Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , покликаючись на те, що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 11.06.2013 року. Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати з позивачкою. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує матеріально, не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про фізичний, духовний розвиток дитини, не цікавиться навчанням. Це свідчить про те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримує, посилаючись на обставини, викладені в ній, просить задоволити. Відповідач за викликом суду, не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позов визнає, згідний на позбавлення його батьківських прав відносно сина. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Яцків Б.М. також подав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, вбачає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим повторно 23.09.2014 р, актовий запис № 43 від 29.07.2014 року. (а.с. 5) Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 11 червня 2013 року (а.с. 7). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу сторін, син проживає з позивачкою, відповідач протягом останніх років з дитиною не спілкується, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням. Також, суд бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] . Згідно висновку Органу опіки та піклування Буської РДА від 17.03.2020 вбачається доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання, що було встановлено в судовому засіданні, крім того відповідач позов визнає, враховуючи положення ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved