено розшук транспортного засобу - автомобіля марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Лозівським МРЕВ УДАІ ГУ-УМВС України в Харківській області 22 жовтня 2005 року, що належить боржнику [PERSON]. Крім цього, на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області [PERSON] від 02.02.2015 року ВП 46216728 був накладений арешт всього рухомого майна боржника [PERSON], про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 46922721 від 05.05.2015 року. Згідно ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні. Окрім цього, 23.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена угода купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Лозівським МРЕВ УДАІ ГУ-УМВС України в Харківській області 22 жовтня 2005 року. На підтвердження укладання угоди позивач передав відповідачеві обумовлену грошову суму в рахунок сплати вартості автомобіля, а відповідач передав позивачеві автомобіль ключі і документи до нього та видав довіреність посвідчену приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 23.02.2007 року за реєстром № 673. Згідно цієї довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (зняти з обліку, продати, обміняти, здавати в оренду) належним йому автомобілем ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії довіреності необмежений. З 23 лютого 2007 року автомобіль ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться у володінні позивача по справі. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 з послідуючими змінами у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила),власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) їх протягом 10 діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Пунктом 8 Правил передбачено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто,і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Правомірність придбання транспортних засобів,складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності,які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Такими документами можуть бути: довідка-рахунок за формою згідно з додатком N 1 до цих Правил, видана суб'єктом підприємницької діяльності,який реалізує транспортний засіб; договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах,та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичної чи фізичної особи, яка визнається власником транспортного засобу, його марки, моделі, року випуску, а також ідентифікаційних номерів складових частин; довідка органу соціального захисту населення, який виділив автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортного засобу за формою згідно з додатком №6 до цих Правил, виданий підприємством-виробником транспортного засобу чи його складових частин або підприємствами, які переобладнали чи встановили на транспортному засобі спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про відповідність конструкції транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху, із зазначенням їх ідентифікаційних номерів та конкретного одержувача, скріплений підписом посадової особи підприємства і печаткою; посвідчення митного органу про реєстрацію транспортного засобу або його складових частин, що мають ідентифікаційні номери, в підрозділах ДАІ - для фізичних осіб, вантажна митна декларація - для юридичних осіб або належним чином оформлені довідка-рахунок та вантажна митна декларація (засвідчена митним органом копія) - для фізичних та юридичних осіб; договір фінансового лізингу. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Стаття 34 ЗУ «Про дорожній рух» передбачає обов'язкову реєстрацію транспортного засобу при вчиненні угоди про його придбання. Таким чином, законодавством встановлено додаткові вимоги до порядку переходу права власності на автомобіль. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно п.33 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, наявність арешту автомобіля ВАЗ 21104, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № КХТА21104050880139, обєм двигуна 1596 БЕНЗ, реєстраційний номер [NUMBER], за відсутності існування підстав, які стали причиною накладення арешту, порушує права позивача на розпорядження майном, тому це право підлягає захисту шляхом скасування арешту автомобіля.\~\~\~\~ Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з письмового договору купівлі-продажу автомобіля від 23.07.2007 року та розписки [PERSON] про отримання коштів за автомобіль від 19.07.2008 року, що при укладанні договору були виконані усі істотні умови договору, а саме він передав покупцеві майно автомобіль, а покупець прийняв його та сплатив за нього обумовлену суму коштів. Враховуючи, що сторони за угодою в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, договір виконано фактично, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] про визнання угоди укладеною та про визнання за ним права власності на вищезазначений автомобіль. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість уточнених вимог позивача, а тому є підстави для його задоволення. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Частиною 3 ст. 10, ст.ст. 57-60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи всі докази досліджені судом в судовому засіданні в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач порушив право позивача, суд вважає необхідним позовні вимоги щодо розірвання договору та стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Outcome: approved