Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на її користь 5647 грн. 05 коп. витрат на поховання та 13 764 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю особи, а всього 19 411 грн. 05 коп.. Свої вимоги мотивувала тим, що 16 листопада 2013 року близько 05 години 10 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ» моделі «21103» державний номер [NUMBER], який на праві приватної власності належить третій особі [PERSON], рухаючись по вулиці Першотравнева м.Кременчука Полтавської області зі сторони залізничного вокзалу до центрального колгоспного ринку, в порушення вимог Правил дорожнього руху України допустив виїзд на смугу зустрічного руху даної вулиці, де в районі будинку № 46 відбулося зіткнення з рухавшимся в зустрічному напрямку рейсовим мікроавтобусом марки «Рута» моделі «А 0483 СПГ» держ. номер [NUMBER], сполученням «Кременчук-Бреусівка» під керуванням водія [PERSON], в салоні якого як пасажир перебувала її мати [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її мати [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких в подальшому [INFO] року померла в 3-й міській лікарні м. Кременчука. Відповідно до вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст.75,76 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки. Внаслідок скоєння [PERSON] злочину їй завдана майнова та моральна шкода. Так, на поховання її матері, яке відбулося 21.11.2013 року, вона була змушена витрачати грошові кошти, тим самим їй було завдано майнову шкоду. Витрати на поховання склали 5647 грн. 05 коп.. Дана майнова шкода підтверджується договором-замовленням та рахунком-фактурою № ЗУ-0009328 від 20.11.2013 року, а також фіскальним чеком до них за № 1375. Крім майнової шкоди [PERSON] їй була завдана і моральна шкода, яка виразилась у моїх душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з втратою назавжди самої близької їй людини, її матері. Вона отримала душевну травму, втратила душевний спокій, не може нормально жити. Це її дуже пригнічує. Оскільки на час пригоди володільцем транспортного засобу автомобіля «ВАЗ» моделі «21103» державний номер [NUMBER] в законному порядку був укладений відповідний договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу та водій [PERSON] під час пригоди керував транспортним засобом на законних підставах і він мав страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3409111, виданий Кременчуцькою філією «Страхова група «ТАС» то відповідно до ст,ст.3,22,23,27 Закону «Про страхування» витрати на поховання та моральну шкоду в розмірі 12 мінімальних заробітних плат на її користь повинна сплатити страхова компанія. Завдану майнову та моральну шкоду відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» їй сплачувати відмовилась, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду для стягнення з відповідача завданої шкоди в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові. Представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити в повному обсязі в зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Третя особа [PERSON]. до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи [PERSON]. Вислухавши пояснення представника позивачки, пояснення представника відповідача, пояснення третьої особи [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до вироку Крюківського районного суду м.Кременчука від 03.09.2014 року, визнано винуватим [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ст..286 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.. ст..75,76 КК України останній звільнений від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення з випробуванням з встановленням іспитового строку. Вказаним вироком також з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно ст..61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вказаним вироком Крюківського районного суду м.Кременчука від 03.09.2014 року встановлено, що 16.11.2013 року близько 05 години 10 хвилин в темний час доби, по проїзній частині вул.Пролетарської в м.Кременчуці Полтавської області, зі сторони перехрестя вулиць Першотравневої та Гагаріна в напрямку перехрестя вулиць Першотравнева - Леонова - Халаменюка, рухався рейсовий мікроавтобус марки «Рута», моделі «А0483 СПГ» д.н. [NUMBER], сполученням «Кременчук - Бреусівка» під керуванням водія [PERSON] та в салоні вказаного мікроавтобусу перебувала пасажир [PERSON]. В цей же час у зустрічному напрямку зі сторони перехрестя вулиць Першотравнева - Леонова - Халаменюка, без увімкненого світла фар, рухався автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21103 д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Рухаючись у вказаному напрямку водій [PERSON] порушив вимоги п.п.2.9 (а), 11.2, 11.3, 11.9 (а) ПДР України, виїхав на зустрічну смугу для руху де в районі б.№46 по вул.Першотравневій в м.Кременчуці, маючи технічну можливість запобігти зіткненню, допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля марки «ВАЗ» моделі 21103 д.н. [NUMBER] з передньою лівою частиною мікроавтобуса марки «Рута», моделі «А0483 СПГ» д.н. [NUMBER], внаслідок чого відбулася ДТП, в результаті якого пасажир мікроавтобус марки «Рута» [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких згодом померла. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2013 року [PERSON], яка, як встановлено судом, є матір'ю позивачки [PERSON], померла [INFO] року. Згідно повідомлення наданого Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 20.05.2014 року за вих.. №1237/02-14 єдиним спадкоємцем після померлої [INFO] року [PERSON] є [PERSON]. Згідно ст..28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Тобто у позивачки наявні передбачені Законом підстави для звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Як встановлено судом, позивачка понесла витрати пов'язані із похованням її матері [PERSON] у розмірі 5 647 грн. 05 коп., що підтверджується договором - замовленням на організацію та проведення поховання №ЗУ - 0009328 від 20.11.2013 року, чеком №1375 від 20.11.2013 року. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, на час вчинення злочину був чинний договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено 04.09.2013 року між третьою особою по справі [PERSON] та ПАТ Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом №АС/3409111 та відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ВАЗ 21103» д.н. [NUMBER]. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та це підтверджується листом ПрАТ «СГ «ТАС» від 19.12.2014 року за вих..№Г1400/7500, [PERSON] зверталася до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі понесених витрат на поховання [PERSON] та моральної шкоди, однак ПрАТ СГ «ТАС» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки [PERSON] була застрахована особою по обов'язковому страхуванню від нещасних випадків на транспорті ПрАТ СК «Брокбізнес», згідно з положеннями «Про обов»язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті» та відповідно Договору - доручення №005-007303/02ОНВ з ПП «Кремрайавто» від 11.06.2013 року і полісу страхування (квиток №45908) від 16.11.2013 року та на підставі складеного страхового акту по обов'язковому страхуванню від нещасних випадків на транспорті, ПрАТ СК «Брокбізнес» виплатило [PERSON], як заявнику та спадкоємцю загиблої [PERSON] страхове відшкодування в сумі 102 000 грн. (100% страхової суми) 26.09.2014 року. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено судом, вироком Крюківського райнного суду м.Кременчука Полтавської області від 03.09.2014 року задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, тобто вказаним вироком встановлено факт спричинення позивачці [PERSON] моральної шкоди внаслідок неправомірних дій [PERSON] Згідно ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст..23 Закону України «Про обов»зкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Ст.27 Закону України «Про обов»зкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно ст..10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем [PERSON] не надано суду жодного доказу, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 грн., який визначений судом при постановлені вироку суду від 03.09.2014 року, є недостатніми для відшкодування моральної шкоди завданої [PERSON], внаслідок неправомірних дій [PERSON]. При обґрунтування заперечень проти задоволення позову, представник відповідача посилається на те, що [PERSON] із письмовим повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду до ПрАТ «СН «ТАС» не звертався, а тому відповідно до ст..26 Закону України «Про страхування» та ст..991 ЦК України ці обставини є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст..26 Закону України «Про страхування» та ст..991 ЦК України підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Як встановлено судом та це не заперечується сторонами [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про настання страхового випадку не зверталися, однак судом встановлено та це не заперечується представником відповідача, із таким повідомленням зверталася [PERSON] У ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» роз'яснено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Оскільки в даному випадку неповідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку не позбавило страховика можливості дізнатися, що вказана подія є страховим випадком та не вплинуло на його обов»язок щодо виплати страхового відшкодування, то суд вказані посилання представника відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову до уваги не приймає. Представник відповідача при обґрунтуванні заперечень проти задоволення позову посилається на те, що померла [PERSON] була застрахована по обов»язковому страхуванню від нещасних випадків на транспорті та ПрАТ СК «Брокбізнес» виплатило [PERSON] по цьому виду страхування, як заявнику та спадкоємцю загиблої [PERSON] страхове відшкодування в сумі 102 000 грн., то ПрАТ «СГ «ТАС» не має підстав для компенсації позивачці понесених нею витрат на поховання. Також представник відповідача при обґрунтуванні заперечень проти позову зазначив, що відповідно до ст..32 Закону України «Про обов»зкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування". Як встановлено судом померла [PERSON] дійсно була застрахованою особою по обов'язковому страхуванню від нещасних випадків на транспорті, відповідно до положення «Про обов»язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», та ПрАТ СК «Брокбізнес» було виплачено [PERSON], як заявнику та спадкоємцю загиблої [PERSON] страхове відшкодування в сумі 102 000 грн. 26.09.2014 року. Між тим, оскільки відповідно до п.10 Положення «Про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 року №959 страхова сума виплачується незалежно від виплат по державному соціальному страхуванню, соціальному забезпеченню та в порядку відшкодування збитків та як встановлено судом [PERSON] не знаходилися у забезпеченому транспортному засобі - автомобілі «ВАЗ» моделі «21103» державний номер [NUMBER] (поліс №АС/340911), який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, то суд вказані посилання представника відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову до уваги не приймає. Враховучи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПрАТ СГ «ТАС» сплачених витрат на поховання в сумі 5 647 грн. 05 коп. є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то із відповідача на користь держави на підставі ст..88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial