Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

у червні 2016 року ДП "Науково-виробниче об"єднання "Павлоградський хімічний завод" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2013 року між позивачем та [PERSON], який станом на 2013 рік був працівником філіалу підприємства ДП "НВО "ПХЗ" - "Кримвибухпром", був укладений договір позики № 5132413 на підставі заяви від 29.05.2013 р. відповідача на ім"я керівника позивача з проханням надати позику в сумі 13 000 грн. для облаштування автономного опалення житлового будинку. За умовами договору сума позики надавалася відповідачу безоплатно терміном на 18 місяців з можливістю погашення рівними частинами шляхом відрахувань з заробітної плати відповідача. Сума позики була перерахована на картковий рахунок відповідача в ПАТ "Укргазбанк" 13 січня 2014 року, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача за 13 січня 2014 р. Протягом січня-червня 2014 року з заробітної плати відповідача проводилися відрахування на погашення суми позики. Загалом, сума часткового погашення склала 3 640 грн. Оскільки з липня 2014 року відповідач жодних дій щодо повернення отриманої ним позики не здійснював, позивач просить стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 9 360 грн., інфляційні нарахування у сумі 766,40 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступих підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2013 року між ДП "Науково-виробниче об"єднання "Павлоградський хімічний завод" та [PERSON], який станом на 2013 рік був працівником філіалу підприємства ДП "НВО "ПХЗ" - "Кримвибухпром", був укладений договір позики № 5132413 на підставі заяви від 29.05.2013 р. відповідача на ім"я керівника позивача з проханням надати позику в сумі 13 000 грн. для облаштування автономного опалення житлового будинку. (а.с. 18, 19) За умовами договору сума позики надавалася відповідачу безоплатно терміном на 18 місяців з можливістю погашення рівними частинами шляхом відрахувань з заробітної плати відповідача. Сума позики була перерахована на картковий рахунок відповідача в ПАТ "Укргазбанк" 13 січня 2014 року, що підтверджується випискою з особового рахунку позивача за 13 січня 2014 р. (а.с. 21) З матеріалів справи вбачається, що протягом січня-червня 2014 року з заробітної плати відповідача проводилися відрахування на погашення суми позики. Загалом, сума часткового погашення склала 3 640 грн. 30 травня 2014 року на підставі Закону України "Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на підприємстві ДП "НВО "ПХЗ" був виданий наказ № 1385 щодо призупинення господарської діяльності філіалу "Кримвибухпром". (а.с. 27) 18 липня 2014 року наказом директора філіалу "Кримвибухпром" № 50-к було здійснене звільнення співробітників філіалу, в тому числі і відповідача. (а.с. 29) Суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнавав факт отримання 13 000 гривень, тому з його заробітної плати протягом січня-червня 2014 року проводилися відрахування в рахунок погашення позики. За таких підстав, суд приходить до висновку про існування між сторонами договірних правовідносин, а саме відносин позики, оскільки договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За таких обставин, вимога позивача про стягнення 9 360 грн. підлягає задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування в сумі 766 грн. 40 коп. на підставі статті 625 ЦК України. Зазначена вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно сплаті підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 01 серпня 2015 року по 31 серпня 2016 року. За цей період сукупний індекс інфляції складає 1,08188, тому інфляційне збільшення суми боргу складає 766,40 гривень. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір.

Outcome: approved