Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~21 листопада\~ 2018 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] \~ з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. В\~ позові\~\~ зазначалося,\~\~ що 14 жовтня 2018 року близько 17:00 год. [PERSON] перебував на своєму подвір`ї за адресою: [ADDRESS] . Зненацька у двір забіг бик, що належить сусіду [PERSON] , напав на [PERSON] , став бити його рогами та копитами, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 8-9 ребер зліва без зміщення, численних саден та підшкірних гематом тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, дифузного кардіосклерозу, повної блокади правої ніжки пучка [PERSON] , блокади передньої гілки лівої ніжки пучка [PERSON] . 27 листопада\~ 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 28.01.2019 в порядку загального позовного провадження. 28.01.2019\~ в\~ підготовчому засіданні представник позивача\~ -\~ адвокат Бердніченко О. П. заявила клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи для встановлення ступіня тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON] , [INFO] , у якого після нанесення биком ушкоджень, значно погіршився стан здоров`я. Ухвалою суду від 28.01.2019 зупинено провадження в справі на час виконання судово-медичної експертизи. Ухвалою судді від 05.06.2019 поновлено провадження в справі, в зв`язку з неможливим виконанням ухвали суду про призначення вказаної експертизи через неявку підекспертного до медичної установи та ненадання ним медичної документації. Справа призначена в підготовче засідання на 09.09.2019. 09 вересня 2019 року в підготовчому засіданні представник позивача\~ -\~ адвокат Монастиренко С. М. заявив клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи для встановлення ступіня тяжкості тілесних ушкоджень\~ [PERSON] , [INFO] , у якого після нанесення биком ушкоджень, значно погіршився стан здоров`я. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Яременко О. Є. не заперечували проти задоволення заявленого клопотання. Ухвалою суду від 09.09.2019 зупинено провадження в справі на час призначення судово-медичної експертизи. 11.02.2020 поновлено провадження в справі за клопотанням представника позивача - адвоката Монастиренка С. М. та призначено її розгляд в підготовчому засіданні на 17.02.2020. Ухвалою суду від 17.02.2020 клопотання представника позивача адвоката Монастиренка Сергія Миколайовича про витребування медичної докуметації задоволено та зупинено провадження у справі на час проведення призначеної ухвалою Кобеляцького районного суду від 09.09.2019 судово-медичної експертизи. Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року поновлено провадження в справі та призначено її розгляд в підготовче провадження на\~ 02.04.2020, яке було перенесено на 17.06.2020, в зв`язку з оголошеним в Україні карантином за клопотанням сторони. 17 червня 2020 року в підготовчому засіданні\~ сторони не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.09.2020, яке в подальшому відкладалося , в зв`язку з викликом свідків на 12.10.2020 та 18.11.2020. В судовому засіданні: позивач та його представник уточнили позовні вимоги, надавши розрахунок понесених [PERSON] судових витрат, прохали задовольнити.\~\~ Представник позивача - адвокат Яременко Є. О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] не повинен нести відповідальність за шкоду, заподіяну здоров`ю [PERSON] , оскільки зі слів [PERSON] належний йому бик був припнутий на ділянці де він випасав\~ худобу, куди [PERSON] пішов викидати сміття, сам підійшов до бика. Суд, розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає\~ задоволенню\~ з\~ таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 14.10.2018 близько 17:00 год. на позивача, який перебував на своєму подвір`ї за адресою: [ADDRESS] , напав сусідський бик, що зненацька забіг до його двору та звалив [PERSON] з ніг, почавши бити його лежачого копитами та рогами, катав по землі, завдаючи йому нестерпний біль. Від несподіванки\~ позивач дуже злякався та не зміг дати опору, оскільки бик з великою силою та агресією бив його рогами по тулубу, голові, руках і ногах. В подальшому бик викотив [PERSON] за ворота. Цей напад бачила власниця бика [PERSON] , яка і забрала тварину, та сусіди по дворам [PERSON] та [PERSON] , які злякавшись, не втручалися та не відігнали бика.\~ На шум вибігли син та дружина позивача та завели його до будинку. В подальшому\~ [PERSON] було госпіталізовано до травматологічного відділення, де медичні працівники повідомили поліцію про вказану подію. Кобеляцьким ВП ГУНП у Полтавській області в листопаді 2018 року повідомлено позивача про результати розгляду його звернення щодо вказаної вище події, а саме про те, що відсутні ознаки кримінального правопорушення та рекомендовано було звернутися до суду. [PERSON] вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати належну йому худобу під наглядом та на відстані, що є безпечною для інших осіб. Однак він не забезпечив безпеки утримання своєї великої рогатої худоби, через що [PERSON] \~ було спричинено його биком тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів 8 та 9 ребра зліва без зміщення, численних зсадин та підшкірних гематомів тулуба верхніх та нижніх кінцівок, дифузного кардіосклерозу, повної блокади правої ніжки пучка Гіса, блокади передньої гілки л.н.ж. [PERSON] . В зв`язку з тим, що [PERSON] не забезпечив належного і достатнього контролю за своїм биком, не обмежив його вільне пересування без шкоди оточуючим,\~ його бездіяльність створила небезпечну ситуацію.\~\~ Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Вказані норми законодавства, зокрема, стаття 1187 ЦК України містить в собі визначений перелік тварин, які є джерелом підвищеної небезпеки, однак бик до вказаного переліку не належить, оскільки він є домашньою свійською твариною. Однак підстави відповідальності за завдану позивачеві шкоду можуть виникати з інших правових підстав, зокрема на загальних підставах відшкодування шкоди, передбачених статтями 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна , у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивачі повинні доводити лише наявність шкоди та її розмір. Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 281/618/15-ц. Отже вказаними нормами законодавства передбачено, особа, яка утримує тварину повинна відшкодовувати в повному обсязі завдану її твариною шкоду іншій особі або її майну. Судом встановлено, що відповідач залишаючи свого бика без нагляду не вжив всіх належних заходів для того, щоб забезпечити безпеку, зокрема,\~ мешканцям села, в якому він проживає та утримує вказану тварину. Факт\~\~\~\~ неналежного\~\~\~\~ утримання\~\~\~ та\~\~ залишення без нагляду 14.10.2018 близько 17 години [PERSON] належного йому бика підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] . Також свідок\~\~\~\~\~ [PERSON] повідомив, що 14.10.2018 коли він вийшов на подвір`я свого помешкання, побачив свого батька, що лежав на землі, а з двру\~\~ вибігав бик.\~\~\~\~\~\~ [PERSON] сказав, що його побив бик, належний [PERSON] . Згідно з висновками судово-медичного експерта [PERSON] № 18 від 25.02.2020, встановлено, що [PERSON] заподіяно такі тілесні ушкодження: закриті переломи 8-9 ребер зліва без зміщення, численні ссадна та підшкірні гематоми тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. Всі ці ушкодження виникли від дії тупих предметів і відносяться до ушкоджень серднього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Тупими предметами могли бути роги та копита великої рогатої худоби (бика). При судово-медичній експертизі встановлено причинно-наслідковий зв`язок між вказаною подією та травматичними укшодженнями [PERSON] ( а.с.72-73) Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки позивачем розмір заявленої матеріальної шкоди підтверджений письмовими доказами (а.с.9-10), а також судом визнано достатнім заявлений розмір моральної шкоди, оскільки позивач переніс психічні страждання, пов`язані з фізичним болем, страх, розпач, тривогу, безсоння, наразі його переповнює відчуття безпорадності, порушено звичний ритм життя після перенесених травм, поступово встрачає слух та зір, та відчуває постійний головний біль. Отже, потрібно стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] ,\~\~\~\~\~\~\~\~\~ на користь [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~\~\~\~\~ РНОКПП\~\~\~ [NUMBER] ,\~\~\~ мешканця [ADDRESS] ,\~ у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 38 коп.; у відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн 00 коп. В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем понесені\~ судові витрати: за\~\~\~ проведення\~\~ судово-медичної експертизи в сумі 10 742 грн 00 коп ( а.с.135);\~\~ на правничу допомогу в сумі 5824\~ грн 50 коп ( а.с.126), які визнані судом як підтверджені розрахунком витрат на\~ правничу допомогу та є співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних\~ робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс\~ Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -\~ обґрунтованим (п. 268). У рішенні\~ ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати,\~ повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати на професійну правничу допомогу, які просить відшкодувати позивач є співмірними зі складністю цієї справи. Тому, потрібно стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] ,\~\~ на\~ користь [PERSON] ,\~\~ [INFO] ,\~ РНОКПП [NUMBER] ,\~ мешканця [ADDRESS] , понесені ним судові витрати: за\~\~\~ проведення\~\~\~\~\~ судово-медичної експертизи в сумі 10 742 (десять тисяч сімсот сорок дві) грн 00 коп;\~\~\~\~ на правничу допомогу в сумі 5824 (п`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 50 коп. Оскільки позивач відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~ звільняється від сплати судового збору, то потрібно стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] , судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 840,80 грн та моральної шкоди в розмірі 840,80 грн, а всього 1681,60 (одна тисяча шістсот вісімдесят один грн 60 коп) в доход держави.

Outcome: approved