Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 31 серпня 2020 року [PERSON] (далі - також [PERSON] ) в інтересах [PERSON] (далі - також позивач) подав до суду позовну заяву до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - також ТДВ «Альфа-Гарант», відповідач 1), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - також ПАТ «СК «УСГ») про відшкодування шкоди, в якій просить стягнути з відповідачів витрати на лікування у загальному розмірі 23967 гривень 37 копійок, відшкодувати шкоду заподіяну втратою годувальника у загальному розмірі 52200 гривень, моральну шкоду у розмірі 17400 гривень, витрати на поховання у розмірі 11800 гривень (далі - також позовна заява). 10 березня 2021 року представник позивача [PERSON] (далі - також представник позивача) подала до суду заяву в якій уточнила позовну заяву та остаточно просила стягнути з кожного відповідача на користь позивача: 11983 гривні 68 копійок витрат на лікування, 13050 гривень шкоди заподіяної втратою годувальника, 5900 гривень витрат на поховання, 5800 гривень моральної шкоди в її інтересах та інтересах дитини (том 2, а.с. 11-12). [PERSON] у позовній заяві за кожною вимогою зазначає таке: 04 вересня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин в селі Северинівка, Іванівського району, Одеської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - також ДТП) за участю автомобілів ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER] (далі - також автомобіль 1), під керуванням Мегорашвілі Вебхія та автомобіля ГАЗ 3507, державний номер [NUMBER] (далі - також автомобіль 2), під керування [PERSON] ; внаслідок ДТП водій та пасажири автомобіля 1 отримали тілесні ушкодження та доставлені до Іванівської центральної районної лікарні для надання медичної допомоги; [PERSON] (далі - також [PERSON] , потерпілий) був пасажиром автомобіля 1 та помер від отриманих тілесних ушкоджень; за фактом ДТП внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - також ЄДРД) за №12016160290000313, та Іванівським відділенням поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування; Любченко М.М. з 05 вересня 2016 року по 10 вересня 2016 року перебував на лікуванні в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» (далі - також КУ ООКЛ); на лікування [PERSON] в період його перебування в КУ ООКЛ позивач витратила 23967 гривень 37 копійок; смерть [PERSON] перебуває в причинному зв`язку з поєднаною травмою, отриманою при ДТП; внаслідок смерті [PERSON] позивачу та їх неповнолітнім дітям [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (далі - також [PERSON] , дитина), заподіяна шкода у зв`язку з втратою годувальника; діти отримували пенсію по втраті годувальника з 11 вересня 2016 року; на поховання [PERSON] позивач витратила 11800 гривень; на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля 1, застрахована ТДВ «Альфа-Гарант»; на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля 2, застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - також ТДВ «Глобус»); 27 грудня 2017 року позивач звернулася до ТДВ «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування; листом від 22 лютого 2018 року ТДВ «Альфа-Гарант» повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів; позивач зверталася до ТДВ «Глобус, як страховика автомобіля 2, однак відповідь не отримала (том 1, а.с.1-9). 12 жовтня 2020 року, 21 грудня 2020 року, представник ТДВ «Альфа-Гарант» подала до суду відзив на позовну заяву та відзив на змінену позовну заяву, в яких зазначає таке: ТДВ «Альфа-Гарант» отримано заяву про виплату страхового відшкодування від позивача; 22 лютого 2018 року ТДВ «Альфа-Гарант» направлено позивачу повідомлення з зазначенням необхідності надання таких додаткових документів: постанови або вироку за результатами розгляду справи кримінального провадження, засвідченої копії висновку судово-медичного експерта щодо дослідження потерпілого, оригіналів чи засвідчених копій медичних виписок медичного закладу, довідок про розмір заробітної плати потерпілого та позивача за період 12 календарних місяців до ДТП; позивач не надала жодних документів; ТОВ «Альфа-Гарант» позбавлене можливості досудового врегулювання спору (том 1, а.с. 70-72, 202-205). 12 жовтня 2020 року, 16 грудня 2020 року, 31 березня 2021 року, представники ПАТ «СК «УСГ» подали до суду відзив на позовну заяву та заперечення, в яких зазначають таке: ПАТ «СК «УСГ» є правонаступником ТДВ «Глобус»; досудове розслідування у кримінальному провадженні №1201616029000031305 триває; вина жодного з водіїв не встановлена; підставою для виплати страхового відшкодування є наявність в діях застрахованої особи вини; витрати на лікування підлягають стягненню з особи, яка завдала шкоду; витрати на лікування повинні знаходитись в причинно-наслідковому зв`язку з травмами отриманими в результаті ДТП; фіскальні чеки на купівлю медичних препаратів повинні містити назву препаратів; діти не звертались до ПАТ «СК «УСГ» з заявами про виплату страхового відшкодування; підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування протягом трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП (том 1, а.с. 86-92А, 179-184, том 2, а.с. 50-58, 64-74). Представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив ПАТ «СК «УСГ» підтвердивши обставини зазначені у позовній заяві (том 1, а.с. 157). 2. Мотиви проведення судового засідання за відсутності учасників справи такі. Представник ТДВ «Альфа-Гарант» до судового засідання не з`явилася про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв та клопотань до суду не подавала, хоча повідомлена належним чином про час, дату та місце судового розгляду справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу info@alfagarant.com. Заяв про розгляд справи без її участі або в режимі відеоконференції до суду не подавала. Представник ПАТ «СК «УСГ» до судових засідань 20 січня 2021 року, 15 лютого 2021 року, 22 березня 2021 року, 07 квітня 2021 року, 17 травня 2021 року, 02 червня 2021 року, 16 червня 2021 року, 07 липня 2021 року, 17 липня 2021 року, 01 вересня 2021 року, 15 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року не з`являвся, подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в інших судових засіданнях. Заяв про розгляд справи без його участі або в режимі відеоконференції до суду не подавав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України, далі - також ЦПК). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 3. Учасники судового провадження висловили таке. Представник позивача у судовому засіданні, підтвердила обставини зазначені у позовній заяві та просила її задовольнити. Позивач у судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позовній заяві та просила її задовольнити в повному обсязі. 4. Процесуальні рішення та дії у справі такі. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 04 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснено право подати до суду відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати до суду докази (том 1, а.с. 51-53). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2020 року, розгляд справи відкладено, та визнано явку сторін у судове засідання обов`язковою (том 1, а.с. 65-66). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено, та надано представнику позивача час для підготовки відповіді на відзив (том 1, а.с. 138). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 30 листопада 2020 року, неявку сторін в судове засідання визнано неповажною, та визнано явку сторін у судове засідання 21 грудня 2020 року обов`язковою (том 1, а.с. 151-152). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2020 року ПАТ «СК «УСГ» залучено до участі у справі як правонаступника ТДВ «Глобус», та відкладено розгляд справи (том 1, а.с. 194-196). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 20 січня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у розгляді справи, сторонам надано час для подачі додаткових доказів (том 1, а.с. 226). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у розгляді справи, представнику позивача надано час для уточнення позовних вимог (том 2, а.с. 1-2). Ухвалами Іванівського районного суду Одеської області від 22 березня 2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання представника ТДВ «Альфа-Гарант» про зупинення провадження у справі, та прийнято до розгляду змінені позовні вимоги (том 2, а.с. 35-37, 40-42). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 07 квітня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено, представнику позивача надано час для ознайомлення з відзивом та підготовки відповіді на відзив (том 2, а.с. 76-78). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 17 травня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено,20 представнику позивача надано час для направлення додаткових доказів відповідачам (том 2, а.с. 99). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 02 червня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача, для надання часу подання додаткових доказів (том 2, а.с. 121-122). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 07 липня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача, для надання часу подання до суду оригіналів документів (том 2, а.с. 165). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 15 липня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено у зв`язку з перебуванням представника позивача у відпустці (том 2, а.с. 205). Ухвалою Іванівського районного суду від 01 вересня 2021 року неявку позивача, представника позивача, представника ТДВ «СК «Альфа Гарант», визнано неповажною та відкладено розгляд справи (том 2, а.с. 224-225). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2021 року, розгляд справи відкладено та визнано явку позивача у судове засідання 20 вересня 2021 року обов`язковою (том 2, а.с. 245-248). 5. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. За довідкою від 04 вересня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин в селі Северинівка, Іванівського району, Одеської області відбулося ДТП за участю автомобілів 1, 2 (том 1, а.с. 16). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (том 1, а.с. 17). За лікарським свідоцтвом про смерть від 10 вересня 2016 року до смерті [PERSON] призвів: набряк головного мозку, вогнищева травма головного мозку, черепно-мозкова травма. Травми отримані унаслідок ДТП (том 1, а.с. 12). 05 вересня 2016 року відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄДРД №12016160290000313, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (том 1, а.с. 13). З листа головного лікаря КУ ООКЛ від 11 травня 2018 року №01/0106/1233, вбачається, що за час перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії загального профілю [PERSON] отримував наступні медичні препарати та витратні матеріали, які були використані і придбані за власні кошти: Гекодез 200 мл. - 8 флаконів; Реосорбілакт 200 мл. - ІЗ флаконів; L-лизіна есценат 5,0 - 30 ампул; Магнія сульфат 5,0 - 15 ампул; Гордокс 1ОО тис. - ІО ампул; Орзол 100 мл. - 15 флаконів; Лквофлокс 100 мл. - 10 флаконів; Цепім 1 гр. - 15 флаконів; Тіоцетам 10,0 - 15 ампул; Глиотон 4,0 - 10 ампул; Вітамін В1, 1.0 - ІО ампул; Вітамін В6, 1.0 - ІО ампул; Вітамін В12, 1.0 - ІО ампул; Вітамін С, 2.0 - 2О ампул; Церукал 2,0 - 20 ампул; Маніт 200 мл. - 8 флаконів; Фуросемід 2,0 - 5 ампул; Тугіга 5,0 - 10 флаконів; Пантекс - 10 флаконів; Ессенціале 5,0 - 24 ампули; Ацелезін 1,0 - 10 флаконів; Анальгін 2,0 - 10 ампул; Прозерин 1,0 - 6 ампул; Глутаргін 5,0 - 8 ампул; Октра 1,0 - 5 ампул; Еман 100мг. - 2 флакона; Касторове масло - 100 мл; Система в/в - 10 шт.; Шприци - 100 шт.; Рукавички н/стер - 100 пар; Спирт 70о -5 флаконів; Бинти 7*14 - 10 штук; Вата 100 гр. - 2 штук; Пелюшки, підгузки - 20 штук (том 1, а.с. 14). Вартість комплекту фіксаторів для інтрамедулярного остеосинтезу стегнової кістки РFNA становить 12400 гривень, що підтверджується видатковою накладною №74 від 06 вересня 2016 року (том 1, а.с. 18). З висновку судово-медичного експерта від 10 вересня 2016 року, вбачається, що смерть [PERSON] знаходиться в причинному зв`язку з поєднаною травмою утвореною при ДТП у вигляді черепно-мозкової травми, травми правої нижньої кінцівки, безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку (том 1, а.с. 20-25). Досудове розслідування за кримінальним правопорушення №12016160290000313 триває, проводяться слідчі дії, що підтверджується листом Іванівського ВП, Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 28 серпня 2019 року (том 1, а.с. 26). 27 листопада 2001 року позивач та потерпілий уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Северинівської сільської ради Іванівського району, Одеської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 27). [PERSON] народилася [INFO] (далі - також дитина), батьки - потерпілий та позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 28). Потерпілий був зареєстрований та проживав у будинку [ADDRESS] , разом з ним мешкали та були зареєстровані позивач та діти, що підтверджується довідкою Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області №1204 від 21 листопада 2017 року (том. 1, а.с. 30). За роздруківкою полісу № АК6576, станом на 04 вересня 2016 року, автомобіль 1 був застрахований ТДВ «Альфа-Гарант» (том 1, а.с.38). За роздруківкою полісу № АК4571314, станом на 04 вересня 2016 року, автомобіль 2 був застрахований «Глобус» (том 1, а.с.39). 27 грудня 2017 року позивач направила ТДВ «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування ( далі - Повідомлення 1, том 1, а.с. 40, 41). 22 лютого 2018 року ТДВ «Альфа-Гарант» направлено позивачу повідомлення в якому зазначено, що для розгляду питання щодо можливості визнання даного випадку страховим позивачу необхідно надати: постанову про закриття кримінальної справи; засвідчену копію висновку судово-медичного експерта щодо дослідження потерпілого; оригінали чи засвідчені копії медичних виписок з медичного закладу, де потерпілий знаходився на лікуванні після ДТП, із детально вказаними лікарськими призначеннями; довідки про розмір заробітної плати потерпілого та позивача за період 12 місяців до дати ДТП (том 1, а.с. 42). 08 квітня 2019 року позивач направила ТДВ «Глобус» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування (далі - Повідомлення 2, том 1, а.с. 43, 44). З листа ТДВ «Альфа-Гарант» від 14 липня 2021 року вбачається, що між ТДВ «Альфа-Гарант» та власником автомобіля 1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 0000065761 від 21 липня 2016 року, термін дії договору з 22 липня 2016 року до 21 липня 2017 року включно. Даний поліс має ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілій стороні в ДТП 100000 гривень, за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих в ДТП 200000 гривень, франшиза 1000 гривень (том 3, а.с. 5). 17 серпня 2020 року між адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та позивачем укладений договір про надання правової допомоги (далі - також договір від 17 серпня 2020 року, а.с. 45). З розрахунку №1 розміру професійної правничої допомоги, вартість наданих послуг становить 8000 гривень (том 1, а.с. 47). Позивач сплатила адвокату витрати на правову допомогу у загальному розмірі 8000 гривень, що підтверджується квитанціями від 09 липня 2021 року № ПН925 та від 12 липня 2021 року №ПН676 (далі - також квитанції, том 3, а.с. 10). З акту наданих послуг від 12 липня 2021 року позивач отримала професійну правничу допомогу за договором від 17 серпня 2020 року на загальну суму 8000 гривень (том 3, а.с. 11). Відповідачі не подали до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. 6. Норми права, які застосував суд такі. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1 статті 23 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини 2 статті 23 ЦК). Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (частина 1 статті 617 ЦК). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (частина 1, 2, 3 статті 1166 ЦК). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК). Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина 1, 2 статті 1168 ЦК). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 1, 2 статті 1187 ЦК). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК). Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина 2 статті 1188 ЦК). Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (частина 1 статті 1190 ЦК). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина 2 статті 1193 ЦК). У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (частина 2 статті 1195 ЦК). У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років) (частина 1 статті 1200 ЦК). Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (частина 3 статті 1200 ЦК). У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років) (частина 1 статті 1200 ЦК). Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати (частина 1 статті 1201 ЦК). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі - також Закон). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону). Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (пункт 24.1 статті 24 Закону). Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1 статті 27 Закону). Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.2 статті 27 Закону). Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону). Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 статті 27 Закону). У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (пункт 36.3 статті 36 Закону). Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону). 7. Мотиви з яких виходив суд. Системний аналіз норм зазначених у пункті 6 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що: головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини; перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів підвищеної небезпеки; законодавство не встановлює таку підставу для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки як відсутність вини або недоведеність вини; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела; незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відтак, відсутність вини або недоведеність вини водія транспортного засобу не звільняє його та страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки особа, яка завдала шкоду джерелом підвищеної небезпеки, відповідає також за випадкове, тобто безвинне завдання. Суд наголошує, що: у даному випадку, виходячи з приписів статей 1187, 1193 ЦК, навіть встановлення обставин наявності або відсутності вини потерпілого у ДТП не можуть впливати на звільнення відповідачів від відповідальності щодо відшкодування шкоди; відповідачами не зазначено про наявність підстав для звільнення їх від відповідальності у зв`язку із тим, що завдання шкоди сталося внаслідок обставин непереборної сили або умислу потерпілого. Суд відмічає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Оскільки, цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Суд констатує, що шкода пов`язана зі смертю потерпілого, заподіяна володільцями джерела підвищеної небезпеки, тобто водіями автомобілів 1, 2, цивільно-правова відповідальність яких була застрахована ТДВ «Альфа-Гарант» та ТДВ «Глобус» правонаступником якого є ПАТ «СК «УСГ», які й мають відповідати за позовом в межах суми страхового відшкодування. При цьому оскільки, неподільна шкода завдана потерпілому двома джерелами підвищеної небезпеки, то кожний із відповідачів має виплатити на користь позивача суму страхового відшкодування рівними частинами у межах розміру заподіяної шкоди. Суд відмічає, що позивач подала відповідачам Повідомлення 1, 2, з огляду на шкоду заподіяну здоров`ю або життю потерпілого, в межах установленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону трирічного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а відповідачі не повідомляли її про наявність підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування з причин неподання відповідної заяви впродовж встановленого Законом строку. У контексті цього суд вважає, що, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених Законом строків як підстави для відмови у відшкодуванні, стосуються випадків, коли впродовж цих строків позивач взагалі не здійснювала волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не зверталася ані до страховика, ані до суду. Якщо ж позивач впродовж цих строків подала Повідомлення 1, 2, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. 7.1. Мотиви задоволення вимоги щодо стягнення витрат на лікування. Потерпілий, внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні в КУ ООКЛ у період з 05 вересня 2016 року по 10 вересня 2016 року. Під час лікування потерпілого позивачем витрачено на придбання медичних препаратів та витратних матеріалів грошові кошти у загальному розмірі 23697 гривень 37 копійок (том 2, а.с.181-185). Отже, розмір відшкодування витрат на лікування, що підлягає стягненню з кожного відповідача на користь позивача становить 11983 гривні 68 копійок (23697,37:2= 11983,68). 7.2. Мотиви задоволення вимоги щодо стягнення шкоди заподіяної втратою годувальника. Положення статті 1200 ЦК та пункту 27.2 статті 27 Закону свідчать, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Загальний розмір страхового відшкодування не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На утриманні потерпілого перебували двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , який на час розгляду справи досяг повноліття та [PERSON] , яка має право на відшкодування шкоди заподіяної втратою годувальника. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» місячний розмір мінімальної заробітної плати на 1 травня 2016 року становив 1450 гривень. Тому, загальний розмір шкоди заподіяної втратою годувальника складає 52200 гривень (1450 х 36=52200). Отже, позивач в інтересах дитини потерпілого має право на відшкодування шкоди заподіяної втратою годувальника у загальному розмірі 26100 гривень (52200 : 2 =26100), тобто з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 13050 гривень (26100 : 2=13050). 7.3. Мотиви задоволення вимоги щодо стягнення витрат на поховання. Позивач витратила на поховання потерпілого грошові кошти у загальному розмірі 11800 гривень (том 2, а.с. 192, 200-201). Відтак, розмір відшкодування витрат на поховання, які підлягають стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача становить 5900 гривень (11800:2=5900). 7.4. Мотиви задоволення вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Суд зауважує, що розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) необхідно визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, дитині, суд враховує, що внаслідок ДТП загинула людина, позивач втратила чоловіка, а дитина батька, тому вони зазнали сильних душевних страждань та переживань, змушені були змінити свій звичний уклад життя, докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи положення пункту 27.3 статті 27 Закону, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати становить 17400 гривень (1450 х 12=17400), тобто по 5800 гривень кожному із осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого (17400 : 3=5800). Відтак, позивач в своїх інтересах та інтересах дитини має право на відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення з кожного відповідача 5800 гривень. 8. Суд застосовує таку практику Верховного Суду. Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від: 21 квітня 2021 року по справі №450/4163/18; від 20 травня 2021 року по справі №501/2015/16-ц; 03 червня 2020 року по справі №345/3335/17; 29 липня 2020 року по справі № 276/752/16-ц; 28 жовтня 2020 року по справі № 445/370/19. 9. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити повністю. 10. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 137 ЦПК). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК). На підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Суд відмічає, що, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, так як солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено. Отже, з кожного відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 454 гривні (908:2=454), оскільки позивач звільнена від сплати судового збору На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подані копії: договору від 17 серпня 2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність; акт виконаних робіт, квитанції. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень, є обґрунтованими, співмірними та доведеними. Суд констатує, що відповідачі не подали до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, а суд самостійно не може поставити під сумнів не співмірність розміру цих витрат, оскільки обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, у якій зазначається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Outcome: approved