Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав. Із позову вбачається, що [INFO] у відповідачки народилася донька [PERSON]. Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Після закінчення лікування в комунальній медичній установі "Дитяче територіальне медичне об'єднання" м. Краматорська мати без поважних причин покинула дитину у відділенні патології новонарождених даної медичної установи, що підтверджується актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 15.09.2014 року. В подальшому протягом 6 місяців відповідач не відвідувала дитину, не цікавилась її життям та здоров'ям, не виявляла щодо дитини ніякого батьківського піклування. 08.10.2014 року дитина [PERSON] поставлена на первинний облік дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, службою у справах дітей Краматорської міської ради, що підтверджується повідомленням про первинний облік дитини від 13.02.2015 року. 15.10.2014 року за рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 503 малолітній [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 05.11.2014 року № 552 малолітня [PERSON] влаштована до комунальної установи охорони здоров'я "Краматорський будинок дитини "Антошка" м. Краматорська Донецької області, що підтверджується рішенням виконкому Краматорської міської ради від 05.11.2014 року № 552. За рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 25.02.2015 року № 59 позивача було призначено опікуном над малолітньою [PERSON], що підтверджується рішенням виконкому Костянтинівської ради від 25.02.2015 року № 59. Позивач вважає, що залишення дитини без поважних причин в закладі охорони здоров'я, а також невиконання в подальшому протягом 6 місяців щодо неї дій, які б свідчили про батьківське піклування, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Позивач просить суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, заперечення до позовної заяви суду не надала. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні прокурор просить позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що мати дитини залишила дитину без поважних причин в закладі охорони здоров'я, а також не виконала в подальшому протягом 6 місяців щодо своєї дитини дій, які б свідчили про батьківське піклування відповідачки, тому є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши думку прокурора та представника позивача, представника третьої особи, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства" передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], в свідоцтво про народження дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини є відповідачка по справі - [PERSON] (а.с. 6) Після закінчення лікування в комунальній медичній установі "Дитяче територіальне медичне об'єднання" м. Краматорська мати без поважних причин покинула дитину у відділенні патології новонарождених даної медичної установи, що підтверджується актом закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 15.09.2014 року. (а.с. 7) В подальшому протягом 6 місяців відповідач не відвідувала дитину, не цікавилась її життям та здоров'ям, не виявляла щодо дитини ніякого батьківського піклування. 08.10.2014 року дитина [PERSON] поставлена на первинний облік дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, службою у справах дітей Краматорської міської ради, що підтверджується повідомленням про первинний облік дитини від 13.02.2015 року. (а.с. 11) 15.10.2014 року за рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 503 малолітній [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с. 10) За рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 05.11.2014 року № 552 малолітня [PERSON] влаштована до комунальної установи охорони здоров'я "Краматорський будинок дитини "Антошка" м. Краматорська Донецької області, що підтверджується рішенням виконкому Краматорської міської ради від 05.11.2014 року № 552. (а.с. 8) За рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 25.02.2015 року № 59 позивача було призначено опікуном над малолітньою [PERSON], що підтверджується рішенням виконкому Костянтинівської ради від 25.02.2015 року № 59. (а.с. 9) Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO]. (а.с. 33 - 34). Згідно заочного рішення Краматорського міського суду від 14.05.2010 року відповідач [PERSON], позбавлена батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 35 -36) Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які приймають участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін, які беруть участь у розгляді справи виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, мати дитини залишила дитину без поважних причин в закладі охорони здоров'я, а також не виконала в подальшому протягом 6 місяців щодо своєї дитини дій, які б свідчили про батьківське піклування відповідачки, тому є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити. Також згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.,які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved