Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № 17 серії [NUMBER] виданим 26.04.1996 року відділом ЗАГС Лохвицького райвиконкому Полтавської області. За життя [PERSON] на ім"я [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори 12.02.1992 року за реєстром № 140. [PERSON] належним чином прийняв спадщину, звернувшись до Першої лохвицької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 15.07.1997 року державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори було видане позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в м. Лохвиця. Крім того, до складу спадкового майна ввійшло право на земельну частку (пай) на території Харківецької сільської ради. Постановою Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 26.11.2020 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, розміром 3,92 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [INFO] [PERSON] , який мав право на земельну частку (пай) на час розпаювання КСП ім. Тесленка. В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідач, Харківецька сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь -якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № 17 серії [NUMBER] виданим 26.04.1996 року відділом ЗАГС Лохвицького райвиконкому Полтавської області. За життя [PERSON] на ім"я [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори 12.02.1992 року за реєстром № 140. [PERSON] належним чином прийняв спадщину, звернувшись до Першої лохвицької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 15.07.1997 року державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори було видане позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в м. Лохвиця. Крім того, до складу спадкового майна ввійшло право на земельну частку (пай) на території Харківецької сільської ради. Постановою Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 26.11.2020 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Згідно листа від 24.11.2020 року відділ Держгеокадастру у Лохвицькому районі № 524/110-20, [PERSON] набув право на отримання земельної частки (паю) і числиться в списку громадян -членів КСП ім. А.Тесленка (с. Харківці) на території адміністративного підпорядкування Харківецької сільської ради Лохвицького району, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 007 від 30.12.1995 року за № 94. Сертифікат на право на земельну частку [PERSON] не встиг отримати, так як помер [INFO] . Відповідно до ст. 23 ЗК України (в редакції Закону України № 2196-ХІІ від 13.03.1992 року), який діяв на той час і був чинний зазначено: документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розміру земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" зазначено: п. 1.2 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. П. 6 передбачено, що у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Пленумом Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (Постанова № 7 від 16.04.2007 року) постановлено: п. 24 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899 (із змінами) - право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved