Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В своєму позові позивач зазначає, що 05 травня 2000 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею "Ріко-Альянс" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-47. Зобов`язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: сплатила відповідачеві оговорену суму - 1200 грн., а відповідач віддала документи на будинок та ключі від нього. В пункті 10 вищезазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а це свідчить про те, що при купівлі-продажу будинку сторони договору не знали про необхідність нотаріального посвідчення такого договору. Звернувшись у відповідні органи позивач дізналася, що вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на будинок, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки попередній власник майна не виходить на контакт. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Представник позивача до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду невідомі. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 05 травня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею "Ріко-Альянс" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-47 (а.с. 6). Зобов`язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: вона сплатила оговорену суму - 1200 грн. за купівлю вказаного майна, а відповідач віддала документи на будинок та ключі від нього. Право власності на вказаний житловий будинок [PERSON] зареєструвала в КП "Возенесенському МБТІ", реєстровий номер 1043, відповідно до реєстраційного напису від 18.05.2000 року (а.с. 7). Відповідно до рішення Братської селищної ради Братського району Миколаївської області від 16.10.2015 року № 2 та додатку до даного рішення, вулицю "Калініна" було перейменовано на "Карпенка Карого" (а.с. 11). Однак, нотаріально посвідчити договір позивач не має можливості, оскільки [PERSON] не бажає вирішити питання в позасудовому порядку. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 30.08.2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-47 від 05.05.2000 року, укладеним на універсальній товарній біржі "Ріко-Альянс"; крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved