Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом про визнання права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування по заповіту та на частку в спільному майні подружжя. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів позовні вимоги підтримали та представник суду пояснив наступне. В серпні 2012 року в с.Микуличин помер [PERSON] За життя останній склав заповіт і на випадок своєї смерті заповів все своє майно дочці [PERSON] [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття та оформлення спадщини після смерті свого батька. Нотаріусом спадкову справу після смерті спадкодавця [PERSON] заведено, але свідоцтво про спадщину за заповітом не видано у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дружина померлого [PERSON] звернулася до нотаріуса про виділ своєї частки із спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу із спадкодавцем. Від обов'язкової частки [PERSON] відмовилась. Нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на це майно. Спору між дочкою спадкодавця, яка спадкує все майно після смерті батька по заповіту, та дружиною спадкодавця, яка бажає виділити свою частку із спільного майна подружжя, щодо вказаного розміру часток на нерухоме майно не має. Представник позивачів посилаючись на постанову Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 вказав, що у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності осіб. Представник вказав, що правовими підставами виникнення права власності на житловий будинок в померлого спадкодавця [PERSON] є первинний запис в погосподарському обліку його господарства в с.Микуличин за 1977 рік. Представник та позивачка [PERSON] просять задоволити позовну заяву та визнати право власності в порядку спадкування по заповіту після смерті [PERSON] за [PERSON] на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно опису в [ADDRESS], житловою площею 30 метрів квадратних та загальною площею 68,4 метра квадратних. Також просять визнати право власності в спільному майні подружжя після смерті [PERSON] за [PERSON] на іншу ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно опису в [ADDRESS], житловою площею 30 метрів квадратних та загальною площею 68,4 метра квадратних. Позивачка [PERSON] в судове засідання на розгляд справи, 05.05.2015 року не з'явилася, в процесі розгляду справи в судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Треті особи на стороні відповідача: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви в яких яких просять дану справу розглянути в їх відсутності. Не заперечують щодо задоволення позовних вимог позивачів. Представник Микуличинської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивачів визнав повністю просить їх задоволити. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 67 років, про що в Книзі реєстрації смертей 04.08.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №32. Із копії Заповіту від 26.07.2012 року вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно [PERSON] Із копії свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що покійний [PERSON] та позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебували в шлюбі з 11.07.1964 року. За час перебування в шлюбі сторони набули нерухоме майно та мають право спільної сумісної власності на житловий будинок, А, загальною площею 68,4 кв.м. житловою площею 30 кв.м.; погріб - Б, сарай - В, стайню - Г, сарай - Д, ворота №1, за адресою [ADDRESS] Вказаний факт визнали сторони та підтверджується копією Технічного паспорту на будинковолодіння [ADDRESS] даними копії погосподарської книги. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що вказане будинковолодіння придбано сторонами під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст.60 Сімейного кодексу України, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до ч. 3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічну норму містить п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" і вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до вимог ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3ст.368 ЦК України та до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати та виключені з цивільного обороту, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із Постанови Державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори № 126/02/-31 від 31.03.2014 року та копії листа нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори № 295/02-14 від 30.08.2013 року вбачається, що позивачі після смерті [PERSON] зверталися в нотаріальну контору з заяву про прийняття спадщини проте [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом поскільки остання не пред'явила в нотаріальну контору правовстановлюючий документ на житловий будинок виданий на спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року. Також з аналогічних підстав було [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] Судом встановлено, що на виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності осіб. Тому встановлено, що правовими підставами виникнення права власності на житловий будинок в покійного [PERSON] є первинний запис в погосподарському обліку його господарства в с.Микуличин за 1977 рік. В даній справі позивачка [PERSON] та позивачка [PERSON] дійшли згоди щодо розподілу нерухомого майна, яке залишилося після смерті [PERSON], а тому воно підлягає поділу в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що покійний [PERSON] на законних підставах володів спірним нерухомим майном. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину". Згідно п. 3.1. Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та треті особи: [PERSON], [PERSON] не заперечують щодо прийняття спадщини [PERSON] за заповітом після смерті [PERSON] Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими. Тому позов [PERSON], [PERSON] до Микуличинської сільської ради, третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування по заповіту та на частку в спільному майні подружжя слід задовольнити. І відповідно слід припинити право спільної сумісної власності [PERSON] померлого [INFO] в с.Микуличин, Яремчанської міської ради та [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], на житловий будинок, А, загальною площею 68,4 кв.м. житловою площею 30кв.м.; погріб-Б, сарай-В, стайню-Г, сарай-Д, ворота№1, за адресою [ADDRESS] шляхом її поділу із виділенням ідеальних часток без виділу їх в натурі. В порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати за [PERSON], [INFO], жителькою [ADDRESS], право особистої приватної власності на ? частину житлового будинку, А, загальною площею 68,4кв.м. житловою площею 30кв.м.; погріб-Б, сарай-В, стайню-Г, сарай-Д, ворота№1, за адресою [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], [INFO] в порядку спадкування по заповіту після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] в с.Микуличин, Яремчанської міської ради право особистої приватної власності на ? частину житлового будинку, А, загальною площею 68,4кв.м. житловою площею 30кв.м.; погріб-Б, сарай-В, стайню-Г, сарай-Д, ворота№1, за адресою [ADDRESS]. Визначити частки у житловому будинку, А, загальною площею 68,4кв.м. житловою площею 30кв.м.; погріб-Б, сарай-В, стайню-Г, сарай-Д, ворота№1, за адресою [ADDRESS] за [PERSON], - 50/100 ідеальної частки, за [PERSON] - 50/100 ідеальної частки. На підставі наведеного, відповідно до ст. 41Конституції України, п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", ст.ст. 60, 69 СК України, ст.16, ч. 2, ч. 3 ст.325, ч. 3 ст.368, 372, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст.213-215 ЦПК України суд, -

Outcome: approved