Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

16.11.2020 р представник позивача адвокат Мукомел Л.А. звернулась в суд в інтересах малолітнього [PERSON] та його законного представника [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення на користь [PERSON] 2858 грн 81 коп майнової шкоди, яка полягає у витрратах на лікування та проїзд до Хмельницької міської дитячої лікарні на лікування і обстеження, 20000 грн моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я малолітнього [PERSON] та перенесеними ним душевними стражданнями, 5000 гривень витрат на правову допомогу та 1681,60 грн судового збору. 11.12.2020 р адвокат Мукомел Л.А. подала заяву про збільшення позовних вимог про стягнення майнової шкоди, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 5190 грн 50 коп, яка полягає у витратах на лікування та проїзд на лікування і обстеження у Хмельницьку міську дитячу лікарню. В позовній заяві та у вступному слові представник позивача адвокат Мукомел Л.А. пояснила, що 11 липня 2020 року близько 14 год 50 хв на [ADDRESS] малолітній [PERSON] , [INFO] , під час конфлікту наніс тілесні ушкодження малолітньому [PERSON] , [INFO] , у вигляді черезвиросткового перелому лівого плеча зі зміщенням. Внаслідок отриманої травми [PERSON] з 11.07.2020 року перебував на лікуванні в Славутській ЦРЛ та КП "Хмельницька міська дитяча лікарня", а також продовжує перебувати під наглядом лікаря - ортопеда у відділенні ортопедії-травматології Хмельницької міської дитячої лікарні. 04.08.2020 року постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області батька неповнолітнього [PERSON] - відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вартість витрат на лікування малолітнього [PERSON] , які понесла його законний представник - мама [PERSON] , становить 5190 грн 50 коп. Крім цього, малолітньому [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, поганим самопочуттям, необхідністю лікування, вимушеними змінами у його житті через неможливість спілкування з друзями, однолітками, неможливістю відвідувати школу. В період лікування [PERSON] потребував сторонньої допомоги та сприймав себе як джерело клопоту для близьких. Спричинену моральну шкоду оцінює 20000 гривень. Тому просить стягнути з відповідача 5190 грн 50 коп майнової шкоди, 20000 грн моральної шкоди, 5000 гривень витрат на правову допомогу та 1681,60 грн витрат на сплату судового збору. Представник відповідача адвокат Маринюк С.О. позовні вимоги визнав частково та у вступному слові пояснив, що дійсно 11 липня 2020 року близько 14 год 50 хв на [ADDRESS] малолітній [PERSON] , [INFO] , під час конфлікту наніс тілесні ушкодження малолітньому [PERSON] , [INFO] , у вигляді черезвиросткового перелому лівого плеча зі зміщенням. Дійсно , малолітній [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Славутській ЦРЛ та Хмельницькій міській дитячій лікарні. Проте, надані позивачем чеки на придбання ліків в м. Дубно у жовтні 2020 р не підтверджують витрат на лікування саме [PERSON] , який проживає в м. Славута хмельницької області, а його зареєстроване місце проживання в с. Берездів Славутського району Хмельницької області, подія мала місце теж в с. Берездів Славутського району. Також вважає безпідставними позовні вимоги про відшкодування витрат на проїзд 29.09.2020 р сполученням Славута - Хмельницький, Хмельницький - Славута і витрати на тролейбус в м. Хмельницькому 29.09.2020 р, оскільки позивачем не надано доказів про те, що цього дня [PERSON] перебував на лікуванні, обстеженні чи на консультації у лікарів в м. Хмельницькому. Вважає також, що розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає степеню моральних страждань потерпілого. Крім цього, просить врахувати, що на утриманні відповідача є дитина з інвалідністю, він не працює, так як здійснює догляд за дитиною з інвалідністю. Тому просить визначити розмір заподіяної позивачу моральної шкоди - 5000 грн. Просить відшкодувати позивачам судові витрати за рахунок державногог бюджету, так як відповідач звільнений від їх сплати. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Берездів Славутського району Хмельницької області, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14 серпня 2013 року (а.с.6). Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 17 лютого 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ", що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 17 лютого 2018 року (а.с.7). 04 серпня 2020 року постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (а.с.8). Згідно з постановою, [PERSON] ухиляється від передбачених п. 1 ст. 150 СК України обов`язків щодо належного виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого останній 11.07.2020 близько 14 год 50 хв по вул. Шевченка в с. Берездів біля будинку 110 вчинив конфлікт з [PERSON] [INFO] , внаслідок чого той впав на землю та отримав перелом лівої плечевої кістки. Вказаними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного суд знаходить доведеним, що 11 липня 2020 року близько 14 год 50 хв на [ADDRESS] малолітній [PERSON] , [INFO] , під час конфлікту наніс тілесні ушкодження малолітньому [PERSON] , [INFO] , у вигляді черезвиросткового перелому лівого плеча зі зміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12.07.2013 р (а.с.64), а отже відповідно до вимог ч. 1 ст. 1178 ЦК України зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану його малолітнім сином. Згідно з Епікризом, виданим травматологом [PERSON] , з 11 липня 2020 року по 13 липня 2020 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Славутської центральної районної лікарні ім. Ф.М.Михайлова з діагнозом "Закритий травматичний надвиростковий перелом лівого плеча зі зміщенням". Рекомендоване подальше лікування в травматологічному відділенні Хмельницької міської лікарні (а.с.9). З Виписки-епікриза № 3747 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що з 13.07.2020 р по 07.08.2020 р [PERSON] , [INFO] , проходив лікування у КП "Хмельницька міська дитяча лікарня" з діагнозом: Черезвиростковий перелом лівого плеча зі зміщенням. 14.07.20 йому проводили оперативне лікування (відкрита репозиція, металоостеосинтез). Рекомендовано нагляд ортопедом, стан в лонгеті 1,5 місяці, явка в ОТВ для подальшого лікування (а.с.10). Згідно з довідкою ортопедо-травматологічного відділення КП "Хмельницька міська дитяча лікарня" [PERSON] з 01 вересня по 08 вересня перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні з діагнозом: Черезвиростковий перелом лівого плеча зі зміщенням (а.с.11). 30.10.2020 р [PERSON] був на консультації у хмельницькій міській дитячій лікарні, що стверджується Консультативним висновком лікаря (а.с.41). Проаналізувавши надані представником позивача аптечні чеки на а.с.12-16, 42, судом встановлено, що позивачка [PERSON] понесла витрати на лікування сина - малолітнього [PERSON] 3153 грн 20 коп. Окрім того, витрати позивачки на проїзд в м. Хмельницький у дні лікування [PERSON] у Хмельницькій міській дитячій лікарні та на консультації до лікаря становлять 762 грн, що стверджується квитками від 01.09.20 р, 07.09.20 р (а.с.12), від 30.10.20 р (а.с. 43). Разом з тим, в ході судового розгляду представником позивача не доведено, що витрати позивачки на автобусні квитки від 29.09.2020 р на суму 507,80 грн і на тролейбус у м. Хмельницькому 29.09.2020 р в сумі 3,50 грн (а.с.16, 15), а також витрати на автобусні квитки від 26.11.2020 р на суму 760 грн (а.с.43, 44) пов`язані з лікуванням малолітнього [PERSON] , тому стягненню з відповідача не підлягають. Таким чином, матеріальні витрати, які понесла позивачка на придбання ліків та проїзд до лікарні становлять 3915 грн 20 коп та підлягають стягенню з відповідача відповідно до вимог ст.1195, 1178 ЦК України.. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача в користь позивачки моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток. Виходячи з вказаної норм перш за все дитина має виховуватись в дусі поваги до прав і свобод інших людей і цей обов`язок покладається саме на батьків. Право людини на особисту недоторканість, на охорону здоров`я, повагу честі гідності є основоположними і мають закладатися батьками при здійсненні свого обов`язку щодо належного виховання. При цьому ці права належать кожній людині і мають поважатися і додержуватися кожною людиною, з урахуванням того, що інша особа має такі ж самі права. Навіть право на самооборону не є необмеженим. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням (ч. 2 ст. 19 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. А в порядку ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок заподіяної малолітнім [PERSON] травми малолітньому [PERSON] , останньому був завданий фізичний біль та страждання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, а його мати - узв`язку з протпиправною поведінкою до її рідного сина, а також у зв`язку з необхідністю подальшого тривалого лікування малолітньої дитини, оперативного втручання, порушення звичайного ритму життя, необхідністю пропускати шкільні заняття тощо. Отже, факт заподіяння малолітньому [PERSON] та його матері [PERSON] моральної шкоди доведений. В ході судового розгляду встановлено, що 11 липня 2020 року близько 14 год 50 хв на [ADDRESS] малолітній [PERSON] , [INFO] , під час конфлікту наніс тілесні ушкодження малолітньому [PERSON] , [INFO] , у вигляді черезвиросткового перелому лівого плеча зі зміщенням (а.с.8). У зв`язку з наведеним відповідач [PERSON] - батько малолітнього [PERSON] був притягнутий до адмінітсративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Умовою цивільної відповідальності батьків є їх власна винна поведінка, яка виявляється у несумлінному здійсненні або ухиленні ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою дитиною. За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за моральну шкоду шкоду, заподіяну його сином. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимог ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали позивачі, характер немайнових втрат, враховує, що внаслідок перенесеної дитиною травми, оперативного втручання, лікування, тобто у зв`язку з заподіяним синові ушкодження здоров`я, позивачі зазнали душевних страждань, оскільки наявність такого роду травми сама по собі свідчить про наявність таких страждань, що призвело до порушення звичайного ритму життя позивачів. Разом з тим суд враховує, що малолітній, який своїми діями завдав моральну шкоду позивачам, власного доходу не має, а його батько, на якого покладений обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну малолітнім сином, має на утриманні дитину з інвалідністю до 18 років (а.с.63 ), перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення як одержувач допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на сина [PERSON] (а.с.66), новонароджену дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.65). На підставі викладеного, суд вважає, що позивачам підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 10000 гривень. Відповідно до ст. 26 ЦК України усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. А отже малолітній [PERSON] має право на відшкодлування моральної шкоди. Відповідно до ст. 14 СК України, якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. Тому Моральна шкода, заподіяна малолітньому [PERSON] підлягає стягненню в користь його законного представника - матері [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача в користь позивачки витрат на правову допомогу та судового збору, суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позовної заяви позивачка додала Договір про надання правової допомоги [PERSON] (а.с.17а), ордер на представництво інтересів [PERSON] і її малолітнього сина [PERSON] в суді (а.с.17), квитанцію до прибуткового касового ордера № 5 від 11.11.2020 року про отримання від [PERSON] 5000 гривень за надання послуг правової допомоги (а.с.19), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.20) . Розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для позивача. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не вбачається, так як такі витрати доведені представником позивача. Відповідач та його представник не заявили клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не довели неспівмірність витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тому підстав для зменшення розміру заявлених позивачкою витрат на правничу допомогу суд не вбачає. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки відповідач [PERSON] є законним представником дитини з інвалідністю, т о він звільняється від сплати судових витрат. А отже, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати, понесені позивачкою [PERSON] , підлягають компенсації з державного бюджету відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial