Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та, остаточно уточнивши свої позовні вимоги, ставить питання про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 129131 грн. 65 коп. (за пошкодження автомобіля, евакуатор, та витрат за стоянку автомобіля), моральної шкоди в сумі 30000, 00 грн., завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та понесені витрати за проведення судово-автотоварознавчої експертизи. Свої вимоги мотивує тим, що 11 грудня 2013 року на проїзній частині перехрестя вулиць Сумської та Жовтневої смт. Краснопілля Сумської області сталася дорожньо-транспортна подія. Водій [PERSON] , перебуваючи на робочому місці, (працював водієм на ДП «Південна залізниця»), при виконанні своїх трудових обов`язків рухався на автомобілі «ГАЗ 5204», д.н. [NUMBER], який зареєстрований за ДП «Південна залізниця» м. Харків, вул. Червоноармійська, 7 при русі по вул. Сумській смт. Краснопілля, виїхав на зустрічну смугу для руху та вчинив зіткнення з автомобілем «Рено Логан» д.н. [NUMBER] , яким керував власник [PERSON] . [PERSON] на момент скоєння ним ДТП перебував на робочому місці та безпосередньо виконував свої трудові обов`язки, працював на Державному підприємстві «Південна Залізниця» водієм. Внаслідок даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи кваліфіковані, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з чим позивачу завдано моральної шкоди. Внаслідок даного ДТП, автомобіль «Рено Логан» д.н. [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень, у зв`язку з чим власнику автомобіля спричинена значна матеріальна шкода. У зв`язку з тим, що до цього часу автомобіль позивача не відремонтований, експертизою встановлено точну вартість відновлювального ремонту 175591 грн. 65 коп. Враховуючи, що страхове відшкодування сплачене у розмірі 50000, 00 грн., то розмір матеріальної шкоди становить 125591 грн. 65 коп. У зв`язку з тривалим перебуванням пошкодженого автомобіля на стоянці позивачем були понесені витрати по оплаті послуг за зберігання автомобіля у сумі 3000, 00 грн. Разом з цим позивачем понесені витрати за евакуацію автомобіля в розмірі 540,00 грн. 06 липня 2016 року по зазначеній справі Зарічним районним судом м. Суми було винесено рішення, яким вимоги [PERSON] задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 129131, 65 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., судові витрати в сумі 1200 грн. Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року вказане рішення Зарічного районного суду м. Суми залишено без змін (т.2 а.с.100-103). Постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2, а.с.163-168). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 квітня 2018 року вказану справу прийнято до провадження судді Сидоренко А.П., призначено дату проведення підготовчого судового засідання на 14 травня 2018 року об 11 год. 00 хв. 14 травня 2018 року від відповідача ПАТ «Українська залізниця» надійшов відзив на позов, в якому зазначається, що з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові, ПАТ «Укрзалізниця» заперечує проти задоволення позовних вимог позивача з огляду на наступне. Щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди зазначає, що питання по відшкодуванню матеріальної шкоди позивачу [PERSON] , завданої [PERSON] , залишилося за словами позивача не вирішеним, оскільки згідно зі статтями 1172, 1194 ЦК України, завдана шкода має відшкодовуватися страховою компанією та роботодавцем. Позивач звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ПАТ «Укрзалізниця» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 129131 грн. 65 коп.(за пошкодження автомобіля, евакуатор, витрати за стоянку автомобіля), моральної шкоди в сумі 30000 грн, витрат на проведення судово- автотоварознавчої експертизи в сумі 1200 грн. Зазначає, що на підставі Звіту № 034/2013 про незалежну експертну оцінку майна, складеного 11 грудня 2013 року суб`єктом оціночної діяльності СПД [PERSON] , платіжним дорученням від 15 лютого 2016 року № 732 з боку ТДВ СК «Нафтагазстрах» позивачу перераховано страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн згідно страхового акту № ЦВ/13/0009 від 04 січня 2016 року. Відповідно до зазначеного Звіту визначено ринкову вартість автомобіля «Рено Логан» д.н. [NUMBER] без урахування ПДВ у розмірі 90689 грн та вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу без урахування коефіцієнта фізичного зносу складових, без урахування ПДВ на роботи та матеріали, з урахуванням ПДВ на складові частини в результаті пошкодження досліджуваного транспортного засобу на дату оцінки у розмірі 98068,42 грн, що перевищує його ринкову вартість. Отримання позивачем від ТДВ СК «Нафтагазстрах» 50000,00 грн. в рахунок оплати частини вартості транспортного засобу до ДТП, розмір якої визначено на підставі Звіту № 034/2013 про незалежну експертну оцінку майна, складеного 11 грудня 2013 року суб`єктом оціночної діяльності СПД [PERSON] , та відсутність в подальшому дій, направлених на його оскарження, свідчить про визнання позивачем свого автомобіля фізично знищеним. Враховуючи наведене, посилання позивача на висновок судової автотоварознавчої експертизи від 07 квітня 2016 року № 002/2016 при обґрунтуванні суми відшкодування матеріальної шкоди вартістю відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 125591,65 грн., є некоректним, оскільки станом на 15 лютого 2016 року (дата отримання від ТДВ СК «Нафтагазстрах» страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн, розрахованої на підставі Звіту № 034/2013) позивач погоджувався про те, що його автомобіль є фізично знищеним, та, відповідно, ремонту не підлягає. Зазначає, що відповідач надавав судам першої та апеляційної інстанції свої зауваження щодо висновку судової автотоварознавчої експертизи від 07 квітня 2016 року № 002/2016, що містяться в матеріалах справи. Відповідач вважає необґрунтованим стягнення з нього вартості послуг зі зберігання автомобіля позивача. Докази начебто понесених позивачем витрат оформлені неналежним чином (копія рахунку-фактури від 29 квітня 2016 року в розмірі 3000,00 грн., акту виконаних робіт № КСК-001970 від 29 квітня 2016 року містять в собі лише найменування послуги - стоянка авто, без посилання на конкретну марку та державний номер авто, місце перебування автомобіля. Зазначене унеможливлює ідентифікацію автомобіля, послуга по стоянці якого була надана ФОП [PERSON] , визначення періоду надання цієї послуги та перевірку економічного обґрунтування розрахунку саме такої вартості послуги). Більш того, позивачем не надано належних доказів отримання ним відповідних послуг, передбачених пунктами 12,15,16, 25 Правил зберігання транспортних засобів наавтостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 № 115, із змінами. Крім того, зважаючи на визнання позивачем автомобіля фізично знищеним, зберігання його на стоянці, а згодом, висування вимог до відповідача щодо відшкодування йому витрат за таке зберігання є безпідставним та необґрунтованим. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000 грн., зазначає, що за фактом ДТП, старшим слідчим СВ Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області капітаном міліції, дані матеріали досудового розслідування були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013200180000676 від 12 грудня 2013 року. За наслідками розслідування встановлено, що [PERSON] було вчинене кримінальне правопорушення, та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаним документом встановлено вину [PERSON] в ДТП. За наслідками розгляду кримінального провадження в суді, 24 листопада 2015 року Краснопільським районним судом Сумської області, винесено ухвалу про закриття провадження на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Як зазначено в мотивувальній частині цієї ухвали, при розгляді справи потерпілий пояснив суду, що він дійсно примирився з обвинуваченим, між ними вирішені всі питання щодо завданих збитків, і наполягав на звільненні [PERSON] від кримінальної відповідальності. Відповідно до статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. За змістом наведеної норми КК України та статті 45 КК України звільнення від кримінальної відповідальності в даному випадку є можливим виключно за умови відшкодування особою, яка вчинила злочин, матеріальної та моральної шкоди в достатньому для потерпілого розмірі. Враховуючи системний аналіз наведених норм КК України та ухвали Краснопільського районного суду Сумської області від 24 листопада 2015 року до моменту закриття кримінального провадження [PERSON] було відшкодовано позивачу моральну шкоду, завдану отриманими внаслідок ДТП. яке сталось 11 грудня 2013 року (майже два роки тому), тілесними ушкодженнями, емоційними переживаннями та фізичними стражданнями, в повному обсязі. Отже, стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн є необґрунтованим, безпідставним та призведе до відшкодування суми моральної шкоди двічі: і з винної особи - [PERSON] , і з володільця джерела підвищеної небезпеки - ПАТ «Укрзалізниця». 14 травня 2018 року підготовче засідання відкладено до 04 липня 2018 року через першу неявку в судове засідання позивача, попереджено про наслідки неявки в судове засідання. 08 червня 2018 року від Страхової компанії «Нафтогазстрах» надійшли пояснення, згідно яких зазначається, що 01 жовтня 2013 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Нафтагазстрах» та ДП «Південна залізниця» укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2284246 на автомобіль ГАЗ 5204 д.н. [NUMBER], за яким ТДВ СК «Нафтагазстрах» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування. 16 грудня 2013 року ДП «Південна залізниця» повідомило листом вх. № 4538 ТДВ СК «Нафтагазстрах» про настання страхового випадку, що сталося 11 грудня 2013 року о 13.00 год. 10 хв. на проїзній частині перехрестя вул. Сумської та Жовтневої смт. Краснопілля Сумської області за участю зазначеного автомобіля. Факт настання дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою № 9317039 від 30 грудня 2013 року виданою ВДАІ Краснопільського району Сумської області, в якій зазначено, що водій [PERSON] порушив пункт 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Матеріали дорожньо-транспортної пригоди направлено до СВ Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області 11 березня 2014 року СВ Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області листом № 1284 повідомив, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів ГАЗ 52 д.н. [NUMBER], під керування [PERSON] , та автомобіля Рено-Логанд.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , 12 грудня 2013 року розпочато кримінальне провадження, за ознаками правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Проводиться досудове розслідування, а саме проводяться авто технічні експертизи. 12 травня 2015 року СВ Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області листом № 5431 повідомив, що на даний час по кримінальному провадженню призначено та проводиться комплексна фототехнічна та авто технічна експертиза ДНДЕКЦ в м. Києві, висновок якої повинен надійти в липні-червні 2015 року. 24 листопада 2015 року Краснопільський районний суд Сумської області виніс ухвалу по справі №578/1033/15-к, в якій ухвалив закрити кримінальне провадження відносно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. 22 грудня 2015 року ТДВ СК «Нафтагазстрах» отримало заяву вх. № 2139 від громадянина [PERSON] про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля Рено-Логанд.н. [NUMBER] в розмирі 50 000,00 грн. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування потерпілому не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до п. 4 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2284246 від 01 жовтня 2013 року страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить п`ятдесят тисяч гривень. 04 січня 2016 року ТДВ СК «Нафтагазстрах» прийняло рішення здійснити виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмирі 50 000,00 грн., що підтверджується страховим актом № ЦВ/13/0009. 04 січня 2016 року ТДВ СК «Нафтагазстрах» листом № 01 повідомило [PERSON] , що виплата страхового відшкодування згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2284246 від 01 жовтня 2013 року по дорожньо-транспортній події, яка мала місце 11 грудня 2013 року з автомобілем Рено-Логанд.н. [NUMBER], буде здійснено не пізніше 90 днів з моменту отримання заяви на виплату страхового відшкодування. 15 лютого 2016 року платіжним дорученням № 732 ТДВ СК «Нафтагазстрах» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у сумі 50 000,00 грн.згідно страхового акту № ЦВ/13/0009 від 04 січня 2016 року. ТДВ СК «Нафтагазстрах» виконало взяті на себе зобов`язання та здійснило виплату страхового відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2284246 від 01 жовтня 2013 року в повному обсязі (т.3 а.с.2-4). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 липня 2018 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду на 16 серпня 2018 року. 16 серпня 2018 року у зв`язку з тим, що головуючий суддя Бурда Б.В. перебуває на лікарняному, розгляд справи відкладено на 08 листопада 2018 року. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року вказана справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П., та призначено до судового розгляду на 19 листопада 2018 року о 14 год.00 хв. 25 вересня 2018 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді справи №591/2816/14-к, провадження №1-кс/591/4948/18 слухання справи відкладено на 31 січня 2019 року о 10 год. 00 хв. 31 січня 2019 року розгляд справи відкладено до 02 квітня 2019 року о 09 год. 30 хв. за клопотанням представника позивача, явку третьої особи [PERSON] визнано судом обов`язковою. 02 квітня 2019 року в зв`язку з викликом експерта та неявкою третьої особи [PERSON] в судовому засіданні оголошено перерву до 26 червня 2019 року. 26 червня 2019 року в зв`язку з неявкою в судове засідання третьої особи, явка якого була визнана судом обов`язковою, та необхідністю повторного його виклику в судове засідання, в судовому засідання оголошено перерву до 15 липня 2019 року. 15 липня 2019 року у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді справи №591/4276/19, провадження №2-а/591/259/19, розгляд справи відкладено до 08 серпня 2019 року. 08 серпня 2019 року враховуючи неявку в судове засідання третьої особи [PERSON] , а також відсутності відомостей щодо його належного сповіщення, та необхідністю його повторного виклику, розгляд справи відкладено до 11 листопада 2019 року. 11 листопада 2019 року оголошено перерву до 26 листопада 2019 року попереджено третю особу [PERSON] про можливість застосування заходів процесуального примусу за відсутності доказів поважності причин неявки в судове засідання. В судовому засіданні 26 листопада 2019 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, зазначені вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Третя особа [PERSON] в суді пояснив, що з позовом погоджується. Зазначив, що з його боку не відшкодовано позивачу ні матеріальної, ні моральної шкоди. Кримінальна справа була закрита за спільною згодою та [PERSON] не має до нього ніяких претензій, про що ним написана заява. При цьому позивач мав намір відшкодувати шкоду з його роботодавця. Представник ТДВ Страхова компанія «НАФТОГАЗСТРАХ» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, експерта, третьої особи, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження № 578/1033/15-к, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2013 року на проїзній частині перехрестя вулиць Сумської та Жовтневої смт. Краснопілля Сумської області сталася дорожньо-транспортна подія. Водій [PERSON] , перебуваючи на робочому місці, (працював водієм на ДП «Південна залізниця»), при виконанні своїх трудових обов`язків рухався на автомобілі ГАЗ 5204, який зареєстрований за ДП «Південна залізниця» м. Харків, вул. Червоноармійська, 7 при русі по вул. Сумській смт. Краснопілля, виїхав на зустрічну смугу для руху та вчинив зіткнення з автомобілем «Рено Логан» д.н. [NUMBER] , яким керував власник [PERSON] . За фактом ДТП, старшим слідчим СВ Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області капітаном міліції Циганенко В.Б., дані матеріали досудового розслідування були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013200180000676 від 12 грудня 2013 року. За наслідками розслідування встановлено, що [PERSON] було вчинене кримінальне правопорушення, та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. 24 листопада 2015 року Краснопільським районним судом Сумської області винесено ухвалу про закриття провадження на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим (т.1 а.с. 6). Вказаним документом встановлено вину [PERSON] в ДТП. В клопотанні про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] зазначає, що в силу статей 1172, 1191, 1194 ЦК України завдана ним шкода має бути відшкодована в повному обсязі страховою компанією та роботодавцем ДП «Південна залізниця», потерпілий [PERSON] повідомив, що завдані йому збитки він буде стягувати в цивільному порядку зі страхової компанії та ДП «Південна залізниця». Також в заяві підтверджує, що на день її подання жодної копійки потерпілому [PERSON] за даним фактом ДТП ним не відшкодовано, але не зважаючи на це, вони, обвинувачений та потерпілий примирилися (а.с. 31 матеріалів справи № 578/1033/15-к, провадження№ 1-кп/578/90/15). Таким чином на час винесення ухвали Краснопільським районним судом Сумської області питання по відшкодуванню шкоди позивачу [PERSON] завданої [PERSON] залишилося не вирішеним, оскільки згідно ст. 1172, 1194 ЦК України, завдана шкода має відшкодовуватися страховою компанією та роботодавцем. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під час судового розгляду встановлено, що ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоду, сталася з вини [PERSON] , який на той момент перебував у трудових відносинах з ДП «Південна залізниця». Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , на момент ДТП 11 грудня 2013 року відповідно до полісу № АС/2284246 була застрахована в ТДВ СК «НАФТОГАЗСТРАХ» (т. 1 а.с. 7). Між ТДВ Страхова компанія «НАФТОГАЗСТРАХ» та ДП «Південна Залізниця» укладено договір № 0809 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно додатку до даного договору, серед переліку транспортних засобів Страхувальника наявний автомобіль ГАЗ-5204, 1987 року випуску, д.н. [NUMBER] . Згідно договору при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50000 грн. на одного потерпілого (т. І а.с. 76-82). Після ДТП [PERSON] разом з [PERSON] подали заяви про страховий випадок представнику страхової компанії в м. Суми. Позивачу проведено оплату завданих збитків в межах встановленого ліміту відповідальності в розмірі 50000 грн. Згідно протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №5 від 16.11.2015 року прийнято рішення про затвердження положення про регіональну філію «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», яка має правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень. (т.І а.с. 46). 16 грудня 2013 року ДП «Південна залізниця» повідомило листом вх. № 4538 ТДВ СК «Нафтагазстрах» про настання страхового випадку, що сталося 11 грудня 2013 року о 13.00 год. 10 хв. на проїзній частині перехрестя вул. Сумської та Жовтневої смт. Краснопілля Сумської області за участю зазначеного автомобіля (т.1 а.с. 136). 22 грудня 2015 року ТДВ СК «Нафтагазстрах» отримало заяву вх. № 2139 від громадянина [PERSON] про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля Рено-Логан, д.н. [NUMBER] в розмірі 50 000,00 грн. (т.1, а.с. 142). 04 січня 2016 року ТДВ СК «Нафтагазстрах» прийняло рішення здійснити виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується страховим актом №ЦВ/13/0009 (т.1 а.с.143). 15 лютого 2016 року платіжним дорученням № 732 ТДВ СК «Нафтагазстрах» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у сумі 50 000,00 грн. згідно страхового акту № ЦВ/13/0009 від 04 сінчя 2016 року (т.1 а.с. 145). Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час ДТП, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. А також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Під час судового розгляду позивач [PERSON] зазначив, що він не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, повідомивши про те, що автомобіль був відремонтований та відчужений ним іншій особі. Зі звіту № 034/2013 про незалежну експертну оцінку майна марки RENAUL Logan 1.5 D, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] від 11 грудня 2013 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу складових, без врахування ПДВ на роботи та матеріали, з урахуванням ПДВ на складові частини, в результаті пошкодження досліджуваного КТЗ на дату оцінки 11 грудня 2013 року складає 980689,42 коп. У даному випадку вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість досліджувального транспортного засобу, розраховану у межах порівняльного підходу виходячи з ціни ідентичного бувшого в експлуатації транспортного засобу, на момент пошкодження, отже у відповідності з вимогами підпункту а) п. 8.6. 2 Методики, вартість матеріального збитку визначено у розмірі його ринкової вартості на момент пошкодження 90689,00 грн.(т. ІІ а.с. 17-36). Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 002/2016 від 07 квітня 2016 року розмір матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля марки RENAUL Logan 1.5 D, 2010 року випуску, кузов номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] станом цін на час проведення дослідження, з врахуванням строку експлуатації автомобіля на момент ДТП 11 грудня 2013 року, без врахування ПДВ на роботи, матеріали складові частини, складає: 112002, 04 грн. Вартість відновлювальних робіт вказаного автомобілю складає 175591, 65 грн. (т.І а.с. 150-211). В судовому засіданні експерт Варуха В.О. пояснив, що звіт про оцінку від 11 грудня 2013 року був виконаний на замовлення власника транспортного засобу та на той час з урахуванням цін в доларах США за курсом НБУ вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищувала ринкову вартість, а тому автомобіль вважався фізично знищеним. Висновок експертизи від 07 квітня 2016 року виготовлений на виконання ухвали суду та ринкова вартість визначалась в цінах на дату проведення експертизи. Таким чином розбіжності між звітом про оцінку транспортного засобу та висновком судової авто товарознавчої експертизи обумовлені вартістю запасних частин за курсом долара на 2013 рік і на дату виготовлення висновку. За таких обставин в 2013 році ремонт вважався недоцільним, тоді як в 2016 році ремонт був економічно доцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту нижче ринкової вартості, а тому транспортний засіб не можна вважати фізично знищеним. Під час судового розгляду судом роз`яснювалося право учасників справи заявити клопотання щодо призначення експертизи для з`ясування вартості транспортного засобу до та після ДТП, однак вони такого клопотання не заявили, а тому суд приходить до висновку про те, що розмір завданої шкоди необхідно визначити згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи, оскільки позивач не згоден визнавати транспортний засіб фізично знищеним. Автомобіль з моменту ДПТ та на час розгляду справи знаходився на стоянці ФОП [PERSON] . Даний факт в судовому засіданні підтвердив експерт [PERSON] , який двічі оглядав транспортний засіб. У зв`язку з тривалим перебуванням пошкодженого автомобіля на стоянці, позивачем понесені витрати по оплаті послуг на зберігання автомобіля, відповідно до рахунку фактури від 29 квітня 2016 року дані витрати становлять 3000, 00 грн. (т.1 а.с. 246). Для евакуації автомобіля «Рено-Логан», д.н. [NUMBER] з місця події до м. Суми позивач витратив 540, 00 грн., що підтверджується актом № 15 прийому-передачі виконаних робіт від 11 грудня 2013 року (т.1 а.с. 9). Отже позивачу було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 179131 грн. 65 коп. Враховуючи вищевикладене, та те, що на користь позивача страховиком сплачено страхове відшкодування в розмірі 50000, 00 грн. З відповідача в даній справі на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 129131 грн. 65 коп. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що завдало йому значних емоційних переживань та фізичних страждань. Крім цього, внаслідок ДТП автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, через що позивач позбавлений можливості тривалий час повноцінно користуватися транспортним засобом. Завдання вказаної моральної шкоди позивачу підтверджується матеріалами цивільної справи та матеріалами кримінального провадження. При цьому суд враховує те, що з досліджених в матеріалах кримінальної справи № 578/1033/15-к заяв вбачається, що [PERSON] не здійснював відшкодування [PERSON] , оскільки позивач мав намір стягувати завдані збитки в цивільному порядку зі страхової компанії та ДП «Південна залізниця». Згідно вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З огляду на це, суд вважає, що позивачу завдана моральна шкода, розмір якої суд оцінює в 22500,00 грн., з яких відповідач в даній справі повинен відшкодувати в розмірі 20000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «Українська залізниця» підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в розмірі 1200 грн. 00 коп., пов`язані з оплатою висновку експертизи.

Outcome: partial