Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.03.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/09/24, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 21260,00 доларів США під 12,5% річних. В забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором позивачем було укладено з [PERSON] договір поруки від 24.03.2006 року, за яким поручитель зобов"язався відповідати солідарно з позичальником по його борговим зобов"язанням, що виникатимуть з кредитного договору.Позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, перерахувавши кошти на поточний рахунок відповідача. 19.11.2009 року до кредитного договору укладено додаткову угоду №1, якою дію кредитного договору пролонговано до 24.10.2016 року[PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором не виконує і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту. Сума заборгованості за договором станом на 29.09.2015 року становить 7467,13 дол. США, з яких прострочений борг за кредитним договором - 6210,07 дол. США, що еквівалентно 134065,17 грн., заборгованість за відсотками за кредитним договором - 1257,06 дол. США, що еквівалентно 27137,85 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачів, як з солідарних боржників, заборгованість за кредитним договором. Судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 24.03.2006 року між АППБ "Аваль", правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/09/24, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 21260,00 доларів США строком до 24.03.2012 року, а остання прийняла на себе зобов'язання сплачувати проценти у розмірі 12,5 % річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. Додатковою угодою 31 від 19.11.2009 року, укладеною між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], дію кредитного договору пролонговано до 24.10.2016 року. В силу ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено відповідно до вимог ст.ст.203, 205, 207, 1054, 1055 ЦК України, а саме його укладено у письмовій формі, та підписано уповноваженими особами. З матеріалів справи також вбачається, що банк перерахував на рахунок відповідача кошти передбачені кредитним договором. Згідно ст.1050 ч.2 якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченого договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. [PERSON] свої зобов'язання по договору належним чином не виконує внаслідок чого згідно розрахунків наданих суду, станом на 29.09.2015 року заборгованість становить 7467,13 дол. США, з яких борг за кредитним договором становить - 6210,07 дол. США, що еквівалентно 134065,17 грн., заборгованість за відсотками за кредитним договором становить - 1257,06 дол. США, що еквівалентно 27137,85 грн. Також судом встановлено, що кредитний договір забезпечено договором поруки від 24.03.2006 року, відповідно до якого [PERSON] поручився перед позивачем за виконання позичальником своїх обов'язків у повному обсязі. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. На теперішній час відповідачі мають прострочену суму боргу за кредитним договором, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача основна сума боргу за кредитами та інші обов'язкові платежі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 2418,05 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. На підставі викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 1209,03 грн. з кожного, в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved