Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на її користь грошові кошти за банківськими вкладами у розмірі 454 760 гривень 78 копійок; стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на її користь відсотки за банківськими вкладами у розмірі 394 955 гривень 17 копійок; стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на її користь 3 (три) відсотка річних за весь час прострочення виконання зобов'язань, що становить 3 412 гривень 79 копійок; стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на її користь пеню в розмірі 3 % за увесь час прострочення виконання зобов'язань, що становить 1 249 082 гривень 45 копійок; стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на її користь всі документально-підтверджені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 вересня 2009 року між нею та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" в особі голови правління Дубілета О.В. було укладено договір № SAMDN26000706925069 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). За умовами даного договору вона передала а відповідач прийняв грошову суму в розмірі 5 005 доларів 06 центів, строк вкладу - 1 (один) місяць, відсоткова ставка - 11,5 % річних в якості банківського вкладу. Станом на 11 квітня 2016 року з урахуванням офіційного курсу встановленого Національним Банком України 5 005 доларів 06 центів еквівалентно 128 277 гривень 39 копійок. 06 липня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір № SAMDN25000711110566 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). За умовами даного договору вона передала, а відповідач прийняв грошову суму в розмірі 29 700 гривень 00 копіойк, строк вкладу - 12 (дванадцять) місяців, відсоткова ставка - 18 % річних, в якості банківського вкладу. 06 липня 2010 року вона перерахувала на рахунок відповідача 29 700 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції № 19 від 06 липня 2010 року. 06 липня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір № SAMDN25000711110950 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). На умовах даного договору вона передала, а відповідач прийняв грошову суму в розмірі 9 307 доларів 00 центів, строк вкладу - 12 (дванадцять) місяців, відсоткова ставка - 10 % річних в якості вкладу. Станом на 11 квітня 2016 року з урахуванням офіційного курсу встановленого Національним Банком України 9 307 доларів 00 центів еквівалентно 238 537 гривень 00 копійок. 06 липня 2010 року вона перерахувала на рахунок відповідача 9 307 доларів 00 центів, що підтверджується копією квитанції № 20 від 06 липня 2010 року. 06 липня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір № SAMDN25000711111180 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). На умовах даного договору клієнт передав, а банк прийняв грошову суму в розмірі 2 000 євро 00 центів, строк вкладу - 12 (дванадцять) місяців, відсоткова ставка - 9,5 % річних в якості банківського вкладу. Станом на 11 квітня 2016 року з урахуванням офіційного курсу встановленого Національним Банком України 2 000 євро 00 центів еквівалентно 58 246 гривень 39 копійок. 06 липня 2010 року вона перерахувала на рахунок відповідача 2 000 євро 00 центів, що підтверджується копією квитанції від 06 липня 2010 року. За договором № SAMDN26000706925069 сума вкладу становить 5 005 доларів 06 центів, строк вкладу - 1 (один) місяць, відсоткова ставка - 11,5 % річних. Термін нарахування відсотків з 11 вересня 2009 по 11 квітня 2016 року, загальна вартість відсотків за даним банківським вкладом становить - 5 289 доларів 66 центів, що еквівалентно 135 581 гривень 89 копійок за офіційним курсом, який встановлений Національним Банком України на 11 квітня 2016 року. За договором № SAMDN25000711110566 сума вкладу становить 29 700 гривень 00 коп., строк вкладу - 12 (дванадцять) місяців, відсоткова ставка - 18 % річних. Термін нарахування відсотків з 07 липня 2010 року по 07 квітня 2016 року, загальна вартість відсотків за даним банківським вкладом становить - 47 177 гривень 83 копійок. За договором № SAMDN25000711110950 сума вкладу становить 9 307 доларів 00 центів, строк вкладу - 12 (дванадцять) місяців, відсоткова ставка - 10 % річних. Термін нарахування відсотків з 07 липня 2010 року по 07 квітня 2016 року, загальна вартість відсотків - 6 735 доларів 19 цента, що еквівалентно 1 72 617 гривень 03 копійки за офіційним курсом, який встановлений Національним Банком України на 11 квітня 2016 року. За договором № SAMDN25000711111180 сума вкладу становить 2 000 євро 00 центів, строк вкладу - 12 (дванадцять) місяців, відсоткова ставка-9,5 % річних, термін нарахування відсотків з 07 липня 2010 року по 07 квітня 2016 року, загальна вартість відсотків - 1358 євро 63 цента, що еквівалентно 39 578 гривень 42 копійки за офіційним курсом, який встановлений Національним Банком України на 11 квітня 2016 року. З урахуванням наведеного, сума відсотків за вкладами станом на 11 квітня 2016 року становить 394 955 гривень 17 копійок. 21 квітня 2015 року вона звернулась до відповідача з проханням повернути вклади та відсотки до них. Проте, від неї надійшла інформація стосовно того, що діяльність відділень ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" в Автономній Республіці Крим призупинена, відповідно інформацію отримати не є можливим. 12 лютого 2016 року вона надіслала письмову вимогу до відповідача щодо надання інформації стосовно нарахованих відсотків за банківськими вкладами, повернення банківських вкладів і відсотків до них та розірванням всіх договорів, які були укладені між сторонами. 16 лютого 2016 року відповідач отримав її лист-вимогу, що підтверджується повідомленням про вручення з відміткою уповноваженої особи ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" «про отримання». Проте, станом на 11 квітня 2016 року від відповідача так і не надійшло відповіді на її письмову вимогу, грошові кошти та відсотки за банківськими вкладами не повернуті. Підсумовуючи наведене, починаючи з 23 лютого 2016 року відповідач прострочив виконаний зобов'язання з повернення банківських вкладів та відсотків до них за договорами. Таким чином, вона як споживач банківських послуг має право на захист своїх прав у судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що між позивачем та відповідачем було укладено чотири договори банківського вкладу на загальну суму 454 760,78 гривень. В квітні 2014 року позивач надіслала декілька листів до банку про повернення грошових коштів, на що отримала відповідь про припинення діяльності Кримської філії банку та те, що грошові кошти за вкладами їй повернуті не будуть. 12 лютого 2016 року позивач в письмовому порядку звернулася до банку щодо повернення банківських вкладів. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченні на позовну заяву, долучених до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що інформації щодо діяльності Кримської філії банку у нього немає. При цьому, вважає, що позивачем невірно було здійснено розрахунок 3% річних, оскільки розрахунок має здійснюватися від дати звернення до прострочення зобов'язання. Крім того, умовами договору (п. 7 або 16) передбачено сплату відсотків для продовжених депозитних вкладів, що становить 1%, як це викладено на сайті банку. Також, вважає, що стаття 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, а штрафні санкції, розраховані позивачем, перевищують суму збитку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Частина 1 ст. 633 Цивільного кодексу України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516(далі - Положення від 03.12.2003 р. № 516). Згідно ч. 1 ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2009 року між ПАО КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № SAMDN26000706925069 (Вклад «Стандарт»), за умовами його клієнт [PERSON] передала, а банк прийняв грошові кошти в сумі: 5005,06 доларів США, на строк один місяць по 10 жовтня 2009 року включно. Процента ставка по вкладу складає 11,5% річних. 06 липня 2010 року ПАО КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № SAMDN25000711110566 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), за умовами його клієнт [PERSON] передала, а банк прийняв грошові кошти в сумі: 29700,00 гривень, на строк дванадцять місяців по 06 липня 2011 року включно. Процента ставка по вкладу складає 18% річних. Період нарахування відсотків по вкладу = 1 місяць. Мінімальний строк вкладу = 6 місяців. 06 липня 2010 року ПАО КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № SAMDN25000711110950 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), за умовами його клієнт [PERSON] передала, а банк прийняв грошові кошти в сумі: 9307,00 доларів США, на строк дванадцять місяців по 06 липня 2011 року включно. Процента ставка по вкладу складає 10% річних. Період нарахування відсотків по вкладу = 1 місяць. Мінімальний строк вкладу = 6 місяців. 06 липня 2010 року ПАО КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № SAMDN25000711111180 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), за умовами його клієнт [PERSON] передала, а банк прийняв грошові кошти в сумі: 2000,00 євро, на строк дванадцять місяців по 06 липня 2011 року включно. Процента ставка по вкладу складає 9,5% річних. Період нарахування відсотків по вкладу = 1 місяць. Мінімальний строк вкладу = 6 місяців. Як встановлено судом, позивачем було надано в якості вкладу відповідачу суму грошових коштів за договорами: за договором № SAMDN25000711110566 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 06 липня 2010 року у розмірі 29700 гривень, що підтверджується копією квитанції про зарахування коштів; за договором № SAMDN25000711110950 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) у розмірі 9307,00 доларів США; за договором № SAMDN25000711111180 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 06 липня 2010 року у розмірі 2000,00 євро. Згідно п. 2.4. Глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03 грудня 2003 року № 516, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до умов п. п. 2, 3 укладених між сторонами договорів, нарахування процентів по вкладу розпочинається з першого робочого дня, наступного за днем зарахування грошових коштів в банк, і здійснюється за кожний календарний день виходячи з фактичної кількості днів у році по ставці, вказаній в п. 1 з урахуванням п.п. 6, 7 даного договору. День повернення вкладу в період нарахування відсотків не входить. Виплата суми нарахованих відсотків здійснюється банком в строки, визначені періодом нарахування відсотків. Клієнт має право отримати нараховані відсотки не раніше 15-00 першого робочого дня, наступного за датою оформлення договору за цілу кількість періодів нарахування, минулих з моменту укладення договору. За час зберігання нарахованих відсотків на їх суму відсотки не нараховуються. За умовами п.п. 6 укладених між сторонами договорів банківських вкладів, у випадку, якщо по закінченню строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, вказаний в п. 1 даного договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому нарахування нового строку і нового мінімального строку вкладу починається від дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516). Згідно з положеннями ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Тобто, внесені позивачем вклади відповідно до укладених договорів є вкладами на вимогу. Отже, банк зобов'язаний повернути вкладнику кошти протягом усього строку дії договору в будь-який момент на її вимогу. При цьому, пунктом 7 укладених договорів банківських вкладів, сторони мають право достроково розірвати даний договір у відповідності з діючим законодавством, повідомивши про це другу сторону за два банківських дня до дати розірвання договору. Так, 12 лютого 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення грошових коштів за банківськими вкладами, в якій позивач зазначила про розірвання укладених між нею та ПАО КБ «ПРИВАТБАНК» договорів банківських вкладів з 25 лютого 2016 року, але не раніше ніж через два банківських дні з моменту отримання даного повідомлення (а.с.16-18). Вказану вимогу відповідачем було отримано 16 лютого 2016 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.21). При цьому, відповіді на вказану вимогу банком позивачу надано не було, що не заперечувалося стороною відповідача в судовому засіданні. Відповідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод Європейського суду з прав людини як джерела права. У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які Банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Частина 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Абзацом 1 п. 3.5. Положення від 03.12.2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту). Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Як зазначено в п. п. 6 укладених між сторонами договорів банківського вкладу, при продовженні строку вкладу розрахунок відсотків на кожний новий строк вкладу здійснюється по відсотковій ставці, що діє в банку для подовжених депозитних вкладів даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових договорів до даного договору. Відсотки за черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу. Наступне продовження строку вкладу здійснюється в такому ж порядку. В судовому засіданні, представником відповідача було повідомлено про встановлення банком відсоткової ставки для продовжених вкладів у розмірі 1%, при цьому зазначено, що з вказаною інформацією суд може ознайомитися на сайті банку. В той же час, вказана інформація не може слугувати належних доказом в підтвердження відсоткової ставки для подовжених вкладів, оскільки будь-якими письмовими доказами не підтверджена, а відсилання суду на сайт банку сприймається судом, як надмірне ставлення стороною відповідача, зокрема до суду. Таким чином, суд вважає за можливе, при обчисленні суми відсотків за вкладами виходити із первинної відсоткової ставки, встановленої в договорах банківського вкладу. Так, відповідно до детального розрахунку відсотків за банківськими вкладами, заборгованості, наданого стороною позивача, позивачем розраховано до сплати відповідачу за договорами банківських вкладів суму відсотків за вкладами станом на 11 квітня 2016 року у розмірі 394 955 гривень 17 копійок: за договором № SAMDN25000711110566 - 47 177 гривень 83 копійки (термін нарахування відсотків з 07 липня 2010 року по 07 квітня 2016 року); за договором № SAMDN25000711110950 - 6 735 доларів США 19 центів, що за офіційним курсом НБУ на 11 квітня 2016 року становить 172 617 гривень 03 копійки (термін нарахування відсотків з 07 липня 2010 року по 07 квітня 2016 року); за договором № SAMDN25000711111180 - 1 358 євро 63 центи, що за офіційним курсом НБУ на 11 квітня 2016 року становить 39 588 гривень 00 копійок. В той же час, суд не може погодитися з наданим стороною позивача розрахунком відсотків за банківськими вкладами, з огляду на наступне. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про розірвання договорів банківського вкладу 12 лютого 2016 року, отримано відповідачем вказану вимогу було 16 лютого 2016 року, при цьому строк, з якого договори банківського вкладу вважаються розірваними рахується з 25 лютого 2016 року. Таким чином, з урахуванням п. п. 2 договорів банківського вкладу про те, що нарахування відсотків по вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем зарахування грошових коштів в банк, розрахунок періоду нарахування відсотків за вкладами необхідно починати 07 липня 2010 року (наступного дня після зарахування вкладу на рахунок банку згідно квитанцій), а закінчувати 24 лютого 2016 року включно, враховуючи, що договори вкладу розірвані з 25 лютого 2016 року, з огляду на що загальна кількість днів нарахування відсотків за вкладами складає 2054 дні. Отже, загальна сума відсотків за договором № SAMDN25000711110566 від 06 липня 2010 року становить 30 084,06 гривень (29 700 гривень (сума вкладу) * 18% / 365 днів * 2054 дні); за договором № SAMDN25000711110950 від 06 липня 2010 року становить 5237,42 долари США (9307 доларів США * 10% / 365 днів * 2054 дні); за договором № SAMDN25000711111180 від 06 липня 2010 року становить 1069,20 євро (2000 євро * 9,5 / 365 днів * 2054 дні). В силу приписів ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховим Судом України у постанові суду від 28 січня 2015 року у справі № 6-247цс14, «Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання». Так, позивачем до сплати відповідачу розраховано суму 3% річних за договорами банківського вкладу у розмірі 3 412 гривень 79 копійок, яка розрахована з урахуванням періоду прострочення з 23 лютого 2016 року по 11 квітня 2016 року (48 днів прострочення) та суми простроченого платежу у розмірі 832 834 гривень 03 копійки. В той же час, суд не може погодитися з сумою прострочення та періоду розрахунку 3% річних. Так, період розрахунку прострочення має бути визначений наступним днем після розірвання договорів, тобто з 26 лютого 2016 року, враховуючи, що договори вважаються розірваними з 25 лютого 2016 року за вимогою позивача. Таким чином, сума 3% річних за вкладами складає: за договором № SAMDN25000711110566 від 06 липня 2010 року - 226,03 гривні (59 784,06 гривень (сума вкладу та відсотків) * 3% / 365 днів * 46 днів (з 26 лютого 2016 року по 11 квітня 2016 року); за договором № SAMDN25000711110950 від 06 липня 2010 року - 54,99 доларів США (14 544,42 долари США (сума вкладу та відсотків) * 3% / 365 днів * 46 днів); за договором № SAMDN25000711111180 від 06 липня 2010 року - 11,60 євро (3069,20 євро (сума вкладу та відсотків) * 3% / 365 днів * 46). Згідно ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України №6-79цс14 від 02.07.2014р., відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно до офіційного курсу Національного Банку України з розрахунку до гривні, станом на 11 квітня 2016 року, офіційний курс долара США до гривні становив 25,62 гривень, офіційний курс євро до гривні становив 29,12 гривень. Таким чином, сума 3% річних за договором № SAMDN25000711110566 від 06 липня 2010 року становить 226,03 гривні, за договором № SAMDN25000711110950 від 06 липня 2010 року становить 1408,84 гривень, за договором № SAMDN25000711111180 від 06 липня 2010 року становить 337,79 гривень. Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховим Судом України у постанові суду від 01 червня 2016 року у справі у справі № 2558 цс 15, «Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України). Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Враховуючи вищезазначене, можна дійти висновку про поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносин». Позивачем до сплати відповідачу розраховано суму пені за вкладами у розмірі 1 249 082 гривень 45 копійок, що включає загальний розмір прострочення зі сплати відсотків - 849 715 гривень 95 копійок та період прострочення з 23 лютого 2016 року по 11 квітня 2016 року (48 днів). В той же час, вказаний розрахунок не може бути взятий в основу розрахунку, з огляду на різність сум нарахованих судом відсотків по вкладам та строку нарахування пені, оскільки строк прострочення виконання зобов'язання в даному випадку рахується з наступного дня після розірвання договору, тобто з 26 лютого 2016 року, враховуючи, що за вимогою позивача договори банківського вкладу рахуються розірваними з 25 лютого 2016 року. Таким чином, загальна сума пені за договором № SAMDN25000711110566 від 06 липня 2010 року становить 82 502,00 гривень (59 784,06 гривень (сума вкладу та відсотків) * 3% * 46 днів); за договором № SAMDN25000711110950 від 06 липня 2010 року становить 20 071,30 доларів США (14 544,42 долари США (сума вкладу та відсотків)* 3% * 46), що за офіційним курсом НБУ станом на 11 квітня 2016 року (25,62 гривень) становить 514 226,71 гривень; за договором № SAMDN25000711111180 від 06 липня 2010 року становить 4235,50 євро (3069,20 євро (сума вкладу та відсотків) * 3% * 46), що за офіційним курсом НБУ станом на 11 квітня 2016 року (29,12 гривень) становить 123 337,76 гривень. Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, враховуючи, що нарахована позивачем пеня за неналежне виконання зобов'язань з боку відповідача, значно перевищує суму заборгованості, суд вважає за наявним застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до суми боргу, що становить: № SAMDN25000711110566 від 06 липня 2010 року до 59 784,06 гривень (сума неповернутого вкладу та відсотків); за договором № SAMDN25000711110950 від 06 липня 2010 року до 372 628,04 гривень (сума неповернутого вкладу та відсотків у розмірі 14 544,42 долари США); за договором № SAMDN25000711111180 від 06 липня 2010 року до 89 375,10 гривень (сума неповернутого вкладу та відсотків у розмірі 3069,20 євро). Отже, загальна сума заборгованості по вкладу за договором № SAMDN25000711110566 від 06 липня 2010 року становить 119794,15 гривень (29700 гривень (сума вкладу) + 30 084,06 гривень (сума відсотків) + 226,03 гривень (3% річних) + 59 784,06 гривень (сума пені); за договором № SAMDN25000711110950 від 06 липня 2010 року становить 746 664,92 гривні (372 628,04 гривень (сума вкладу та відсотків) + 1 408,84 гривень (3% річних) + 372 628,04 гривень (сума пені); за договором № SAMDN25000711111180 від 06 липня 2010 року становить 179 087,99 гривень (89 375,10 гривень (сума вкладу та відсотків) + 337,79 гривень (3% річних) + 89 375,10 гривень (сума пені). Загальний розмір грошових коштів за вкладами, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 045 547 гривень 06 копійок. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Щодо позовних вимог про повернення вкладу, сплати відсотків по вкладу, 3% річних та пені за договором № SAMDN26000706925069 від 10 вересня 2009 року (Вклад «Стандарт»), то вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доказів про зарахування грошових коштів - вкладу на рахунок банку позивачем, оригіналу чеку, квитанції, тощо, стороною позивача суду надано не було. Згідно ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову . В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6338 гривень 79 копійок з вирахуванням сплаченої позивачем суми судового збору у розмірі 551 гривень 21 копійки. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 гривні 21 копійки, який був сплачений позивачем за звернення до суду з даними позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: partial