Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі договору відступлення права вимоги до неї перейшло право вимоги щодо виконання грошового зобов'язання, забезпеченого іпотекою, а спадкоємець боржника ухиляється від виконання зобов'язання, внаслідок чого просить задовольнити вимоги кредитора шляхом переходу до неї права власності на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі в якій позов визнала. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.07.2006 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено кредитний договір №99, за яким позичальник отримав у кредит п'ять тисяч доларів США. В подальшому між сторонами договору укладалися додаткові угоди до кредитного договору від 20.06.2008 року та 27.11.2008 року. Зобов'язання позичальника за вищевказаним кредитним договором забезпечено іпотекою згідно з договором іпотеки, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] 18.07.2006 року. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] загальною площею 55,8 кв. м. Згідно з інформацією, наданою на запит суду Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції, на момент розгляду справи іпотека є чинною. [PERSON] помер [INFO], а спадкоємцем померлого стала його сестра - [PERSON], яка прийняла спадщину та до якої на підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України перейшли права та обов'язки спадкодавця, внаслідок чого позивачем до неї заявлено позов. Позивач [PERSON] 16.09.2013 року уклала договір відступлення права вимоги з публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та 27.09.2013 року прийняла оригінали договорів за актом приймання-передачі, сплатила заборгованість за кредитним договором в сумі 1166,10 грн., та сплатила комісію в розмірі 1500, 00 грн. за закриття позичкового рахунку боржника [NUMBER] за кредитним договором. Таким чином, до позивача перейшли всі права, якими володіло Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на підставі кредитного та іпотечного договорів від 18.07.2006 року. 28.09.2013 року на підставі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» позивачем відповідачу надіслано письмову вимогу про усунення порушення, якою повідомлено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. 01.11.2013 року відповідачем вчинено нотаріально посвідчену заяву, якою вона відмовляється від сплати боргу, проти задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки не заперечує. Згідно з ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі ст. 608 та п. 5 ст. 1219 Цивільного кодексу України зобов'язання, забезпечені іпотекою, можуть бути задоволені за рахунок спадкового майна, оскільки не є такими, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. В свою чергу, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину у відповідності до п. 1 ст. 1282 Цивільного кодексу України. Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що боржники за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок переходу права власності на майно що є предметом іпотеки в правовідносинах між позивачем та відповідачем, окрім положень Закону України "Про іпотеку", регулюється положеннями договору іпотеки від 18.07.2006 року. Зокрема, звернення стягнення передбачене п. 8.3 договору іпотеки і може здійснюватися на підставі переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань по кредитному договору. Пунктом 8.5.1 договору іпотеки передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання за ціною придбання у власність предмета іпотеки, що дорівнює сумі заборгованості позичальника кредитним договором. Виходячи з положень ст. 36 Закону України "Про іпотеку", реалізація позасудового врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки між позивачкою та відповідачкою унеможливлена, оскільки обоє не є сторонами іпотечного договору. З огляду на ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Суд, оцінивши встановлені обставини справи, надані докази та відповідні норми закону, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved