Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

15 липня 2019 р. акіонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приват- банк») в особі свого представника (за довіреністю) Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 15.02.2011 р. між позивачем та відповідачем був укла- дений кредитний договір без номера, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кре- дитного ліміту банк керується п.2.1.1. 2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п.1.1.7.11 Договору, договір діє протягом 12 міся- ців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та ін- ших витрат. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками, а також інши- ми витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Станом на 25.06.2019 р. заборгованість відпо- відача перед АТ КБ "ПриватБанк" складає 14946,47 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита 4935,38 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту 2959,46 грн.; заборгованість нарахова- ної пені за прострочення зобов`язання 5063,70 грн.; заборгованість нарахованої пені за несвоєчас- ність сплати боргу на суму від 100 грн. - 800 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 687,93 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від вико- нання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Зазначену вище суму позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засвідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його ві- дсутністьі, а також надав відзив на позовну заяву, в якому не визнав позовні вимоги. Не заперечу- ючи того, що він отримав банківську картку в АТ КБ "Приватбанк", проте її призначення - для отримання платежів. Анкету-заяву заповнював працівник банку, але в цій анкеті-заяві відсутня ін- формація про те, в якій сумі встановлено кредитний ліміт і чи його взагалі встановлено. До позо- вної заяви не додано документів, які б підтверджували факт встановлення кредитного ліміту, про який йдеться у позовній заяві. Крім того, на час отримання картки він не досяг повноліття, а вида- ча кредиту неповнолітньому без погодження батьками забороняється. Його батьки на отримання ним кредиту погодження не надавали. Вважав позовні вимоги надуманими, безпідставними та та- кими, що не підлягаютьзадоволенню. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за від- сутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техні- чного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копії анкети-заяви № б/н від 15.02.2011 р., відповідач виявив бажання оформи- ти на своє ім`я в ПАТ КБ «Приватбанк» дебетову особисту картку. У вказаній заяві відсутня поз- начка у графі «Платіжка картка «Універсальна», а також відсутній будь-який розмір бажаного кре- дитного ліміту та відсотків за користування кредитом (а.с.9). В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Перевіряючи доводи відповідача щодо невизнання позову, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з анкети-заяви, копію якої позивачем долучено до матеріалів справи, дійсно от- римав дебетову особисту картку. У матеріалах справи в наявності копії: паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 26) та паспорту серії [NUMBER] , виданого 02.10.19 р. органом № 5146 (а.с.59), відповідно до яких [PERSON] народився [INFO] .. Вказана інформація відображена також і в анкеті-за- яві. Враховуючи викладене, суд констатує, що на момент підписання анкети-заяви № б/н від 15.02. 2011 р. відповідач [PERSON] не досяг віку 18 років. У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`яз- ків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Учасниками цивільних правовідносин можуть бути громадяни, які наділені цивільною правосу- б`єктністю, основними та невід`ємними елементами якої є цивільна правоздатність (здатність мати права та обов`язки, що виникає у людини від її народження) та цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність сво- їми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповіда- льність за їх невиконання - абз.2 ч.1 ст.30 ЦК України). Згідно ч.1 ст.34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісім- надцяти років. Для особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років законом встановлено неповну цивіль- ну дієздатність, яка визначена ст.32 ЦК України і яка не охоплює можливість укладення такою особою кредитного договору без згоди батьків (усиновлювачів) або піклувальників. У відповідності до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхід- ний обсяг цивільної дієздатності. Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що для укладання особою у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років кредитного договору, її батьки або особи, що їх заміню- ють, повинні надати згоду на укладення такого договору. В матеріалах справи відсутні як будь-які докази, так і будь-які посилання на наявність згоди ба- тьків відповідача [PERSON] на укладення ним кредитного договору № б/н від 15.02.2011 р. з позивачем. Крім того, анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на те, яку саме кредитну картку погодився оформити відповідач, не узгоджено кредитний ліміт за та- кою карткою, в анкеті-заяві відсутні умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штра- фу і пені за невиконання умов Договору. В анкеті-заяві наявна відмітка про те, що відповідач вия- вив бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку, яка не є кредитною. З наданих до суду доказів неможливо встановити, чим керувався позивач, зазначаючи у позов- ній заяві, що відповідач отримав кредит саме в розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кре- дитного ліміту на картковий рахунок, якщо анкета-заява не містить посилань на кредитний ліміт та вид картки. До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універ- сальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. При цьому, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підпи- сання анкети-заяви 15.02.2011 р. відповідач виявив бажання оформити кредитну картку «Універса- льна» та ознайомився з тими Тарифами, Умовами та правилами надання банківських послуг в "Приватбанку", витяги з яких долучено до позовної заяви. Розрахунок заборгованості, який додано позивачем до позовної заяви, не підтверджено жодним первинним документом. Крім того, не містить посилань на відомості, які б дали змогу ідентифіку- вати особу, зокрема посилань на номер карткового рахунку, відносно якої такий Розрахунок скла- дений, так як суд допускає існування і іншої фізичної особи з такими ж прізвищем, ім`ям та по ба- тькові, яка 15.02.2011 р. також могла укласти з банком певного виду договір. Окремо суд звертає увагу на те, що згідно п.2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських пос- луг, які позивач сам надав до позовної заяви та посилається на них в обґрунтування позовних ви- мог, датою укладення договору є дата отримання Карти, зазначеної у Заяві. У матеріалах позовної заяви відсутні докази, які б вказували на факт отримання відповідачем кредитної картки та підтверджували дату її отримання. Тобто, позивач взагалі не підтвердив дока- зами, що Договір між банком та клієнтом був укладений. Враховуючи викладене, оскільки не доведено факту надання кредиту на підставі анкети-заяви представник позивача не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, крім того, на момент укладення кредитного договору б/н від 05.11.2015 р. відпо- відач [PERSON] не володів достатнім обсягом цивільної дієздатності для укладення такого договору, тому суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача заборгованості, що дає підста- ви для відмови у задоволенні позову повністю. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про- порційно розміру задоволених позовних вимог, а судом відмовлено у задоволені позовних вимог АТ КБ ПриватБанк, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору за подання даної позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed