Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Виконкому Житомирської міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними розпорядження №7732 від 30.11.1993 року щодо приватизації квартири [ADDRESS] та анулювання свідоцтва про право власності на житло №7732 від 30.11.1993 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Житомирської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на вищевказану квартиру. Вказаний позов позивач мотивував тим, що спірне розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Виконкому Житомирської міської ради було прийнято в порушення Положення «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року за №56, оскільки в матеріалах приватизаційної справи відсутні підписи всіх членів сім'ї наймача [PERSON], які мешкали разом з ним, а саме не містила підпису [PERSON], як повнолітнього члена сім'ї наймача, та не було значено позивача, яка хоч і була малолітньою особою на той час але повинна була бути включена до складу осіб, що мали право на участь в приватизації спірної квартири. В обґрунтування своїх вимог позивачка також посилається на рішення Корольовського районного суду м.Житомир від 12.08.2014 року, яким встановлено факт постійного проживання її в спірній квартирі з 05.07.1991 року по теперішній час. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на їх обґрунтування на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись , про причини неявки суду не повідомили. Представник Відповідача - Виконавчого комітету Житомирської міської ради в судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення, просив відмовити в його задоволені, так як приватизація квартири [ADDRESS] була проведена відповідно до вимог діючого законодавства України. Третя особа - [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала з тих підстав, що на час приватизації вона проживала разом зі своєю дочкою [PERSON] та своїми батьками - [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі, але в приватизацію квартири [ADDRESS] їх не включили. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання визначені у Законі України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року N 2482-XII. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Стаття 64 ЖК України передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/4 частці квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло №7732 від 30.11.1993 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Житомирської міської ради, третя особа - [PERSON] є власником 1/2 частки вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2010 року. Також в судовому засіданні встановлено, що приватизація квартири [ADDRESS] відбувалась на підставі заяви відповідального квартиронаймача [PERSON] від 03.11.1993 року, доданого до неї розрахунку площі квартири (будинку) що безоплатно приватизується та довідки ВЖРЕП №11 м.Житомира,, довідки про склад сім'ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, в якій зазначено чотири особи - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. На підставі вказаних документів було видано розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 30.11.1993 року за №7732 про приватизацію квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на житло №7732 від 30.11.1993 року на [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомир від 12.08.2014 року в справі №296/6820/14-ц встановлено факт постійного проживання [PERSON], в період з 05.07.1991 року по теперішній час у квартирі [ADDRESS]. Згідно ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду", спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п. 2 ст. 8 «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири . На підставі ч.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Відповідно до ч.2 п.21 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15.09.1992 року, у довідці вказуються новонароджені, і на них розраховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". При приватизації квартири відповідачами на виконання положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян згода третьої особи - [PERSON] отримана не була, до складу осіб, що беруть участь в приватизації житла [PERSON] не включено, хоча остання на час приватизації проживала у вказаній квартирі. Згідно з положеннями норм ст. 16 ЦК України особа вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати недійсними документи, які за своїм змістом не є правочинами. Тому свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] за №7732 від 30.11.1993 року, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо приватизації як правовстановлюючий документ не може бути визнаний недійсним, а підлягає анулюванню як правові наслідки визнання недійсним розпорядження органу приватизації про приватизацію квартири.

Outcome: approved