Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], вказуючи на те, що 19.09.2008 року між позивачем та [PERSON] (далі - Позичальник, Відповідач) було укладено Договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору, Відповідач зобов'язання за вищевказаним Кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 21.628,17 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд про стягнення з відповідача вказаної вище кредитної заборгованості. В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, представник позивача просив суд розглядати справу в його відсутність та винести заочне рішення, відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, вважає можливим задовольнити даний позов, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, 19.09.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, він складається із Заяви позичальника та Умов надання банківських послуг. У порушення умов договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 21.628,17 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом: 3.000,00 грн.; - заборгованість за відсотками: 10.507,07 грн.; - заборгованість за комісіями та пеня: 6615,00 грн.; - штрафу - 1.506,10 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 2 ст. 1050 ЦК України містить: "Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому". Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ "АКЦЕНТ-БАНК" про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. З відповідача по справі, [PERSON]. підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі ст. ст. 526, 536, 610, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 3-4, 10-11, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved