Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, обгрунтовуючи підставність позовних вимог таким. З 06.04.2010 року вони з відповідачкою проживали у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання, 06.12.2013 року, у них народився син [PERSON]. Рішенням Липовецького районного суду від 22.06.2015 року їх шлюб розірвано та рішенням цього ж суду від 23.06.2015 року з нього, [PERSON], на користь відповідачки присуджено до стягнення аліменти: на сина в розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.05.2015 року і до 06.12.2016 року. З моменту набрання рішенням законної сили та станом на 20.08.2015 року його стан здоров'я погіршився, він потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, дообстеження у Вінницькій обласній лікарні імені Пирогова для вирішення питання подальшої його працездатності. Крім цього, з 02.08.2015 року він влаштувався на роботу та його дохід тепер носить регулярний характер, заробітна плата складає 1300 гривень, а тому, позивач вважає, що аліменти з нього слід стягувати у частці від його заробітку (доходу). Також просив врахувати обставини те, що з моменту набранням рішенням законної сили про присудження із нього аліментів на утримання дитини та дружини стались змін у його сім'ї, а саме: його батько помер, а тому він проживає з матір'ю, яка не працює, а тому він несе витрати і на її утримання. Також вони з матір'ю здійснюють постійний догляд за бабусею - інвалідом першої групи, підтримують її матеріально. Ураховуючи наведені обставини стосовно зміни його матеріального та сімейного стану в сторону погіршення, позивач просив суд змінити розмір аліментів, визначених за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.06.2015 року на дитину в розмірі 600 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття та на дружину 300 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.05.2015 року і до 06.12.2016 року, розпочавши стягнення із нього аліментів на користь [PERSON] в новому розмірі на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробіттку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1/16 частки від його заробітку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною тьохрічного віку, тобто до 06.12.2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у пред'явленому обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечує проти заявлених позовних вимог, суду пояснила, що позивач має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання у розмірі, визначеному рішенням Липовецького районного суду від 23.06.2015 року, яке набрало законної сили. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності дійшов висновків про таке. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За рішенням Липовецького районного суду від 22.06.2015 року шлюб між сторонами було припинено шляхом його розірвання та [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище "Федотова". Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.06.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову -15.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на дружину в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову - 15.05.2015 року та до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 06.12.2015 року. Обставини щодо набрання рішеннями законної сили та звернення їх до виконання в частині стягнення аліментів із [PERSON] сторонами спору визнавались, а відтак в силу положень ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Позивач звернувся до суду із позовом про зміну розміру та способу визначених за рішенням суду аліментів, зазначивши, що змінилось його матеріальне становище, сімейний стан, а також стан його здоров'я та членів його сімї. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Із здобутих у справі доказів судом з'ясовано, що станом на 23.06.2015 року, тобто на день ухвалення Липовецьким районним судом рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини та дружини, [PERSON] був працездатною особою, мав нерегулярний мінливий дохід, так як постійного місця роботи не мав, проживав із своєю матір'ю. Він мав захворювання, у звязку із чим 23.12.2013 року та 13.01.2014 року був про оперований з діагнозом "виразкова хвороба, активна гігантська виразка 12-персної кишки, стеноз і деформація 12-персноїх кишки, гостра висока кишкова непрохідність, кровоточивість виразки дванадцятипалої кишки, постгеморагічна анемія". В подальшому перебував на лікуванні з приводу хвороби оперованого шлунку, мав діагноз "хронічний гастродуоденіт". Рішенням суду від 23.06.2015 року також було встановлено, що [PERSON] є працездатною особою за характером свого захворювання потребує періодичного лікування в закладах охорони здоровя. Як убачається із довідки Фермерського господарства "Колосок" с. Лукашова від 12 серпня 2015 року за № 4, [PERSON] працевлаштований в даному господарстві з 02.08.2015 року різноробочим, посадовий оклад становить 1300 гривень(а. с.9). Тобто встановлені обставини вказують на наявність у позивача регулярного доходу у виді заробітної плати. Згідно довідок Лукашівської сільської ради від 11.08.2015 року за № № 780, 781 слідує, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом із своєю матір'ю, [INFO] по вулиці Жовтнева, 31 с. Лукашова, допомагає своїй матері - [PERSON] доглядати за її матір'ю - [PERSON] (а. с. 16, 17). Як слідує із Довідки до акта огляду МСЕК, [PERSON] є інвалідом першої групи потребує постійного стороннього догляду ( а. с. 19). Довідка Липовецької центральної районної лікарні від 20.08.2015 року свідчить про те, що [PERSON] постійно лікується амбулаторно та стаціонарно в терапевтичному відділенні Липовецької ЦРЛ з діагнозом "хвороба оперованого шлунку" та дано заключення про потребу постійного лікування та дообстеження у Вінницькій обласній лікарні імені Пирогова для вирішення питання подальшої працездатності ( а. с. 19). Суд вважає, що дані докази вказують на зміну матеріального становища платника аліментів, які стались після ухвалення судового рішення в сторону погіршення. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція має місце у прецедентній практиці Верховного Суду України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, яка є обовязковою для застосування судами України. За встановлених обставин щодо погіршення становища позивача та в контексті приведених правових норм, суд дійшов до переконання про доцільність зміни способу присудження аліментів. Визначаючи розмір аліментів у новому розмірі, які мають бути стягнуті із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини та на утримання дружини, суд вважає, що надана відповідачем в якості доказу Довідка медичного закладу щодо переліку хвороб дитини [PERSON], [INFO] не є доказом у даній справі при вирішенні вимог про зміну розміру аліментів, оскільки хвороба є підставою для участі батьків у додаткових витратах. Ураховуючи обставини визначені у ст.182 СК України та з урахуванням обов'язку батьків утримувати дитину до її повноліття (ст.180 СК України), з урахуванням права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що з позивача аліменти на утримання дитини та дружини мають бути стягнені у частці від його заробітку (доходу). Суд дійшов до переконання, що позивач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) та на утримання дружини в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) оскільки [PERSON] є особою, яка не має протипоказань до роботи, так як не довів це належними доказами, він офіційно працевлаштований, має регулярний дохід у виді заробітної плати, яку отримує у фермерському господарстві "Колосок" с. Лукашова. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили згідно розяснень, що містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Також суд вважає, що виконавчий лист виданий за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.06.2015 року у справі №136/862/15-ц, має бути витребуваний з Відділу державної виконавчої служби Липовецького районного управління юстиції та залишений без подальшого виконання. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягають стягненню судові витрати, від сплати яких було звільнено позивача при зверненні до суду. На підставі ст. ст. 84, 182, 183, 184, 192 СК України,

Outcome: partial