Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 38910,82 гривень та понесені судові витрати в розмірі 389,11 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачі добровільно не сплачують вартість спожитих житлово-комунальних послуг, в зв'язку з чим виникла заборгованість на вказану суму. В судове засідання представники позивачів не з,явилися, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги вони підтримали в повному обсязі, в разі неявки відповідачів, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з,явилися, судом двічі кожному відповідачу, а саме 06.08.2014 року і 14.08.2014 року на адресу їх реєстрації направлялися судові повістки з позовними заявами, які повернуті з поштового відділення з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ч.5 п.5 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд вирішив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради № 0120 від 01.09.1988 року [PERSON] на склад сім,ї 4 особи: він, дружина - [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON] був виданий ордер на жиле приміщення № 2002 від 01 вересня 1988 року, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2004 року по 1/4 частки права власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності( в рівних частках кожному) . Вивчивши надані документи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав: відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови № 45 від 24.01.2006 року) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно довідки № 1032 від 10 липня 2014 року, про реєстрацію місця проживання, наданої позивачем, [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та мешкають у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] знаходиться в благоустроєному будинку, який підключений до загальноміських систем теплопостачання, водопостачання та водовідведення, а всі квартири підключені до будинкових систем. Будинок постійно забезпечений послугою утримання будинків і прибудинкових територій з встановленою відповідно до чинного законодавства структурою. Відповідно до рішення Славутицької міської ради № 169-17-IV від 28.02.2003 року "Про реорганізацію комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" з наступними змінами та доповненнями щодо створення комунального підприємства "Житлово-комунальний центр", рішення виконавчого комітету міської ради від 27.10.2003 року № 534 "Про передачу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Славутича", копії яких долучені до справи, на КП "ЖКЦ", - позивача у справі, покладено функції балансоутримувача житлового фонду, єдиного замовника житлово-комунальних послуг у житловому фонді міста та єдиного розрахункового центру. Відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 13.07.2007 р. № 286-14-V "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича" КП ЖКЦ визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 01 вересня 2007 року. На адресу відповідачів неодноразово позивачами були направлені повідомлення з вимогою укласти нові договори про забезпечення житлово-комунальними послугами, але жодних реагувань щодо їх укладення до підприємства не надходило, в той же час стаття 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов'язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. Відповідачі не уклали договір з КП «ЖКЦ» на надання житлово-комунальних послуг, але за наданого розрахунку вбачається, що відповідачі наданими житлово - комунальними послугами користувалися. Отже, вони чинили дії,. які в односторонньому порядку зобов"язують їх сплачувати за отримані послуги. Таким чином, споживачі своїми вольовими діями здійснювали односторонній правочин, який направлений на споживання житлово-комунальних послуг, якими виконавець послуг - КП «ЖКЦ» - забезпечувало даний багатоквартирний житловий будинок. 24 травня 2007 року по квартирі [ADDRESS] були укладені договори про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які підписані відповідачем [PERSON], від імені всіх споживачів даних послуг. Стаття 202 Цивільного кодексу України встановила, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Якщо для виникнення, припинення або іншої видозміни цивільних прав і обов'язків достатньо волевиявлення і дій однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами, то такий правочин є одностороннім. Частина 5 статті 202 ЦК України вказує, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні правила про зобов'язання та договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Тобто суд прийшов до висновку, що не зважаючи на те, що між відповідачами та КП «ЖКЦ не було укладено письмового договору, вони здійснювали споживання житлово-комунальних послуг, чим проявляли добровільне волевиявлення. У зв'язку фактичним споживанням житлово-комунальних послуг, тобто одностороннім правочином, виникло зобов"язання з оплати спожитих послуг на користь виконавця цих послуг - КП «ЖКЦ». З наданих розрахунків вбачається, що правовідносини по житлово-комунальним послугам між позивачем і відповідачами виникли на основі одностороннього правочину, визнавались і виконувались відповідачами, на встановлених законом порядку, умовах і по ціні договорів про забезпечення житлово-комунальними послугами жителів багатоквартирного жилого будинку. Таким чином, у відносинах між сторонами є і всі ознаки двохстороннього правочину - договору, що визначає в тому числі взаємні зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також нею встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, які встановлені у ст. 11 ЦК України. Згідно статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є зокрема правочини, втому числі односторонній, а також договори. 04 жовтня 2006 р. по квартирі [ADDRESS] були укладені два договори № 682 про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які підписані громадянином [PERSON] від імені всіх мешканців вищевказаного житлового приміщення. Відповідно до умов вищезазначених договорів, КП «ЖКЦ» зобов'язалось забезпечувати належне надання житлово-комунальних послуг відповідно до встановлених тарифів, а споживачі взяли на себе зобов'язання своєчасно оплачувати у повному обсязі в установлені цими договорами строки спожиті житлово-комунальні послуги. Між КП «ЖКЦ» та мешканцями (співвласниками) вищезазначеної квартири правовідносини існували з початку користування житловим приміщенням і існують на даний момент, які оформлені в письмовому вигляді. Обов'язок споживача житлового приміщення щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг закріплений в статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також в пункті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови № 45 від 24.01.2006 року). Оскільки згідно з пунктом 10 вищезазначених Правил, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники: мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг та інших послуг. Також згідно п.7 вищевказаних Правил зазначений обов'язок споживача житлового приміщення щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг, враховуючи положення ст.541 ЦК України зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі несуть солідарні зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг. Спільність користування майном передбачає рівність (солідарність) прав та обов'язків, які виникають у зв'язку з таким користуванням. При спільному володінні та користуванні житлом солідарний характер мають зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 526 ЦК України встановлено зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданої довідки вбачається, що 06 червня 2011 року [PERSON], знятий з реєстрації постійного місця проживання. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання та закріплені статтею 541 ЦК України. Відповідно до ч.1. ст.543 ЦК України У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. До матеріалів справи залучений особовий рахунок, в якому відображені платежі за житлово-комунальні послуги за весь період, з якого почала накопичуватись заборгованість. Також, спостерігається періодичність внесення платежів за житлово-комунальні послуги у різних розмірах, а значить строки позовної давності постійно поновлюються згідно ст. 264 ЦК України (перебіг строків позовної давності). З наданого розрахунку вбачається, що на 22.04.2014 року боргові зобов'язання у боржників складають 38 910,82 гривні, що свідчать про порушення Відповідачами своїх цивільно-правових зобов'язань. 24.06.2014 року КП «ЖКЦ» звернулося до Славутицького міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 26 червня 2014 року Славутицький міський суд, розглянувши заяву комунального підприємства про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку заборгованості за житлово-комунальні послуги (справа №377/697/14-ц П№2-н/377/15/14), відмовив у прийнятті заяви комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» про видачу судового наказу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума боргу повинна бути стягнута в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в сумі 38 910,82 гривень на користь позивача . Згідно платіжних доручень № 1694 від 14.07.2014 року та №1524 від 23.06.2014 року, які знаходяться в матеріалах справи, позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 389,11 гривень, отже на користь позивача з відповідачів,підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі на цю суму. На підставі викладеного,

Outcome: approved