Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Ніка» організації інвалідів «Шанс», ПАТ Харківська Муніципальна страхова компанія, третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. У позовній заяві зазначав, що 21 липня 2011 року об 11 годині 40 хвилин, [PERSON] - водій підприємства «Ніка» організації інвалідів «Шанс» м. Харків керуючи на законних підставах автомобілем «Ісузу», державний номер [NUMBER], який належить ПАТ «Ніка» організації інвалідів «Шанс», з яким [PERSON] знаходився в трудових відносинах (працював водієм у відповідача,) рухаючись по вул. Набережна магістраль в м. Запоріжжі при зміні напрямку руху не переконався в безпеці маневру скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Е200» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 21.07.2011 року о 11 годині 40 хвилин [PERSON], рухаючись по вул. Набережна Магістраль м. Запоріжжя, керував автомобілем «Ісузу», державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався у безпеці, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Е200» державний номер [NUMBER]. 21 лютого 2012 року Київським районним судом м. Харкова провадження по справі стосовно [PERSON] було закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 23.05.2012 року постановою апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову суду від 12.02.2012 року, якою було закрито провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення - скасовано. З постанови апеляційного суду Харківської області вбачається, що на час апеляційного розгляду справи встановити, хто саме з водіїв - учасників події порушив вимоги ПДР, внаслідок чого сталася ДТП не надається можливим. Внаслідок даного ДТП було пошкоджено автомобіль «Мерседес Е200» державний номер [NUMBER] який належить [PERSON] на праві власності.Для з'ясування обсягу збитків, завданих в наслідок ДТП, як власнику ТЗ було проведено товарознавче дослідження консультативно - автоекспертним бюро відповідно до висновку експерта № 1204 від 05.08.2011 року. Згідно висновків експерта [PERSON] величина матеріального збитку завданого транспортному засобу становить 139 560 грн. 54 коп. На товарознавчу експертизу телеграмою викликалися представники підприємства «Ніка» організації інвалідів «Шанс» м. Харків та представники Страхової компанії, в якій підприємство укладало договір страхування цивільної відповідальності перед третіми особами. При проведені товарознавчого дослідження були присутні представники відповідача та третіх осіб. Матеріальний збиток завданий позивачу, як власнику ушкодженого у ДПТ автомобілю складає (139560,54 + 100 + 430 + 9,20 + 0,70) = 140 100 грн. 44 коп., де: 139 560 грн. 54 коп. (сто тридцять дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят грн. 54 коп.) збиток спричинений пошкодженням автомобілю внаслідок ДТП,100 грн. за проведення експертизи (чек від 03.08.2011 року, 430 грн. доплата за проведення експертизи (чек від 04.08.2011 року),09 грн. 20 коп. послуги пошти, 0,70 коп. послуги пошти. Вина в скоєнні даного ДТП Третьої особи - [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АРІ № 261959 від 21.07.2011 року, складеним інспектором ДАІ Шикула Артуром Володимировичем, копія якого додається. Підприємство «Ніка» організації інвалідів «Шанс» застрахувало свою цивільну відповідальність у Харківський Муніципальній Страховій Компанії , що підтверджується страховим полісом БЕ 8372423. Також позивач зазначав, що крім матеріальної шкоди також було завдано моральної шкоди, яка полягає в стражданнях, які він зазнав в зв'язку з ушкодженням мого майна при ДТП, нездатності вести притаманний образ життя, а саме: в наслідок того, що він не міг користуватися пошкодженим автомобілем, мав незручності добиратися до місця роботи, так як він живе за містом, а працює в м. Запоріжжі, від дому до м. Запоріжжя близько 20 км. Моральну шкоду визначив у розмірі 10000 грн. Просив суд стягнути з підприємства «Ніка» організації інвалідів «Шанс», на його користь матеріальні збитки в сумі 90 610, 44 грн., стягнути з Харківської Муніципальної Страхової компанії на мою користь суму страхового відшкодування в розмірі 49 490 грн. (страхове відшкодування 50 000 грн. з відрахуванням франшизи - 510 грн.). Стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь моральну шкоду в розмірі 10000, 00 грн., а саме: з кожного з відповідачів по 5 000 грн, та стягнути у солідарному порядку витрати по сплаті судового збору в розмірі 1621,40 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник позивача також просила суд задовольнити позовні вимоги, зазначивши, що витрати по сплаті судового збору належить стягнути у розмірі 810,70 грн. з кожного з відповідачів. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі двічі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення слухання справи або розгляд справи у їх відсутності на адресу суду не надходило. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За нормами ст., ст.1187,1172 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності тощо) володіє транспортним засобом. Юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати , які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлені наступні обставини, 21 липня 2011 року об 11 годині 40 хвилин, [PERSON] - водій підприємства «Ніка» організації інвалідів «Шанс» м. Харків керуючи на законних підставах автомобілем «Ісузу», державний номер [NUMBER], який належить ПАТ «Ніка» організації інвалідів «Шанс», з яким [PERSON] знаходився в трудових відносинах, рухаючись по вул. Набережна магістраль в м. Запоріжжі при зміні напрямку руху не переконався в безпеці маневру скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Е200» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.07.2011 року серії АР1№ 261959, 21.07.2011 року о 11 годині 40 хвилин [PERSON], рухаючись по вул. Набережна Магістраль м. Запоріжжя, керував автомобілем «Ісузу», державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався у безпеці, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес Е200» державний номер [NUMBER]. 21 лютого 2012 року Київським районним судом м. Харкова провадження по справі стосовно [PERSON] було закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 23.05.2012 року постановою апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову суду від 12.02.2012 року, якою було закрито провадження у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення - скасовано. З постанови апеляційного суду Харківської області вбачається, що на час апеляційного розгляду справи встановити, хто саме з водіїв - учасників події порушив вимоги ПДР, внаслідок чого сталася ДТП не надається можливим. В наслідок даного ДТП було пошкоджено автомобіль «Мерседес Е200» державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується технічним паспортом на автомобіль. Для з'ясування обсягу збитків, завданих в наслідок ДТП, як власнику транспортного засобу було проведено товарознавче дослідження консультативно - авто експертним бюро відповідно до висновку експерта № 1204 від 05.08.2011 року. Розмір матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП власнику автомобіля «Мерседес Е200», реєстраційний [NUMBER] складає 119508,47 грн., що підтверджується висновком спеціаліста №1204 авто товарознавчого дослідження (а.с.10-15зв). Витрати на проведення експертизи понесені позивачем у розмірі 100 грн., що підтверджується чеком від 03.08.2011 року та доплата за проведення експертизи 430 грн. (а.с.24). У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Будь-які докази, які б спростовували визначений висновком експертного дослідження розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, відповідачі суду не надали. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 669/12 від 20 грудня 2012 року, в даній дорожньо - транспортній ситуації дії [PERSON] вимогам пп. 10.1., 10.3., 12.4.,12.9б ПДР не відповідали, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо -транспортної пригоди (а.с.74-82). За клопотанням представника відповідачів судом була призначена додаткова судова авто технічна експертиза. Згідно до висновку експерта від 09.09.2013 року №70/27-622 водій автомобіля «Мерседес Е200» [PERSON] в умовах даної пригоди не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Ісузу» шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, як того вимагає п.12.3. ПДР. Таким чином, саме неправомірними діями [PERSON] позивачу завдана матеріальна шкода, яка полягає у витратах на ремонт пошкодженого автомобіля. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Вина в скоєнні даного ДТП [PERSON] підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами адміністративної справи, висновком експерта та протоколом про адміністративне правопорушення серії АРІ № 261959 від 21.07.2011 року, складеним інспектором ДАІ Шикула Артуром Володимировичем. [PERSON] на час скоєння ДТП перебував у трудових правовідносинах з Підприємством «Ніка» організації інвалідів «Шанс», що підтверджується у тому числі і копією наказу № К-102 від 02.09.2011 року, згідно з яким [PERSON] відправлений у відрядження на службовому автомобілі «ИСУЗУ дер.н.[NUMBER] у м.Донецьк на сім діб, який міститься у матеріалах адміністративної справи 2018/3-4878/11/09 (а.с.18). Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України, в даному випадку шкода повинна бути відшкодована Підприємством «Ніка» організації інвалідів «Шанс», як роботодавцем третьої особи, що була за кермом автомобілю в момент скоєння ДТП, за виключенням страхової виплати, яку повинен виплатити Страхова компанія. Підприємство «Ніка» організації інвалідів «Шанс» застрахувало свою цивільну відповідальність у ПАТ Харківський Муніципальній Страховій Компанії (надалі-ХМСК), що підтверджується страховим полісом ВЕ 8372423. Відповідно до п.3.2.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» при настанні страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Діючим законодавством України встановлено, що страховик вправі відшкодовувати у встановленому Законом шкоду в межах встановленого Законом ліміту. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (стартовим відшкодуванням). У частині 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом положень ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі ж відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ 8372423 від 13.12.2010 року, встановлено, що обов'язковий ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 (п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) на одного потерпілого. Розмір франшизи, відповідно до Полісу ОСЦПВ, становить 1000,00 (одна тисяча) грн. і зазначена сума повинна бути відшкодована потерпілому винуватцем дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу висновок експерта №1204, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін'юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, за змістом якої потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта у лише у разі, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк. Згідно ст. 34.3. вказаного Закону, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому позивачем у відповідності до вимог вказаного закону на товарознавчу експертизу телеграмою викликалися представники підприємства «Ніка» організації інвалідів «Шанс» м. Харків та представники Страхової компанії, в якій підприємство укладало договір страхування цивільної відповідальності перед третіми особами (а.с.26). При проведені товарознавчого дослідження були присутні представник відповідача Підприємства «Ніка» організації «Шанс» та третя особа, представник ХМСК не з'явився, повідомлявся належним чином.У судовому засіданні допитаний експерт [PERSON] пояснив,що дійсно представники відповідачів викликалися для проведення експертного дослідження. З огляду на зазначене та виходячи із меж позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає стягнути з ПАТ «ХМСК» 100 грн. за проведення авто-товарознавчого дослідження та 430 грн доплата з проведення експертизи - витрати на проведення експертизи, які поніс позивач, оскільки цей вид збитку, не входить згідно положень статті 28 і 29 Закону України №1961 до шкоди, заподіяної майну, а тому ліміти відповідальності страховика, що передбачені статтею 9 вказаного закону на відшкодування такої шкоди не поширюються. А, з огляду на положення пункту 34.3. статті 34 Закону України №1961 та статей 22 і 1166 Цивільного кодексу України, відшкодування потерпілому витрат на проведення експертизи (дослідження) розміру збитків у випадку не направлення свого експерта протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є самостійним та окремим видом відповідальності страховика. Крім того, у відповідності до ст. ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування відповідно до лімітів відповідальності з вирахуванням франшизи 1000 грн., яка відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до суми страхового відшкодування не входить. Згідно вимог ст.1192 Цивільного кодексу України розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. За правилами ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Положеннями статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик, відповідно до умов страхування, зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без ПДВ, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Пунктом 3) частини 1 статті 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Виходячи з положень розділу V Податкового кодексу України та п. 7.3. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкові зобов'язання у особи, яка надає послуги, виникають з дати вчинення замовником та виконавцем послуги певних дій, направлених на отримання послуг. Таким чином, авто- товарознавче дослідження не є підставою для виникнення податкових зобов'язань з наданням послуг щодо проведення відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Отже, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. До витрат може бути включений ПДВ лише за умови документального підтвердження проведення ремонту транспортного засобу платником ПДВ. До того ж, податок на додану вартість не включається в розмір страхового відшкодування, оскільки не є матеріальним збитком, понесеним позивачем, а податком. ПДВ повинен бути перерахований в державний бюджет платником цього податку, який зареєстрований належним чином та має свідоцтво платника ПДВ. При цьому, сума ПДВ повинна бути нарахована та сплачена в державний бюджет після фактичного проведення платником ПДВ замовлених робіт або після проведення замовником реальної оплати за проведені платником ПДВ роботи (п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України). Тільки в цьому випадку ПДВ можливо віднести до реальних збитків та включити до суми страхового відшкодування. При вирішенні спору судом беруться до уваги роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та узагальнення Верховного Суду України від 11.11.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування». Зокрема, слід враховувати наступне: «Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. При цьому нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість. Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з'ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ». Згідно звіту автотоварознавчого дослідження спеціаліста по оцінці ТС, вартість відновлювального ремонту Мерседес Е200, реєстраційний номер [NUMBER] становить 119508,47 грн. Відповідно до ст. ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження витрат, понесених внаслідок оплати робіт по відновленню його автомобіля платником податку на додану вартість, то посилання позивача про наявність права на стягнення шкоди з урахуванням суми податку на додану вартість - невірні. Позивач взагалі не надав суду доказів щодо проведення після ДТП будь-якого ремонту будь-якою організацією,а такий вид витрат не є прямими збитками від ДТП та наступає при фактичному здійсненні ремонту автомобіля. Зважаючи на те, що за висновком автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку становить 119508,47 грн. (а.с. 15), на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] і факт невиплати страхового відшкодування підтверджений у судовому засіданні представником відповідачів, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що страхова компанія в рамках ліміту страхування та за мінусом франшизи повинна відшкодувати збитки на суму 49000 грн., оскільки позивачем помилково визначено розмір франшизи 510 грн., замість 1000 грн., а з відповідача Підприємство «Ніка» організації інвалідів «Шанс» на користь позивача на підставі ст.ст.22, 1166, 1172 ЦК України підлягає стягненню різниця між визначеним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування у сумі 70508,47 грн, а саме: 119508,47 грн. - 49000 грн. При цьому виходячи із положень ст.10 ЦПК України та меж позовних вимог франшиза 1000 грн. не стягується судом. Крім того, документально підтверджені понесені позивачем [PERSON] витрати за виклик телеграмою для участі в огляді пошкодженого автомобіля та послуги пошти у розмірі 09,20 +0,70 грн. суд вважає за необхідне стягнути з підприємства «Ніка» організації інвалідів «Шанс» на його користь у відшкодування завданих йому збитків. Посилання ПАТ «ХМСК» на безпідставне включення до переліку пошкоджень переднього диску колеса, оскільки за фотографією він не потребує заміни спростовуються оригіналом фотографії доданої до експертного дослідження та поясненнями експерта [PERSON], який у судовому засіданні пояснив, що правий диск відновленню не підлягає внаслідок його розплющення у ДТП, що чітко видно на фотографії. До того ж, посилання ПАТ ХМСК щодо включення деталей, що не мають відношення до ДТП, а саме фара передня ліва, тяга передня права, протитуманна фара права, рульова колонка, капот, переком двері передньої правої, радіатор системи охолодження, суд відхиляє. Так, допитаний експерт [PERSON] у судовому засіданні надавши суду якісні фотографії пояснив, що усі вказані пошкодження чітко наявні на фотографіях і мають безпосереднє відношення до ДТП і виникли саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, скол на лобовому склі утворився внаслідок удару [PERSON] головою у скло, фара передня ліва була пошкоджена внаслідок перекосу та удавлення капотом, який також пошкоджено при зіткненні, протитуманна фара, тяга передня лежать саме у зоні вдару, як і решітка радіатора. Допитаний у судовому засіданні експерт пояснив, що усі наведені у експертному висновку пошкодження утворилися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Доводи відповідачів містять лише незгоду з проведеною оцінкою пошкодженого автомобіля, проте будь яких належних та допустимих доказів стосовно іншого розміру вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля відповідачами, які б спростували розмір, вказаний у Звіті, суду не надано. Окрім того, згідно п. 3 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на Страховика покладено обов'язок відшкодувати Потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Суд вважає, що позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, конкретну ситуацію, що склалась, а саме з пошкодженням майна, з порушенням нормального ритму життя, втратою соціальних зв'язків, перспективи реалізації особистих планів, інші істотні обставини, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Виходячи із пред'явлених доказів заподіяння моральної шкоди та ступеню моральних переживань позивача, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду у 2500 грн. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в абз. 3 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Також, пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Враховуючи суть позовних вимог та ті обставини, що на час скоєння ДТП [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Підприємством «Ніка» організації інвалідів «Шанс» на підставі п.3 ч.2 ст.23 ЦК України суд стягує моральну шкоду із відповідача ПАТ «Ніка» організації інвалідів «Шанс», тому в частині позовних вимог до СК «ХМСК» про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє. Крім того, на підставі ч. 1, ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1621,40 грн. вимоги задоволені на 85% тобто вартість відшкодування судового збору становить 1378,19 грн., отже з кожного з відповідачів слід пропорційно стягнути суми, а саме: вимоги до ПАТ «ХМСК» задоволені на 99%, вимоги до підприємства «Ніка» задоволені на 78,9%, отже судовий збір підлягає стягненню з ПАТ «ХМСК» у розмірі 490 грн., з Підприємства «Ніка» організації інвалідів «Шанс»- 888,19 грн.

Outcome: partial