Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07.09.2016 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, яка на даний час є меншою від законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів. В зв`язку з неможливістю самостійно належним чином утримувати сина, просила змінити розмір визначених за рішенням суду аліментів, визначивши їх в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов не визнав. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній позов не визнав повністю. При цьому пояснив, що сплачує аліменти у твердій грошовій сумі, заборгованості з яких не має. В зв`язку з тим, що у нього відсутній дохід, він не є пенсіонером, тому не має можливості сплачувати більше на утримання сина. При цьому відповідач має поганий стан здоров`я та потребує тривалого лікування, на яке у нього не вистачає коштів та у якому йому допомагають діти. Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому остання зазначала, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина у сумі, яка на даний час є меншою від законодавчо визначеного мінімального розміра аліментів. При цьому відповідач отримує неофіційні доходи. Крім того, відповідач, вказуючи на дуже поганий стан здоров`я та потребу у зв`язку з цим тривалого лікування, не зазначає на підтвердження зазначених обставин доказів, а долучена ним до справи довідка від лікаря терапевта перелічує ряд хвороб, які не є тяжкими та притаманні кожній людині. До того ж, спільний з відповідачем син також має захворювання, з приводу яких перебуває на лікуванні. З`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Встановлено судом, що відповідач у справі є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої сплачує аліменти на користь позивача на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07.09.2016 в твердій грошовій сумі - 800 грн. на місяць, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8, 9-13). [PERSON] є студентом першого курсу вищого комунального навчального закладу Сумської обласної ради «Путивльський педагогічний коледж імені С.В. Руднєва», зареєстрований разом з матір`ю, її чоловіком та сином, 2018 року народження, перебуває на лікуванні з приводу, в тому числі, і хронічної хвороби (а.с. 14, 15, 45-47, 49). Відповідач сплачує на утримання сина аліменти, заборгованості з виплати яких не має, за період з 1 кварталу 2016 року по 3 квартал 2019 року інформація про його доходи відсутня, при цьому він знаходиться під наглядом у лікаря-терапевта, хірурга (а.с. 33-36). Згідно з довідкою Литвиновицької сільської ради Кролевецького району Сумської області від 25.11.2019 № 326 (а.с. 24), [PERSON] орендує на території Литвиновицької сільської ради земельну ділянку загальною площею 10,6 га та займається на ній вирощуванням сільгосппродукції. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд Українив постанові від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13 дійшов висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, оскільки дитина потребує постійної матеріальної допомоги, яку позивач не може забезпечити самостійно, тому беручи до уваги потреби дитини, її фізичного, духовного і соціального розвитку на даний час, зміну сімейного стану позивача, матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, виходячи із засад розумності, справедливості та враховуючи закріплені ст.ст. 2-4, 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 3 Конвенції про права дитини принципи пріоритетності інтересів дітей в усіх діях щодо них, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, які стягується з відповідача на утримання сина, визначивши в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 07.09.2016, слід відкликати за відсутності заборгованості. В зв`язку з повним задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача в дохід держави сума судового збору, від сплати якого позивач була звільнена. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved