Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

12.01.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що 16.08.2014 року, її батько [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2104, їхав разом із матір'ю [PERSON] із Самбора до Старого Самбора. На 86 км 500 м автодороги Львів - Самбір - Ужгород, навпроти села Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області, автомобіль на дозволеній швидкості в'їхав в яму (вибоїну) глибиною до 20 см, яка знаходилась на дорозі. Від удару колесо відірвало, а уже не керовану машину кинуло на зустрічну полосу руху, по якій назустріч рухався вантажний фургон Мерседес, номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого автомобілі зіштовхнулися, від удару якого автомобіль її батька декілька разів перекинувся, а батько та мати, загинули. 03.09.2013 року батько [PERSON], уклав із страховою компанією «Провідна» договір про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та був виданий поліс №АС/4133705/1405/13, строк дії договору до 03.09.2014 року. Згідно Полісу, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Страхову компанію «Провідну», в тому числі на її гарячу лінію, в той же день було повідомлено про дорожньо - транспортну пригоду, яка сталася 16.08.2014 року та про настання страхового випадку, а також своєчасно була подана письмова заява про виплату страхового відшкодування, яка була проігнорована, тому змушена звернутися до суду про стягнення із страхової компанії «Провідна» 87696 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 29292 витрати на поховання, 29292 гривні - морального відшкодування, оскільки невиплата страхового відшкодування добровільно негативно вплинуло на неї, призвело до душевних страждань, головного болю, погіршення сну, порушило нормальний життєвий уклад в сім'ї та в стосунках з рідними та близькими, вплинуло на відносини з працівниками по місцю роботи і проживання та спілкування з людьми. В судовому засіданні 20.04.2016 року позивач в порядку ст. 31 ЦПК України уточнила позовні вимоги, просила стягнути зі Страхової компанії «Провідна» 43848 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 14616 гривень морального відшкодування та 14616 гривень на поховання, тільки що стосується матері [PERSON], оскільки згідно постанови Старосамбірського РВ ГУМВСУ у Львівській області, ДТП сталося з вини водія [PERSON] 10.11.2016 року у судовому засіданні позивач [PERSON] та представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у заяві, поданій у порядку ст. 31 ЦПК України. Заперечили факт, що страхова компанія «Провідна» перерахувала відшкодування у сумі 9808 гривень, так як жодних поступлень коштів не було, відповідач не надав підтверджуючого документа. Представник ПАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з'явився, але подав суду заяву, якою просив спір вирішити в його відсутності, проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на те, що 13.01.2016 року ПрАТ СК «Провідна» перерахувала по системі «Приватмані» позивачці [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 9808 гривень, що складається з витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника в Львівському регіоні в розмірі 2500 гривень та моральної шкоди в розмірі 7308 гривень. Щодо відшкодування шкоди, на умовах встановлених ст. 1200 ЦК України, то така не може бути задоволена, оскільки позивач [PERSON] є повнолітньою особою, померла [PERSON], яка була її мамою, на її утриманні не знаходилася. Стосовно визнання події - ДТП страховим випадком також заперечує, оскільки страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.08.2014 року о 17 годині, [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER], рухаючись по автодорозі Львів - Ужгород разом із [PERSON], неподалік с. Торчиновичі Старосамбірського району Львівської області, не впорався з керуванням автомобіля та виїхавши на зустрічну смугу руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки Мерседес Спінтер, номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого водій [PERSON] від отриманих травм помер на місце ДТП, а [PERSON] була доставлена у Старосамбірську ЦРЛ, де померла. Із постанови про закриття кримінального правопорушення від 09.12.2014 року вбачається, що ДТП сталося з вини водія [PERSON], який проявив недбалість до технічного стану керованого ним автомобіля ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER], а саме не забезпечив належне його обслуговування, не перевірив справність рульового управління автомобіля. Однак, враховуючи, що внаслідок ДТП водій [PERSON] помер, кримінальне провадження закрито. Факт смерті [PERSON] , [PERSON] 16.08.2014 року підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14-17). У відповідності до вимог ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована на підставі договору про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ним та страховою компанією «Провідна», що підтверджується Полісом № АС/4133705/1405/13, строк дії якого закінчувався 03.09.2014 року (а.с.7). Відповідно до п.4 Полісу - страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого визначено в розмірі 100000гривень, а за шкоду заподіяну майну - 50000 гривень. Згідно ст.18 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Таким чином, суд приходить до висновку, що автомобіль ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER], був забезпеченим транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а дії або бездіяльність його водія під час керування таким транспортним засобом є підставою для виникнення прав та обов'язків у страховика та третіх осіб, передбачених положеннями даного Закону, які полягають у відшкодуванні завданих збитків в порядку, передбаченому чинним законодавством. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно до ст.ст.3, 5, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 6 цього Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно матеріалів справи, 19.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до ПРАТ «СК»Провідна» із заявою про настання ДТП за участю транспортного засобу Страхувальника ПрАТ «СК» Провідна» та про виплату страхового відшкодування та додала необхідні документи. ПрАТ «СК «Провідна» витребувала у позивача додаткові документи для прийняття рішення по заявленій події, за таких обставин, подія, що мала місце 16.04.2014 р. під час дорожньо - транспортної пригоди є страховим випадком, яка була і визнана самим відповідачем. У відповідності до вимог ст.23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з смертю потерпілого. Згідно положення ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1200 ЦК України, шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками позивачки записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.26). Довідками, виданими виконавчим комітетом Старосамбірської міської ради Львівської області, встановлено, що на момент смерті [PERSON], [PERSON] були зареєстровані і проживали у квартирі [ADDRESS] разом із позивачем - дочкою [PERSON], [INFO], внуком [PERSON], [INFO], сином [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] сестрою [PERSON] (а.с.49-50). Отже, позивач [PERSON], будучи донькою [PERSON] та [PERSON] на момент настання страхового випадку не працювала, а здійснювала догляд за сином [PERSON], [INFO], який був внуком померлих, отже має право на страхове відшкодування, загальний розмір відносно одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто сума до стягнення підлягає в розмірі 43848 гривень (з розрахунку 36х1218). Згідно довідок, виданих виконком Старосамбірської міської ради, [PERSON] здійснювала поховання своїх батьків [PERSON], [PERSON] за власні кошти (а.с.20). Згідно долучених до справи товарного чеку, рахунком, договором про виконання робіт (а.с.121-122), світлинами із зображенням пам'ятника (а.с.123), витрати [PERSON] на поховання склали 44237 гривень, з них 36800 витрати на пам'ятник, 7437 гривень - витрати на домовину, хрест, вінки. Проте Законом №1961-15 визначено, що відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат, отже до відшкодування шкоди щодо поховання підлягає сума стягнення - 14616 гривень (з розрахунку 12х1218). Крім того, [PERSON] має право на відшкодування і моральної шкоди. У відповідності до ч.2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Враховуючи, що [PERSON] зазнала глибоких моральних страждань, пов'язаних із смертю батьків, внаслідок чого постійно відчуває душевний біль, ця травма залишиться для неї на все життя, невиплата страхового відшкодування негативно вплинуло на її здоров'я, призвело до головного болю, погіршення сну, порушило нормальний життєвий уклад в сім'ї та в стосунках з рідними та близькими, суд вважає, що заявлена нею моральна шкода в розмірі 14616 гривень є достатньою і обґрунтованою. Твердження відповідача про перерахунок [PERSON] 13.01.2016 року страхового відшкодування в розмірі 9808 гривень, яке складається з витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника в Львівському регіоні в розмірі 2500 гривень та моральної шкоди в розмірі 7308 гривень, судом не береться до уваги, оскільки не підтверджені жодними документами. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини справи у їх сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та відповідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави. А тому,

Outcome: approved