Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач - прокурор Березанського району Миколаївської області 13.02.2015 року звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що проведеною прокуратурою району перевіркою встановлено порушення вимог законодавства при вилученні земельних ділянок із постійного користування Державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство» (далі - ДП «Очаківське ЛМГ») та передачі їх у приватну власність. Так, рішенням Коблівської сільської ради від 02.04.2012 року № 28 «Про вилучення земельної ділянки та переведення до земель запасу» вилучено із постійного користування ДП «Очаківське ЛМГ» земельну ділянку площею 0,3 га, розташовану у [ADDRESS], та зараховано останню до земель запасу с. Коблеве Березанського району Миколаївської області. У подальшому саме за рахунок цих земель рішенням Коблівської сільської ради від 02.04.2012 року № 29 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для рекреаційного призначення» надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по [ADDRESS] для рекреаційного призначення під індивідуальне дачне будівництво. На підставі вказаних рішень [PERSON] та [PERSON] 24.07.2012 р. видано державні акти серії [NUMBER], [NUMBER] на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER] відповідно. Посилаючись на те, що вказані рішення Коблівської сільської ради прийняті з порушенням вимог ч.1, 2 ст.149 ЗК України, оскільки спірні земельні ділянки відносились до земель лісового фонду і перебували у державній власності, і тому їх вилучення здійснюється районними державними адміністраціями; на порушення положень ст.118 ЗК України в частині необхідності прийняття Коблівською сільською радою відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок та надання їх у власність, за відсутності такого рішення, прокурор просив визнати незаконними та скасувати рішення Коблівської сільської ради № 28 від 02.04.2012р. «Про вилучення земельної ділянки та переведення до земель запасу» в частині вилучення із користування ДП «Очаківське ЛМГ» земельної ділянки площею 0,3 га в [ADDRESS] та переведення її до земель запасу Коблівської сільської ради, а також рішення Коблівської сільської ради №29 від 02.04.2012 р. «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для рекреаційного призначення» в частині надання дозволу [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з тим, що на підставі незаконних рішень Коблівської сільської ради відповідачам видано державні акти на право власності на землю, враховуючи позицію Пленуму ВГСУ №6 від 17.05.2011 року (п.2.3) просив визнати недійсним державний акт серії [NUMBER], який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровий номер [NUMBER], та державний акт серії [NUMBER], який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровий номер [NUMBER]. Оскільки незаконне вилучення Коблівською сільською радою земельної ділянки площею 0,3 га із постійного користування ДП «Очаківське «ЛМГ», подальше незаконне надання дозволу відповідачам на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність спірних земельних ділянок за рахунок земель лісогосподарського призначення та незаконна видача відповідачам [PERSON] та [PERSON] державних актів на право власності на спірні земельні ділянки порушує інтереси держави в особі Березанської райдержадміністрації, як належного розпорядника зазначених земельних ділянок, позивач просить зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] повернути у власність держави в особі Березанської райдержадміністрації з постійним користуванням ДП «Очаківське ЛМГ» земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані в [ADDRESS], вартістю 49491,3 грн. Представник позивача - прокурор прокуратури Березанського району Чобану Д. Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області, повідомленої про дату, місце і час судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з'явився. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство «Очаківське лісомисливське господарство», не з'явився. У поданій до суду факсимільним зв'язком заяві (а.с.86) представник третьої особи повідомив суду, що позовні вимоги прокурора підтримує та просить суд розглянути справу за його відсутності. В судове засідання представник відповідача - Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, повідомленої належним чином про місце, дату і час судового засідання повторно не з'явився (а.с.144). У поданій до суду письмовій заяві від 11.03.2015 року (а.с.87) Коблівська сільська рада повідомила суд, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, і просить суд розглянути справу без участі її представника. В судові засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON], які повідомлялися належним чином про місце, дату і час судового засідання відповідно до положень ч.4, абз.4-5 ст.5 ст.74 ЦПК України повторно не з'явилися (а.с.147, 148), як і не з'являлися у судові засідання, призначені на 17.04.2015 року та 29.04.2015 року, які відкладалися, у зв'язку з їх неявкою (а.с.142, 145,146). За таких обставин, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідачів [PERSON] та [PERSON], повідомлених належним чином про місце, дату і час судового засідання, за згоди прокурора з таким порядком вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, а також представників Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області та третьої особи, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 - 226 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до вимог ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Як вбачається з досліджених судом в сукупності посвідчених копій Акту на право користування землею від 15.11.1964 року (а.с.24-25), Наказу Об'єднання «МиколаївЛіс» №11 від 01.04.1989 року (а.с.26-27), Наказу Державного комітету лісового господарства України від 14.02.2005 року №161 (а.с.28), Листа ДП «Очаківське ЛМГ» від 29.03.2012 року на ім'я Голови Коблівської сільської ради (а.с.14), Листа ДП «Очаківське ЛМГ» від 31.10.2014 року на ім'я заступника прокурора Березанського району (а.с.32) у постійному користуванні ДП «Очаківське ЛМГ» перебували земельні ділянки загальною площею 0,306 га, розташовані в урочищі «Коблеве», а саме: в кварталі 36 виділі 4 - площею 0,30 га та в кварталі 36 виділі 27- площею 0,006 га, які відносилися до земель державного лісового фонду (а.с.14). Згідно наявної у матеріалах справи посвідченої копії Листа ДП «Очаківське ЛМГ» від 29.03.2012 року (а.с.14) ДП «Очаківське ЛМГ» повідомило Коблівську сільську раду Березанського району Миколаївської області про те, що воно не заперечує можливість розгляду питання добровільної відмови (обміну) зазначених земельних ділянок на користь Коблівської сільської ради. На підставі зазначеного листа ДП «Очаківське ЛМГ» Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області було прийняте Рішення від 02.04.2012 р. № 28 «Про вилучення земельної ділянки та переведення до земель запасу», яким вилучено із постійного користування ДП «Очаківське ЛМГ» та зараховано до земель запасу с. Коблево Березанського району Миколаївської області земельні ділянки загальною площею 0,306 га, а саме: в кварталі 36 виділі 4 - площею 0,30 га та в кварталі 36 виділі 27- площею 0,006 га, про що свідчить посвідчена копії даного рішення (а.с.12). Як вбачається з досліджених судом посвідчених копій листа Коблівської сільської ради від 28.10.2014 року №1033 на ім'я заступника прокурора Березанського району (а.с.11) та Рішення Коблівської сільської ради від 02.04.2012 року № 29 (а.с.15) у подальшому саме за рахунок цих земель рішенням Коблівської сільської ради від 02.04.2012р. № 29 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для рекреаційного призначення» надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по [ADDRESS] для рекреаційного призначення під індивідуальне дачне будівництво. Відповідно до оглянутих судом посвідчених копій Державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.17) та серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.18) на підставі вказаного Рішення Коблівської сільської ради від 02.04.2012 року №29 Відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області відповідачам [PERSON] та [PERSON] 24.07.2012 р. видано державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER] відповідно. Згідно даних, викладених у листі Відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 19.11.2014 року на ім'я заступника прокурора Березанського району (а.с.36) нормативна грошова оцінка кожної зазначеної земельної ділянки становить 49491,3 грн. Вирішуючи питання щодо законності дій Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області при прийнятті оспорюваного рішення від 02.04.2012 року № 28, на підставі якого сільською радою в подальшому було прийняте оспорюване рішення №29 від 02.04.2012 року, суд керується наступними нормами закону. Так, за змістом положень ч.1, 2 статті 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, за згодою землекористувачів можуть вилучатися для суспільних та інших потреб на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.3 статті 149 ЗК України сільські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб. Вилучення земельних ділянок державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, за змістом положень ч.3 статті 149 ЗК України здійснюють районні державні адміністрації. Таким чином, відповідно до наведених вимог закону, суд вважає, що Коблівською сільською радою при прийнятті Рішення від 02.04.2012 року № 28 перевищено надані їй законом повноваження, оскільки сільська рада фактично розпорядилася землями, які не були об'єктом комунальної власності, а відносилися до земель державного лісового фонду, і знаходилися у постійному користуванні ДП «Очаківське ЛМГ». В зв'язку з цим, на думку суду, Рішення Коблівської сільської ради від 02.04.2012 року № 28 є незаконним, внаслідок прийняття якого сільською радою незаконно вилучено у ДП «Очаківське ЛМГ» земельну ділянку розташовану в кварталі 36 Березанського лісництва. Дійшовши такого висновку суд не приймає до уваги посилання сільської ради в оспорюваному рішенні на положення ст. 142 ЗК України та лист ДП «Очаківського ЛМГ» №201 від 29.03.2014 року про відмову від права користування земельної ділянкою, оскільки ч.ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки, який приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, і яким згідно ч. ч. 1, 3 ст. 84, ч. 3 ст. 122 ЗК України є держава в особі Березанської районної державної адміністрації, а не Коблівська сільська рада. Вирішуючи питання щодо законності дій Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області при прийнятті оспорюваного рішення №29 від 02.04.2012 року на підставі якого відповідачам [PERSON] та [PERSON] 24.07.2012 видано державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], суд вважає, що зазначене рішення не відповідає вимогам закону, оскільки воно носить похідний характер від рішення № 28 від 02.04.2012 року, яке суд визнає незаконним. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №28 від 02.04.2012 року, та рішення №29 від 02.04.2012 року, підлягають скасуванню, як прийняті незаконно. Крім того, оцінюючи правомірність видачі відповідачам [PERSON] та [PERSON] оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], суд виходить з наступного. Як зазначено в правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи №6-57цс13 від 19.06.2013р., «частиною першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України). Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.» У правових позиціях, висловлених Верховним Судом України при розгляді справ №6-169цс12 від 06.02.2013р., №6-103цс12 від 26.09.2012р., №6-46цс14 від 04.06.2014р., №6-67цс14 від 25.06.2014р., №6-146цс14 від 24.09.2014р. зазначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Також суд враховує, що при видачі оспорювань державних актів на ім'я відповідачів [PERSON] та [PERSON] було порушено наступні норми закону. Так, статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок відведення земельних ділянок у власність громадянам із земель державної або комунальної власності визначено статтею 118 ЗК України, ч.6 якої, зокрема, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (ч.7 ст.118 ЗК України). Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (ч.7 ст.118 ЗК України). Районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України). Як вбачається з оглянутої судом копії листа Коблівської сільської ради від 28.10.2014 року №1033 на ім'я заступника прокурора Березанського району (а.с.16), сільською радою рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER] та передачу їх у власність громадянам [PERSON] та [PERSON], не приймалося. Згідно посвідченої копії Листа Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 04.02.2015 року на ім'я заступника прокурора Березанського району (а.с.33) проекти землеустрою щодо вилучення або зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення у власність громадянам [PERSON] та [PERSON], для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель ДП «Очаківське ЛМГ», розміщених в урочищі «Коблеве» до управління не надходили. Також управлінням не погоджувалися проекти землеустрою щодо вилучення або зміни цільового призначення вказаних земельних ділянок і відповідно висновки не надавалися. Відповідно до наявної у матеріалах справи посвідченої копії листа Голови Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 05.11.2014 року на ім'я прокурора Березанського району (а.с.34) райдержадміністрацією не приймалися рішення щодо вилучення земельних ділянок із земель лісогосподарського призначення, за рахунок яких Рішенням Коблівської сільської ради від 02.04.2012 року № 29 громадянам [PERSON] та [PERSON] надано дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у приватну власність для рекреаційного призначення земельних ділянок площею по 0,995 га кожна. Згідно посвідченої копії листа Відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 19.11.2014 року на ім'я заступника прокурора Березанського району (а.с.35) Рішення Коблівської сільської ради на підставі якого громадянам [PERSON] та [PERSON] затверджено проектну документацію та передано у власність земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], у відділі відсутнє. З оглянутого судом листа Головного управління Держземагенства у Миколаївській області від 11.11.2014 року на ім'я прокурора Березанського району (а.с.37) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам [PERSON] та [PERSON] для рекреаційного призначення (індивідуальне дачне будівництво) з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], на державну землевпорядну експертизу до Головного управління не надходили. Як зазначено в посвідченій копії листа Державного агентства земельних ресурсів України від 25.11.2014 року на ім'я прокурора Березанського району (а.с.38) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам [PERSON] та [PERSON] для рекреаційного призначення (індивідуальне дачне будівництво) до Держземагенства України не надходили для проведення державної експертизи землевпорядної документації. Згідно даних посвідченої копії листа Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 25.12.2014 року на ім'я прокурора Березанського району (а.с.39) в період з 01.01.2008 року по теперішній час громадяни [PERSON] та [PERSON] як замовники будівництва в управлінні не зареєстровані. Таким чином, видача відповідачам [PERSON] та [PERSON] оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], на думку суду, була здійснена на підставі незаконного рішення Коблівської сільської ради №29 від 02.04.2012 року та з порушенням вимог статті 118 ЗК України, а саме: за відсутності розроблених і погоджених у встановленому порядку проектів землеустрою земельних ділянок та відсутності рішення уповноваженого органу про затвердження проектів землеустрою вказаних земельних ділянок. В зв'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги прокурора про визнання державних актів недійсними підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.319 та частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як зазначив в правовій позиції Верховний Суд України у справі за №6-92цс13 від 18.09.2013р. «створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості…Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з комунальної власності у приватну та повернення у власність територіальної громади землі, яка вибула з її власності незаконно…Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п.54 рішення).» Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що «особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.» Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги прокурора щодо витребування спірних земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] у відповідачів [PERSON] та [PERSON], які вибули з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави в особі Березанської державної районної адміністрації Миколаївської області теж підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалюється рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" розміри ставок судового збору із позовних заяв немайнового характеру становлять 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: approved