Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

В січні 2015 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову [PERSON] про визнання недійсним договору страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Свої позовні вимоги, Позивач обґрунтовує тим, що 22 вересня 2014 року о 12год. 20 хв. на пр.Повітрофлотський, 50\\2 в м. Києві сталося ДТП за участю автомобіля марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 29.10.2014р. [PERSON] визнано винною у вказаному ДТП. Під час вказаного ДТП [PERSON] ([PERSON]) мала договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 9916096 відповідно до роздруківки бази даних ДТП. Як зазначає Позивач відповідно до інформації, яка наявна у нього та МТСБУ бланк полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 9916096 не є укладеним, оскільки не страховий платіж не оплачено. У зв'язку з цим Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати недійсним укладений між ПАТ СК «Інтер-Поліс» та [PERSON] договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 9916096, а також стягнути з Відповідача судовий збір у розмірі 243, 60 грн.. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 05.02.2015 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.17). Представник Відповідача [PERSON] - [PERSON] подала заперечення на позовну заяву (а.с.31-34), в яких зазначило, що позивачем не надано до суду належних доказів наявності підстав для визнання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 9916096 недійсним відповідно до норм чинного законодавства України. У судове засідання представник Позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 63, 65). Представник Відповідача [PERSON] та Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - [PERSON], у судовому засіданні заперечували проти позову та зазначили, що Позивачем навмисно не було внесено відомостей про видачу страхового полісу до реєстру. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року встановлено, що 22 вересня 2014 року о 12год. 20 хв. в м.Києві по пр.Повітрофлотському, керуючи автомобілем марки «Опель» д.н.з. [NUMBER], не врахувавши дорожньої обстановки під час зміни напрямку руху, не впевнившись в безпеці маневру, [PERSON] здійснила зіткнення з автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкоджень транспортних засобів, а в судовому засіданні остання свою вину визнала. Згідно даної постанови [PERSON] було визнаний винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.5). При цьому у документі, складеному щодо даної ДТП - «Відомості №9440376 про дорожньо-транспортну пригоду», вказано: транспортний засіб - Опель, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], має наявний поліс АС 9916096 з терміном дії до 23.03.2015р., виданий СК «Інтер-Поліс» (а.с.6). З долученої до позовної заяви копії Полісу АС/9916096 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що строк його дії з 00год.00хв. 24.03.2014р. до 23.03.2015р., транспортний засіб - Опель, д.н.з. [NUMBER], страхувальник - [PERSON], страховий платіж - 277,02грн. сплачений о 14год.35хв. 23.03.2014р., виданий спеціальний знак АС/9916096 (а.с.4). Як вказано у позовній заяві Відповідачем не подано будь-яких підтверджуючих документів про сплату ним страхового платежу до настання страхового випадку, та і взагалі сплати страхового платежу на користь Позивача, тому вказаний правочин підлягає визнанню недійсним. Відповідно до п.22.1, ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи . Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про страхування" факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом ), що є формою договору страхування . Згідно вимог ст.988 ЦК України, договорі страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках встановлених законом . Ч.2 ст.215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, що його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин ). У цьому разі визнання такого правочину судом не вимагається . Статтею 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі та може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним . Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України , якщо недійсність правочину, прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним . За змістом ст.998 ЦК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним, у випадках, встановлених нормами ЦК України. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку. Згідно вимог ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Як вказувалось вище, в матеріалах справи міститься страховий поліс № АС 9916096 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що відповідно до правил частини 2 ст.18 Закону України "Про страхування" підтверджує факт укладання договору страхування (а.с. 4). При цьому, у вказаному вище страховому полісі зазначено про те, що договір (поліс ) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, а саме : з 00. год.00 хв. 24 березня 2014 року до 23 березня 2015 року включно, що відповідає правилам бланкетної норми ст. 983 ЦК України. Також, вищевказаний страховий поліс містить зазначення про те , що страховий платіж в сумі 277,02 грн. сплачений 23.03.2014р., що є доказом сплати цієї суми страхувальником і надання про оплату страхового платежу додаткових письмових доказів законом не вимагається. Таким чином, страховий поліс № АС/ 9916096 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів містить усі обов'язкові дані, передбачені вимогами ст.16 Закону України "Про страхування", а тому посилання Позивача на те, що Відповідач не подав будь-яких підтверджуючих документів про сплату ним страхового платежу до настання страхового випадку, та взагалі сплати страхового платежу на користь Позивача не ґрунтуються на вимогах закону . Щодо витягу із автоматизованої центральної бази даних МТСБУ, наданого Позивачем, то даний документ не може бути визнаний судом належним і допустимим доказом відповідно до вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України, оскільки він наданий самим Позивачем і відсутність в центральній базі МТСБУ даних відомостей про використання бланку, не надходження до ПрАТ " Страхова компанія "Інтер-Поліс" страхового платежу, само по собі не може бути правовою підставою для визнання договору страхування недійсним, оскільки внесення відомостей про використання номерних страхових бланків до централізованої бази даних МТСБУ, передача платежу страховим агентам страховій компанії, а також надання звіту є лише технічними питаннями працівників страхових компаній. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, не грунтуються на матеріальному законі, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.18 Закону України «Про страхування», ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.215, 981, 983, 988, 998ЦК України,

Outcome: dismissed