Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу у них є спільна дитина - донька - [PERSON] [INFO]. 10.02.2017 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу донька весь час проживає з нею. Відповідач проживає окремо від них і не приймає ніякої участі у вихованні дитини. На сьогоднішній день вона не може разом з донькою без згоди відповідача виїхати за кордон для відпочинку та оздоровлення, а також не може перетнути лінію зіткнення та проїхати на непідконтрольну українській владі територію - у місто Луганськ, щоб провідати свою матір та родичів. Відповідач не підтримує з ними зв'язок, так як залишився на непідконтрольній українській владі території, а на її прохання (по телефону) оформити у нотаріуса дозвіл на виїзд дитини не реагує. Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньки для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Для цього в неї є всі можливості оскільки у Автономній республіці Крим проживає її хрещений батько - [PERSON], який вже неодноразово запрошував їх з донькою на відпочинок до Криму. Окрім того, вона вважає, що її донька має право на спілкування зі своєю рідною бабусею, тіткою (дружина її брата), які знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території у м.Луганськ, і вважає, що таке спілкування сприятиме духовному та моральному розвитку доньки. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання, не з'явився попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Білокуракинської райдержадміністрації в Луганській області в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про те, що дитина не проживає на території Білокуракинського району Луганської області. Просить прийняти рішення на розсуд суду. Відповідач в судове засідання 15.01.2018 р., 26.02.2018 р., 05.04.2018 р не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 05.04.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Шлюб між сторонами було розірвано 10 лютого 2017 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області (а.с.14). Батько дитини - [PERSON], згідно копії паспорту, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Територія м.Луганська є тимчасово окупованою територію, що є загальновідомим фактом та в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. На тимчасово окупованій території зупинено проведення будь-яких нотаріальних дій. Згідно ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки відповідач не надає передбачений законом дозвіл на виїзд дитини за кордон з перелічених вище причин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved