Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Недригайлівського районного суду Сумської області та просить суд винести рішення, яким визнати недійсним договір оренди землі від 25 травня 2010 року, укладений між орендодавцем [PERSON], позивачем по справі, та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою "Хоружівка" на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під ріллею, площею 3,51 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за межами населеного пункту на території Гринівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позивачка по справі [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ АФ "Хоружівка" Дубяга Н.Я. позов не визнала, про що надала до суду письмове пояснення. Представник третьої особи, Відділу Держгеокадастру у Недригайлівському районі Сумської області, в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Ч. 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Обов'язок доказування, відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Таким чином, в судовому засіданні судом було досліджено оригінали трьох примірників договору один з яких знаходився у позивачки, другий у відповідача і третій у Відділі Держгеокадастру у Недригайлівському районі. Судом встановлено, що позивачці належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під ріллею, площею 3,51 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за межами населеного пункту на території Гринівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області на підставі Свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], від 28 травня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1257. Вищевказану земельку ділянку [PERSON] 25 травня 2010 р. передала на підставі договору оренди Товариству з обмеженою відповідальністю АФ «Хоружівка» (далі - Відповідач) В судовому засіданні позивачка стверджувала, що особисто вона укладала договір оренди своєї землі на термін 7 років. У січні 2015 року вона виявила, що у пункті 8 даного договору внесено виправлення, після того, як вона його підписала, а саме, цифру 7 років, виправлено на 10 років, а також малися виправлення щодо строку дії договору 2017 рік виправлено на 2021 рік. При огляді в судовому засіданні оригіналів договорів, дані виправлення були виявлені в примірнику що зберігався у відповідача а також у відділі Держгеокадастру у Недригайлівському районі. Крім того з примірника, який надався для огляду представником відділі Держгеокадастру вбачається що він укладений лише на 2 роки. Також в даному договорі зазначено, що він зареєстрований у Недригайлівському відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що в книзі Державного реєстру земель на території Коровинської сільської ради 15 червня 2011 року зроблено запис за номером 5923500400237. При огляді в судовому засіданні книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, договорів оренди землі встановлена подвійна реєстрація двох різних договорів за одним номером. Згідно п. 6 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом України "Про оренду землі". Згідно із положеннями Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Передусім статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України. Так ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про оренду землі», ст. 93 Земельного кодексу України, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. П. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини. Ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У ст. 651 Цивільного кодексу України закріплено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України у тих випадках, коли недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України способами захисту прав на земельні ділянки можуть бути, в тому числі, визнання права та визнання правочину недійсним. Оскільки в спірному договорі оренди землі внесені суттєві виправленні в істотних умовах договору, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", то такий договір, на думку суду, підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI, з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Outcome: approved