Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

06.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] В обгрунтування позовних вимог вказала, що вона є спадкоємницею першої черги за законом. На час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з [PERSON] та спадщину фактично прийняла. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю правостанавлюючого документу на житловий будинок. Крім неї спадкоємцями після смерті чоловіка є їх діти: [PERSON] [PERSON] [PERSON] Від позивачки надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від відповідачів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також надійшли письмові клопотання про згоду з позовними вимогами та про розгляд справи за їх відсутності. Від Олександрівської сільської ради також надійшло письмове клопотання про згоду з позовними вимогами та про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Представник третьої особи - реєстраційної служби Золочівського РУЮ в судове засідання не з"явився, відгуків на позовну заяву не надходило. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області 15.04.2003 року, видно, що [PERSON] помер [INFO] року в с.Тимофіївка Золочівського району Харківської області (а.с.7 ). Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяли на момент смерті [PERSON] Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положення зазначеної статті відповідають й статті 529 ЦК України (1963 р.), чинної на час смерті спадкодавця. Спадкоємцями першої черги після [PERSON] є його дружина [PERSON], [INFO] та діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України "Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень"від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень -офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до положень закону "Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР" від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім'я, по батькові голови родини, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. З довідки КП "АІБ Золочівського району" №255 від 12.11.2013 року вбачається, що згідно запису в по господарській книзі №8, особовий рахунок [NUMBER], житловий будинок із господарськими будівлями, розташовані по [ADDRESS] 1975 року забудови, належав [PERSON], але право власності на даний будинок належним чином не зареєстровано (а.с.25). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів будинком [ADDRESS] на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області У відповідності до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Реалізувавши своє право спадкоємця, 25.02.2005 року [PERSON] звернулася до Золочівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після [PERSON] 24.05.2005 року на її ім"я видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад та автомобіль. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від неї не надходило, інші свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується листом Золочівської державної нотаріальної контори від 14.01.2014 р. №12/01/16 та витягом зі спадкового реєстру №36308454 від 14.01.2014 року (а.с.32-34). Постановою державного нотаріуса Золочівської нотаріальної контори від 18.11.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок [ADDRESS] позивачці відмовлено в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.26). Таким чином, у відповідності до п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін"юсту України №20/5 від 30.03.2004 року, чинної на час звернення позивачки з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після [PERSON], а відповідачі - такими, що спадщину не прийняли. Оскільки запис з по господарської книги не включено до правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація прав власності та видача свідоцтва про право на спадщину, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мін"юсту України від 22.02.2012 року №296/5, тому у [PERSON] виникли перешкоди в нотаріальному оформленні права власності на зазначене нерухоме майно. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На відшкодування судових витрат позивачка не наполягає. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: approved