Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.07.2017 року до участі у справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON] «АСК [PERSON] Україна». [PERSON] свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.06.2016 року близько 20 год. 50 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ-21240», реєстраційний номер [NUMBER], під час виконання маневру ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «Форд Сієра», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження автомобіля «Форд Сієра». Згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2017 року водія [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП. Автомобіль «Форд Сієра» реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності позивачу. Відповідно до висновку експертного дослідження № 94Е-02/15 від 18.02.2015 року власнику автомобіля «Форд Сієра» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП завдано матеріальну шкоду в сумі 37710 грн. Крім матеріальної шкоди, позивачу завдано фізичні та моральні страждання, які сталися через те, що в результаті грубих порушень ПДР водієм [PERSON] автомобілю позивача завдано значної шкоди, також він пережив глибокий психологічний стрес, через що у нього сталися головні і сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоровя в цілому, що, в свою чергу, вплинуло на реалізацію намірів та ділових стосунків. Також у позивача погіршилися нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного життя з оточуючими людьми, в тому числі і родичами, оскільки через пошкодження автомобіля у нього немає можливості навіщати своїх престарілих батьків в іншій місцевості, привозити їм продукти харчування та ліки, допомагати по господарству. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10000 грн. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 37710 грн., а також моральну шкоду в сумі 10000 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність, вважаючи, що відповідальність за спричинену шкоду має нести не відповідач, а страхова компанія. Представник відповідача [PERSON] «АСК [PERSON] Україна» - [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій просить судове засідання провести в його відсутність. Однак, 14.09.2017 року вказаним представником було надіслано до суду заперечення проти позову [PERSON], згідно якого цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована [PERSON] «АСК «ІНГО Україна», а автомобіль [NUMBER] є забезпеченим згідно полісу №9355538, франшиза складає 510 грн. 00 коп. Умови договору страхування визначаються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позов - це звернення через суд до відповідача матеріально-правової вимоги про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній визначеній законом процесуальній формі. Позивач в своїй позовній заяві, а саме:в прохальній частині просить стягнути матеріальну, моральну шкоду, витрати на правову допомогу та судові витрати з [PERSON], жодних вимог до [PERSON] «АСК «ІНГО Україна» з боку позивача заявлено не було. Не було також подано жодних заяв, згідно яких були уточнені позовні вимоги та пред'явлені до співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна». З огляду на вищевикладене позивач сам визначив коло суб'єктів - відповідача до якого звертається з вимогами про відшкодування шкоди. Отже, у відповідача - [PERSON] «АСК «ІНГО Україна» відсутні процесуальні та матеріально - правові підстави для здійснення страхового відшкодування, так як позивач не заявив жодних вимог до співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна». Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву, а до заяви додаються довідки про дорожньо - транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я докази, що підтверджують вимогу заявника відповідно до законодавства. Відповідно до п.п. 37.1., 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди. Позивач взагалі не звертався з заявою на виплату страхового відшкодування до співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна». ДТП сталась 07.06.2016 року, на даний момент з боку позивача відсутній факт звернення до співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна», отже в разі звернення позивача до співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування (або з заявою про уточнення позовних вимог) буде мати місце факт пропуску однорічного строку встановленого законодавством, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Отже, у [PERSON] «АСК «ІНГО Україна» є підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку експерта №298 від 17.11.2016 року Вінницького науково - дослідного експертно -криміналістичного центру вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд» складає 182\~834 грн. 10 коп., а ринкова вартість складає 37\~710 грн. 00 коп. З огляду на вищевикладене випливає, що вказаний автомобіль є фізично знищеним. Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В разі пред'явлення позовних вимог позивачем до співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна» для визначення розміру страхового відшкодування згідно вимог Закону необхідно визначити ринкову вартість автомобіля «Форд» після дорожньо-транспортної пригоди (вартість придатних залишків). Позивач в позовній заяві просить стягнути на його користь 10\~000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Потерпіла особа - позивач не зазнавав ушкодження здоров'я в ДТП, яка мала місце 07.06.2016 року, відповідно у співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна» немає підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. За наведених обставин представник просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтями 79 та 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що постановою від 29.11.2016 року слідчим Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області [PERSON] закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016020010004309 від 08.06.2016 року, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в діях водія [PERSON] (а.с.6). Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2017 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, хоч і провадження в справі закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.5). Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експерта № 298 від 17.11.2016 року розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «Форд Сієра» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 37710 грн. (а.с.7-14). Автомобіль «Форд Сієра» реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с.17). В судовому засіданні також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, на момент скоєння 07.06.2016 року була застрахована в [PERSON] «АСК «ІНГО Україна», що підтверджується полісом № АЕ/9355538 (а.с.29). Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана\~\~ джерелом\~\~ підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним\~\~засобом,\~\~механізмом,\~\~іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~(зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Крім того, суд бере до уваги, що згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України\~від 26.10.2016 року у справі № 6-954цс16, потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду). За приписами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.\~\~\~\~\~\~\~ За змістом п. 1 ч. 2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.\~\~\~\~ Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.\~\~\~ Таким чином, оскільки позивачу внаслідок ДТП заподіяно майнову шкоду, яка виразилася в пошкодженні його автомобіля, а позивач за відшкодуванням шкоди звертається лише до особи, яка таку шкоду завдала, тобто до відповідача [PERSON], і будь-яких позовних вимог не предявляє до співвідповідача [PERSON] «АСК «ІНГО Україна», суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з розясненнями, наданими в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди»,\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; моральна шкода може полягати, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивач просить суд відшкодувати моральну шкоду, оскільки йому завдано фізичні та моральні страждання, які сталися через те, що в результаті грубих порушень ПДР водієм [PERSON] його автомобілю завдано значної шкоди, також він пережив глибокий психологічний стрес, через що у нього сталися головні і сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоровя в цілому, що, в свою чергу, вплинуло на реалізацію намірів та ділових стосунків, у нього погіршилися нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного життя з оточуючими людьми, в тому числі і родичами, оскільки через пошкодження автомобіля у нього немає можливості навіщати своїх престарілих батьків в іншій місцевості, привозити їм продукти харчування та ліки, допомагати по господарству. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивачем на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди, не надано жодних доказів, тому його позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути 506 грн. 00 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору та 1580 грн. 00 коп. судових витрат за надання правничої допомоги.

Outcome: approved