Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

28 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. \~Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 грудня 2015 року [PERSON] керуючи автомобілем марки "ВАЗ-2101" реєстраційний номер В7433ВН, рухаючись по проїзній частині дороги на 15-му мікрорайоні біля будинку №19 в м. Нововолинську Волинської області не справився з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з керованим нею автомобілем [NUMBER], внаслідок чого спричинив механічні пошкодження автомобілю під її керуванням, чим завдав їй матеріальну та моральну шкоду. Позивач зазначає, що керувала автомобілем на підставі довіреності від 05.01.2016 року, автомобіль належить її матері [PERSON] Позивач вказує, що постановою Нововолинського міського суду від 21 січня 2016 року за вищевказане порушення відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Позивач вказує, що вартість завданого матеріального збитку складає 240361,66 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 247519,10 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 138890,00 грн., за складання звітів і проведення оцінки вартості заподіяного матеріального збитку та встановлення вартості пошкодженого транспортного засобу нею було сплачено 4500,00 грн. Також позивач зазначає, що хоча вартість відновлювального ремонту і перевищує вартість матеріального збитку, всерівно має намір відновити пошкоджений автомобіль для подальшого використання. [PERSON] того позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача, їй було заподіяно моральну шкоду яку оцінює у 3000,00 грн., яка полягає у пошкодженні фактично нового автомобіля. Також вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода вплинула на її загальний психологічний стан, викликала негативні емоції і переживання, що вплинуло на її спокій. Позивач зазначає, що фактично на довгий час була позбавлена засобу для пересування і вирішення щоденних побутових і робочих справ. Позивач зазначила, що автомобіль яким вона керувала був застрахований, страховою компанією їй було виплачено страхове відшкодування в сумі 49500,00 грн. [PERSON] цього відповідач добровільно виплатив їй 22300,00 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, відшкодувати добровільно решту суми заподіяного їй матеріального збитку та моральної шкоди відповідач категорично відмовляється. Тому враховуючи часткове відшкодування позивач просить стягнути з відповідача 29671,66 грн. майнової шкоди, 3000,00 грн. моральної шкоди, 4500,00 грн. витрат пов'язаних із оплатою за використання експертиз, 1102,40 грн. судового збору, всього: 38274,06 грн. 02 жовтня 2017 року позивач [PERSON] подала до суду додаткову позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог. Позивач подану додаткову позовну заяву обгрунтувала тим, що оскільки відповідач не визнає позову, у справі було призначено автотоварознавчу експертизу і відповідно до висновків експерта вона вимушена збільшити розмір позовних вимог. Тому виходячи з висновку автотоварознавчої експертизи від 27 червня 2017 року позивач просить стягнути з відповідача 50378,73 грн. майнової шкоди, 3000,00 грн. моральної шкоди, 8214,00 грн. витрат пов'язаних із оплатою за виконання висновків експерта, 1102,40 грн. судового збору, всього: 62695,13 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] збільшенні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та у додатковій позовній заяві, просив збільшенні позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у письмовому запереченні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак В7433ВН, на 15-му мікрорайоні біля буд.№19 в м.Нововолинську, перебував у стані стомлення, що призвело до сну за кермом, внаслідок чого автомобіль втратив керованість та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з опорою вуличного освітлення та автомобілем марки «Міцубісі», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого було спричинено механічні пошкодження автомобілів та пошкоджено опору вуличного освітлення. Таким чином, [PERSON] було вчинено правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.5). Винність відповідача [PERSON] у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 21 січня 2016 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля [NUMBER], являється [PERSON] (а.с.7). Із позовної заяви встановлено, що власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] є матір'ю позивача [PERSON] (а.с.3). Із копії довіреності від 05.01.2016 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] тимчасово перебуває в Італії та уповноважує цією довіреністю [PERSON] та [PERSON] продавати (розпоряджатись, керувати, управляти, ставити на облік або зняти з нього, забирати зі штрафмайданчика, переоформляти, тощо) належний їй автомобіль "Mitsubishi Lancer", легковий седан, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], здійснювати необхідний ремонт, тощо (а.с.9). Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складеного о 10:40 год. 17 грудня 2015 року встановлено, що [PERSON], [INFO] була оглянута лікарем-наркологом о 10:40 год. 17 грудня 2015 року та ознак сп'яніння у [PERSON] виявлено не було (а.с.11). Із висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №219/5-16 від 26.05.2016 року встановлено, що вартість завданого матеріального збитку складає 240361,66 грн., вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 247519,10 грн., об'кт оцінки: автомобіль [NUMBER] (а.с.12-30). Із звіту №219/5-16 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля [NUMBER] від 18 липня 2016 року встановлено, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля [NUMBER] складає 138890,00 грн. (а.с.31-57). Як вбачається із квитанції від 10.05.2016 року [PERSON] отримала від страхової компанії страхове відшкодуванння на суму 49500,00 грн. (а.с.58-59). Із квитанції №0.0.562185861.1 встановлено, що [PERSON] сплатила 2000,00 грн. за послуги по оцінці матеріального збитку автомобіля [NUMBER] (а.с.60). Із платіжного доручення №96512487659092304159 від 14.06.2016 року вбачається, що [PERSON] сплачено 2500,00 грн. оцінювачу [PERSON] (а.с.82) Із висновку №8570 судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами даної цивільної справи складеного 27 червня 2017 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди станом на 17 грудня 2015 року складає 235750,71 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] на день проведення експертизи складає 229239,06 грн., вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження зазначеного автомобіля [NUMBER] на день проведення експертизи складає 131478,53 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди станом на 17 грудня 2015 року складає 113571,98 грн., експертиза вартістю 3714,00 грн. виконана за рахунок коштів сторін по справі (а.с.115-129). Із квитанції від 15.06.2017 року вбачається, що [PERSON] проведено оплату за висновок експертизи №8570 в сумі 3714,00 грн. (а.с.139-140). Із фототаблиць вбачається, що автомобіль [NUMBER] має механічні пошкодження (а.с.27,28,50,51). Із довідки виданої інспектором Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] - [PERSON] встановлено, що 17 грудня 2015 року о 09:50 год. на 15-му мікрорайоні буд. №19 в м. Нововолинську внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження: деформовано: капот, бампер, передні праве та ліве крило, права та ліва фари розбито, декоративна решітка, права передня дверка, підтікання мастила та охолоджувальної рідини (а.с.6). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки 17 грудня 2015 року на 15-му мікрорайоні в м. Нововолинську є відповідач [PERSON] котрий керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», номерний знак В7433ВН, що стверджується копією постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 21 січня 2016 року (а.с.5). Із пояснень позивача, що не заперечив в судовому засіданні відповідач, судом встановлено, що відповідач добровільно відшкодував позивачу 22300,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди. Тобто, відповідач визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та у заподіянні позивачу майнової шкоди. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль [NUMBER], яким керувала позивач [PERSON] був застрахований та страхова компанія виплатила позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49500,00 грн., що підтверджено квитанцією від 10.05.2016 року (а.с.58-59). Судом встановлено, що автомобіль [NUMBER] було відновлено для подальшого використання. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи від 27 червня 2017 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди станом на 17 грудня 2015 року складає 235750,71 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди станом на 17 грудня 2015 року складає 113571,98 грн. (а.с.115-129). Отже майнова шкода, заподіяна відповідачем [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 грудня 2015 року на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську підтверджена висновком №8492 судової автотоварознавчої експертизи від 27 червня 2017 року (а.с.115-129). Згідно розрахунку наведеного позивачем у додатковій позовній заяві (а.с.138) розмір на відшкодування майнової шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача становить 50378,73 грн., із розрахунку: 235750,71 грн. (ринкова вартість автомобіля [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди станом на 17 грудня 2015 року) 113571,98 грн. (ринкова вартість пошкодженого автомобіля [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди станом на 17 грудня 2015 року) 49500,00 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) 22300,00 грн. (добровільно виплачені кошти відповідачем на відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок ДТП) = 50378,73 грн. Разом з тим суд вважає, що розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] слід визначити наступним чином: 131478,53 грн. (вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження зазначеного автомобіля [NUMBER] на день проведення експертизи, що визначений висновком №8570 судової автотоварознавчої експертизи від 27 червня 2017 року) - 49500,00 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 22300,00 грн. (добровільно виплачені кошти відповідачем на відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок ДТП) = 59678,53 грн. Однак, оскільки сума яку просить стягнути позивач [PERSON] в розмірі 50378,73 грн. є меншою ніж та яка визначена судом, то відповідно до положень ст.11 ЦПК України, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 50378,73 грн. на відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.3 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином відповідач та його представник в судовому засіданні не довели суду обставин справи на які посилались як на підставу своїх заперечень, тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути 50378,73 грн. на відшкодування майнової шкоди. Згідно п.9.2 ст.9 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 3000,00 грн. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП 17 грудня 2015 року автомобіль [NUMBER], яким керувала на підставі довіреності від 05.01.2016 року позивач [PERSON] та який належить її матері [PERSON], зазнав механічних ушкоджень (а.с.5, 6, 7, 9). В судовому засіданні позивачем [PERSON] не наведено суду жодних доказів глибини її моральних страждань у звязку із механічним ушкодженням транспортного засобу марки "Mitsubishi Lancer" реєстраційний номер [NUMBER], який отримав механічні пошкодження 17 грудня 2015 року внаслідок ДТП, власником якого вона не являється. Враховуючи наведене суд відмовляє позивачу [PERSON] у стягненні моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати відповідно до правил ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. \~ Пропорційно до задоволених вимог позивача, згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 4265,20 грн., із розрахунку: 551,20 грн. (сплачений судовий збір) + 3714,00 грн. (оплата за проведення експертизи) = 4265,20 грн. понесених по справі судових витрат, що підтверджується документально (а.с.1, 139-140).\~ В решті позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: approved