Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів призначеного рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року, з 560 грн. 00 коп. на 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з набранням чинності рішення суду, й до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивуючи свої вимоги тим, що з часу постановлення вказаного рішення, збільшилися її витрати на утримання дитини внаслідок інфляційний змін в фінансовій системі держави, й ті кошти, які сплачує відповідач за рішенням суму, не покривають витрати, затрачувані нею на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], та з підстав зміни матеріального стану відповідача - він працевлаштувався й отримує достатні кошти, що впливає на його можливості стягнення з нього коштів у рахунок аліментів за рішенням суду у більшому розмірі. Позивач в судове засідання не з"явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення; звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтримання позовних вимог (а.с.37). За таких підстав судом відповідно визнано за можливе розглядати справу за відсутності позивача згідно його заяви й на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що підстаав для зміни розміру аліментів немає, оскільки його матеріальний стан не змінився в рахунок покращення, він працевлаштований, проте його середньомісячна заробітна плата становить 1 548 грн. 00 коп., із яких він сплачує аліменти в розмірі 650 грн. 00 коп. на утримання дитини, інших доходів, окрім заробітної плати, він не має. Вислухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року, яке набуло чинності, з [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 650 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 14 лютого 2013 року, й до досягненням дитиною повноліття (а.с.8). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. З часу постановлення вказаного рішення матеріальний стан відповідача в бік покращення не змінився - наразі він працевлаштований до ПП «Айрон-Трейд» та його середньомісячна заробітна плата становить 1 548 грн. 00 коп. (а.с.41), із яких він сплачує аліменти в розмірі 650 грн. 00 коп. на утримання дитини, інши доходів, окрім заробітної плати, він немає, що не може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Так, відповідач, як платник аліментів, виходячи із його заробітку/доходу - 1 548 грн. 00 коп. (а.с.41), сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі 650 грн. 00 коп., що становить 41% від його заробітку/доходу, а тому визначений судовим рішенням розмір аліментів наразі є прийнятним як для платника, так й отримувача аліментів. Відповідно до п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів на користь одного з подружжя не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Суд, надавши правову оцінку письмовим доводам позивача, вважає, що частково такі витрати відноситься до категорії додаткових витрат батьків на утримання дітей, проте позивачем такі вимоги в порядку статті 185 СК України не заявлялися. Таким чином, судом не встановлено підстава, на яку посилається позивачка - зміна матеріального стану відповідача, що могла би бути підставою згідно ч.1 ст. 192 СК України для зміни розміру аліментів, а тому підстав для збільшення розміру аліментів немає. На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed