Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною завою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 вересня 2008 року Відкритим акціонерним товариством "Родовід Банк найменування якого 17 червня 2010 року на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» з [PERSON] було укладено Кредитний договір № 35.7/АА-00023-08.2. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 11 191,49 долар США, а позичальник зобовязався повернути кредити не пізніше 24 вересня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитами на умовах, передбачених Кредитним договором. Позичальник прийняті на себе зобовязання за Кредитним договором не виконує, в визначені Кредитним договором строки заборгованість за кредитами не погасив, не сплатив нараховану пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за наданими кредитами та процентами за користування ними, та таким, чином ухиляється від виконання прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором, грубо порушуючи його умови та вимоги ст.526 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.3.6 Кредитного договору позичальник зобовязався за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов кредитного договору. Письмові вимоги позивача відповідачами не виконані. Загальний розмір боргу за Кредитним договором станом на 31 серпня 2015 року складається з суми заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4587,98 доларів США та з загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 192 430,67 гривень. Забезпеченням виконання зобовязань позичальника перед позивачем є порука [PERSON], яка, відповідно до укладеного нею з позивачем [PERSON] поруки №35.7/АА-00023-08.2-3/П від 24 вересня 2008 року відповідно, в якості солідарного боржника, зобов'язався відповідати у повному обсязі перед позивачем за повне та своєчасне виконання зобовязання позичальника за Кредитним договором. Згідно п.1.3, п.2.1. [PERSON] поруки, поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник, а у разі невиконання позичальником своїх зобовязань за платежами, що передбачені Кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позивача не пізніше наступного дня після одержання такого письмового повідомлення зобов'язався погасити за рахунок власних коштів на рахунок позивача в повному обсязі заборгованість позичальника за Кредитним договором. Пунктом 3.2. [PERSON] поруки передбачено, що поручитель відповідає перед позивачем за зобовязаннями, що випливають з цього договору майном та грошовими коштами, на які може бути звернено стягнення у відповідності з чинним законодавством України. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (код ЄДРПОУ 14349442, МФО 321712, кореспондентський рахунок №32008171201 у ГУ НБУ України по м. Києву та Київській області, МФО 321024) суми боргу та пені, в розмірі: суми заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4587,98 доларів США та з загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 192 430,67 гривень, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (код ЄДРПОУ 14349442, МФО 321712, кореспондентський рахунок №32008171201 у ГУ НБУ України по м. Києву та Київській області, МФО 321024) суми судового збору в розмірі 2\~937,67 гривень. Відповідач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа [PERSON] про визнання пункту кредитного договору про валюту кредиту недійсним. З урахуванням уточнених вимог зустрічного позову [PERSON] зазначив, що 24 вересня 2008 року між ним та ВАТ «Родовід Банк» був укладений кредитний договір №35.7/АА-00023-08.2 з метою придбання автомобіля. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору банк надав кредит у розмірі 11 191,49 долар США з терміном повернення не пізніше 24 вересня 2015 року та сплатою відсотків за користування коштами передбачених договором. Вважає, що працівниками банку були порушені вимоги чинного законодавства щодо валюти кредитування, оскільки, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», використання іноземної валюти на території України, як засіб платежу, проводиться при наявності індивідуальної банківської Ліцензії Нацбанку України. Крім того, внаслідок незаконного зазначення ціни кредитного договору, сума договору збільшилася майже в два з половиною рази, що сторони не могли передбачити на момент укладення договору. Вважає, що в даному випадку істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, а оскільки вони не дійшли згоди з кредитором щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду. Таким чином, договір носить дискримінаційні по відношенню до нього, як позичальника, умови, що виключає законність пункту кредитного договору, проведення розрахунків в іноземній валюті та є підставою для їх зміни. Крім того, при підписанні кредитного договору банком були порушені його права, як споживача банківських послуг, на отримання повної та достовірної інформації щодо кредиту, зокрема на отримання інформації у письмовому вигляді відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про інформацію», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Про порушені права він дізнався після ознайомлення з рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011. Вважає, що Банком порушено вимоги ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п.2.1-2.4, 3.8 Правил, оскільки перед укладенням кредитного договору йому не надано, як споживачу, в письмовій формі інформацію про умови кредитування, можливість дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, у тому числі і з боку банку. Також його не попереджено, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; не надано інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Крім того, банк не повідомив письмово про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Умовами спірного кредитного договору була передбачена єдина фінансова операція отримати кредит і розрахуватися на території України за автомобіль та виплатити кредит. Тому відповідач «Родовід Банк», як сторона договору, знаючи про порушення валютного законодавства ще на стадії укладення такого договору, як агент валютного контролю повинен був відмовитися від його укладення і попередити позивача про його незаконність. Це випливає, зокрема, з норми ст.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", в якій чітко визначено, що гривня як грошова одиниця є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається всіма фізичними та юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України Банк порушив підпункт г) п.4 ст.5 та п.2 ст.135 Декрету Кабінету Міністрів України №15-93 від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"", який відповідно до Закону України "Про порядок застосування Закону України" Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 ст.97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 14-5 Конституції України " від 21 листопада 1992 № 2813-Х11, має силу закону. Вказаним підпунктом чітко зазначено. що індивідуальна ліцензія необхідна, в тому числі, для здійснення операцій з використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Порушення банками зазначеної норми закону очевидно. Крім самих кредитних коштів, за умовою договору банк зобов'язав його як позичальника, що не має валютної виручки, а лише дохід виключно в гривні, сплачувати в іноземній валюті а також відсотки; при цьому і в банку, і у позичальника індивідуальна ліцензія відсутня. Фактично, споживчий кредит надавався для покупки автомобіля, про що банку було добре відомо, як і про те, що розрахунок за це буде проводитися у гривні. При цьому банк самостійно від імені позичальника перераховував згідно меморіального ордеру №1260_7 від 24 вересня 2008 року 52600 гривень автосалону вказавши в графі призначення платежу: «Оплата за а/м згідно договору купівлі-продажу №916/п від 19 вересня 2008 року». Таким чином, фактично гроші були отримані позичальником не в іноземній валюті, а в національній валюті України, долари США з власності банку фактично не виходили. Договір купівлі-продажу автомобіля №916/п від 19 вересня 2008 року був укладений позичальником із АТ автомобільною корпорацією. Тобто банк замаскував надання кредитних коштів в національній валюті під договір кредитування в іноземній валюті, який суперечить Декрету КМУ №15-93 від 19 лютого 1993 року "Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Договір застави автомобіля №35/7/АА-00023.08.2-3 укладений банком без згоди поручителя [PERSON], в порушення ст. 578 ЦК України, тому договір застави необхідно визнати недійсним. Визнаючи фактичну неможливість виконувати свої зобовязання по кредитному договору в частині прийому від позичальника платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування ним банк запропонував скористатись послугами ПАТ АБ «Укргазбанк» шляхом укладання договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи за №4 від 27 січня 2012 року. Банк порушив п.6.1 кредитного договору навмисне, незаконно нараховував прострочені відсотки, пеню, і штрафи незважаючи на численні заяви про неможливість погашення кредиту. Ніяких дій відповідач ПАТ Родовід Банк не зробив, не був зацікавлений виконати умови договору і надати позичальнику можливість своєчасно погашати кредит та відсотки за користування ним, що являється нечесною підприємницькою діяльністю, штучно створив позичальнику заборгованість, відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 613 ЦК України, ч.4 ст.612 ЦК України банк створив прострочку, чим порушив права позичальника. Просить суд визнати п.1.1 кредитного договору №35.7/АА-00023-08.2 в частині валюти кредиту недійсним, зобовязати ПАТ «Родовід Банк» перерахувати суму кредиту по курсу Національного банку України на момент укладення кредитного договору, визнати договір застави автомобіля №35/7/АА-00023.08.2-3 недійсним, визнати нарахування пені та штрафних санкцій безпідставним та стягнути з ПАТ Родовід Банк на користь позичальника судовий збір у сумі 487,20 гривень. Представник позивача ПАТ «Родовід Банк» в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги по первинному позову підтримує в повному обсязі, вимоги зустрічного позову не визнає, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що на четвертій сторінці Кредитного договору №35.7/АА-00023-08.2 від 24 вересня 2008 року, можливо побачити наступний напис, зроблений власноручно [PERSON], а саме: «Я, [PERSON], підтверджую, що до моменту укладення цього договору в письмовій формі повідомлений всі умови кредитування, передбачені п.2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Один примірник кредитного договору отримав 24 вересня 2008 року та підпис». Пунктом 15 та 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, передбачено наступне: саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. При цьому суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Кредитний договір укладено 24 вересня 2008 року, тобто з зазначеної дати починається перебіг строку позовної давності по вимогам, щодо недійсності пункту Кредитного договору. Строк звернення до суду з позовною заявою про визнання пункту Кредитного договору недійсним, відповідно до ст. 257 ЦК України, закінчився 24 вересня 2011 року. Відповідно до ст. 276 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони. За таких обставин вважає, що [PERSON] пропущено строк позовної давності, щодо визнання Кредитного договору недійсним, заяву про поважність причин пропуску та необхідність його поновити [PERSON] до суду не надано, що є підставою для відмови у позові. Пунктом 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, передбачено наступне: Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. У зв'язку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті укладений після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року №3795-VІ "Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг", за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним. Оскільки Кредитний договір укладено до набрання чинності Закону України від 22 вересня 2011 року №3795-VI, відсутні підстави для визнання недійсним пункту Кредитного договору про валюту. Звертає увагу на те, що [PERSON] кредитні зобовязання не виконані, чим грубо порушені умови Кредитного договору та вимоги чинного законодавства України, зокрема, статті 526 Цивільного Кодексу України. Ухиленням Позивача від виконання кредитних зобовязань, банку надано збитків у розмірі 4 587,99 доларів США та 192 430,67 гривні. Згідно п. 7.6. Кредитного договору, Кредитний договір №35.7/АА-00023-08.2 від 24 вересня 2008 року набуває чинності з моменту надання позичальнику грошових коштів і діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань по сплаті кредиту, відсотків за ним та пені. [PERSON] завдано шкоди майновим інтересам АТ «Родовід Банк», який є банком, 99,99% статутного капіталу якого належить державі в особі Міністерства фінансів України. Результат прийняття справи до розгляду та результат вирішення даного спору значно впливає на майнові інтереси держави значних розмірах, тому знаходиться під її контролем. Просить суд у позовних вимогах, викладених у зустрічній позовній заяві [PERSON] відмовити. В судове засідання, 13 січня 2016 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, надали суду письмові клопотання по справі, в яких просили провести судовий розгляд за їх відсутності. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Родовід Банк" суми боргу та пені за кредитним договором безпідставними, особливо в частині нарахованих штрафних санкцій та пені з наступних підстав: - працівниками банку були порушені вимоги чинного законодавства щодо валюти кредитування, оскільки, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», використання іноземної валюти на території України, як засіб платежу, проводиться при наявності індивідуальної банківської Ліцензії Нацбанку України. Крім того, внаслідок незаконного зазначення ціни кредитного договору, сума договору збільшилася майже в два з половиною рази, що сторони не могли передбачити на момент укладення договору. В даному випадку істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, а оскільки відповідачі не дійшли згоди з позивачем щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду. Таким чином, договір носить дискримінаційні по відношенню до позичальника, умови, що виключає законність пункту кредитного договору, проведення розрахунків в іноземній валюті та є підставою для їх зміни. Крім того, при підписанні кредитного договору банком були порушені права відповідача, як споживача банківських послуг, на отримання повної та достовірної інформації щодо кредиту, зокрема на отримання інформації у письмовому вигляді відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про інформацію», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Про порушені права відповідач дізнався після винесення Конституційним Судом України рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011. [PERSON] намагався сумлінно виконувати свої зобовязання перед банком незважаючи на скрутне фінансове становище. Станом на 01 вересня 2015 року ним сплачено за умовами договору 13327,56 доларів США та 110027,78 гривень, що значно перевищує суму тіла кредиту. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованості за кредитним договором №35.7/АА-00023.08.2 в частині стягнення нарахованих штрафних санкцій та пені в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 24 вересня 2008 року уклав кредитний договір №35/7/АА-00023.08.2 з ВАТ «Родовід Банк», згідно якого банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11191,49 доларів США терміном до 24 вересня 2015 року включно, з процентною ставкою за цим договором в розмірі 14,5 процентів річних. Свої зобовязання за кредитним договором відкрите акціонерне товариство «Родовід Банк» виконало, відкривши позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 11191,49 долар США. Згідно копії договору поруки №35.7/АА-00023.08.2-3/П від 24 вересня 2008 року встановлено, що у відповідності з цим договором [PERSON] зобовязалася солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №35.7/АА-00023.8.2 від 24 вересня 2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії. Також з матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №35.7/АА-00023.08.2 від 24 вересня 2008 року. Крім того 12 січня 2011 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору №35.7/АА-00023.08.2 від 24 вересня 2008 року. Також на підставі наявних доказів, а саме Розрахунку заборгованості за договором №35.7/АА-00023.8.2 від 24 вересня 2008 року судом встановлений факт не належного виконання відповідачем [PERSON], своїх зобов'язань за кредитним договором які полягали у порушені погодженого графіку платежів у зв'язку з чим станом на 19 серпня 2015 він має заборгованість по кредиту та процентам в розмірі 4587,98 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості в розмірі 192 430,67 гривень. Наданий відповідачем [PERSON], власний розрахунок заборгованості за кредитним договором не спростовує такий висновок суду, оскільки суперечить матеріалам справи. Вирішуючи позовні вимоги за первісним позов суд виходить з наступного. У відповідності з ст.509 ЦК України - в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON], зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, суд виходить з наступного, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №35.7/АА-00023.8.2 від 24 вересня 2008 року сума збитків позивача складається з заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4587,98 доларів США; трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 984,94 гривні. Отже на день ухвалення рішення загальна сума збитків заподіяних ПАТ "Родовід Банк" в гривневому еквіваленті становить: 4587,98 доларів США дорівнює 106 716,41гривень (курс НБУ - 23,26) + 984,94 = 107 701,35 гривень. Згідно з правової позиції Верховного суду України від 03 вересня 2014 року в справі №6-100цс14, встановлено, що частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вищевикладене, обставини справи та відповідне клопотання відповідача [PERSON], суд приходить до висновку що розмір загальної суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 191 445,73 гривень суму, слід зменшити до суми в розмірі 107 701,35 гривень. Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON], слід стягнути на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором №35.7/АА-00023.8.2 від 24 вересня 2008 року, яка станом на 19 серпня 2015 року становить 4587,98 доларів США та 108 686,29 гривень та складається: з заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4587,98 доларів США ; трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 984,94 гривні та загальної суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 107 701,35 гривень. В частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з поручителя [PERSON], суд виходить з такого. Статтею 553 ЦК України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина першастатті 554 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша\~статті 653 ЦК України). За змістом частини першої\~статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Суд встановив, що 09 січня 2008 року та 12 січня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк» були укладені додаткові угоди до кредитного договору №35.7/АА-00023.08.2 від 24 вересня 2008 року. Відповідно до частини першої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним;\~\~відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Так додатковою угодою від 12 січня 2011 року, укладеною між кредитором і боржником, були внесені зміни до кредитного договору, зокрема до пунктів 4.2. та 4.4. в результаті чого відбулося збільшення відповідальності поручителя так як основне зобов'язання було змінене, а саме збільшений період, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами. А саме в колишній редакції проценти нараховувалися до наступного робочого для після дати визначеної в пунктах 1.1., 1.2.2., 1.2.3., кредитного договору в подальшому проценти не нараховуються, після змін до повного погашення кредиту. У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Таким чином, з огляду на положення частини першої\~статті 559 ЦК України\~необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковою угодою до кредитного договору щодо збільшення періоду, за який нараховуються проценти без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього. Суд приходить до висновку, що додатковою угодою до кредитного договору від 12 січня 2011 року, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшений період за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, оскільки пункт 1.1. договору Поруки не конкретизував, на які саме зміни кредитного договору погодився поручитель, а тому відповідно до частини першої\~статті 559 ЦК України\~ порука є припиненою. Такий висновок суду відповідає, висновкам Верховного суду України викладеним у постановах Верховного Суду України від\~ 21 жовтня 2015 року (справа №6-1161цс15) від\~10 вересня 2014 року (справа № 6-70цс14) та 25 вересня 2013 року (справа № 6-97цс13) щодо застосування частини першої\~статті 559 ЦК України\~\~у подібних правовідносинах. Тому в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з поручителя [PERSON] слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги уточненого зустрічного позову, суд прийшов до висновку, що в задоволені вимог слід відмовити, у звязку з тим, що ВАТ «Родовід Банк» має банківську ліцензію №27, яка зареєстрована Національним Банком України 07 жовтня 1991 року за номером 16, на право здійснювати банківські операції визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та дозвіл №27-4 зареєстрований Національним Банком України 07 жовтня 1991 року за номером 16, на право здійснювати банківські операції визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу а саме ВАТ «Родовід Банк» має право здійснювати: 1. Операції з валютними цінностями: -неторговельні операції з валютними цінностями; -ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів- нерезидентів у грошовій одиниці України; -ведення кореспондентських рахунків банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті; -ведення кореспондентських рахунків банків (нерезидентів) у грошовій одиниці України; -відкриття кореспондентських рахунків в уповноважених банках України в іноземній валюті та здійснення операцій за ними; -відкриття кореспондентських рахунків у банках (нерезидентах) в іноземній валюті та здійснення операцій за ними; -залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; -залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; -операції з банківськими металами на валютному ринку України. 2. Емісія всланих цінних паперів. Посилання [PERSON], на порушення абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється суд вважає необґрунтованими, оскільки Кредитний договір № 35.7/АА-00023-08.2. від 24 вересня 2008 року укладено до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року №3795-VI, а тому відсутні підстави для задоволенню вимог зустрічного позову. На підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір в розмірі 2937,67 гривень.

Outcome: partial