Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Представник позивача пояснила, що договором купівлі-продажу від 16 березня 1992 року підтверджене право власності позивача на квартири [ADDRESS] , що складалась із загальної площі 47,7 кв.м. та житлової площі 28,1 кв.м. Окрім вказаного довідкою за №10-11/41-6 відкритого комерційного товариства "Ізмаїльський консервний завод" від 25 липня 2001 року підтверджено надання дозволу позивачеві на долучення до вказаної квартири суміжного приміщення площею 18 кв.м. Вказаний дозвіл 19 липня 2001 року надіслано до Ізмаїльської міської ради для надання безоплатної передачі вказаного приміщення позивачеві в якості власника квартири [ADDRESS] . Рішенням сесії Ізмаїльської міської ради за № 33 від 21 вересня 2001 року будинок прийнято до комунальної власності, а рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1381 від 09 жовтня 2003 року визначено про прийняття до комунальної власності будинок [ADDRESS] з облаштованими на першому поверсі ательє та магазином. Разом із тим рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №842 від 02 серпня 2018 року до складу квартири долучена вказана житлова кімната площею 16,4 кв.м. та склад квартири [ADDRESS] визначено наступний: 1 - коридор площею 6,4 кв.м., 2 - ванна кімната площею 4,4 кв.м., 3 - кухня площею 8,6 кв.м., 4 - жила кімната площею 11,3 кв.м., 5 - жила кімната площею 16,8 кв.м., 6 - жила кімната площею 16,4 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., у тому числі житлова 44,5 кв.м. Між тим позивачці відмовлено у приватизації вказаної кімнати 6 площею 16,4 кв.м. через відсутність ордеру. Просить Визнати право [PERSON] на приватизацію кімнати [ADDRESS] . Також зобов?язати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради не перешкоджати [PERSON] в передачі у власність кімнати [ADDRESS] . Представник виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради проти задоволення позовних вимог заперечує з посиланням на відсутність у позивача ордера на вказану кімнату. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією підтверджено, що договором купівлі-продажу від 16 березня 1992 року підтверджене право власності позивача на квартири [ADDRESS] , що складалась із загальної площі 47,7 кв.м. та житлової площі 28,1 кв.м. Окрім вказаного довідкою за №10-11/41-6 відкритого комерційного товариства "Ізмаїльський консервний завод" від 25 липня 2001 року підтверджено надання дозволу позивачеві на долучення до вказаної квартири суміжного приміщення площею 18 кв.м. Вказаний дозвіл 19 липня 2001 року надіслано до Ізмаїльської міської ради для надання безоплатної передачі вказаного приміщення позивачеві в якості власника квартири [ADDRESS] . Рішенням сесії Ізмаїльської міської ради за № 33 від 21 вересня 2001 року будинок прийнято до комунальної власності, а рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1381 від 09 жовтня 2003 року визначено про прийняття до комунальної власності будинок [ADDRESS] з облаштованими на першому поверсі ательє та магазином. Разом із тим рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №842 від 02 серпня 2018 року до складу квартири долучена вказана житлова кімната площею 16,4 кв.м. та склад квартири [ADDRESS] визначено наступний: 1 - коридор площею 6,4 кв.м., 2 - ванна кімната площею 4,4 кв.м., 3 - кухня площею 8,6 кв.м., 4 - жила кімната площею 11,3 кв.м., 5 - жила кімната площею 16,8 кв.м., 6 - жила кімната площею 16,4 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., у тому числі житлова 44,5 кв.м. Таким чином Ізмаїльська міська рада визнала за позивачем право на користування квартирою [ADDRESS] з наступним складом: 1 - коридор площею 6,4 кв.м., 2 - ванна кімната площею 4,4 кв.м., 3 - кухня площею 8,6 кв.м., 4 - жила кімната площею 11,3 кв.м., 5 - жила кімната площею 16,8 кв.м., 6 - жила кімната площею 16,4 кв.м., загальною площею 63,9 кв.м., у тому числі житлова 44,5 кв.м. До наступного часу вказане рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №842 від 02 серпня 2018 року не змінено та не скасоване. Між тим позивачці відмовлено у приватизації вказаної кімнати 6 площею 16,4 кв.м. через відсутність ордеру. Відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" ради є представницькими органами місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Разом із тим, відповідно до вимог ст. 58 ЖК України ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, видається на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду. Вказані обставини визначають, що дозвіл виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №842 від 02 серпня 2018 року з урахуванням форми діяльності визнає право за позивачем на законне користування житловим приміщенням та у свою чергу уповноважує виконавчий комітет видати ордер, що у свою чергу визнає право позивача на кімнату № 6 площею 16,4 кв.м. з подальшим наданням виконавчим комітетом міської ради дозволу на приватизацію кімнати у квартирі у порядку, передбаченому ст. 8 ч.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved