Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначає, що від зареєстрованого 25 грудня 2011 року Цирською сільською радою Любешівського району Волинської області шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] у них [INFO] народився син [PERSON]. Подружні відносини між ними належним чином не склалися, [PERSON] з квітня 2014 року проживає окремо, шлюб між ними розірвано згідно рішення Маневицького районного суду від 03 квітня 2014 року, з цього часу відповідач жодного разу не відвідав дитину, не цікавиться її долею, не бере участі у її вихованні та утриманні. Позивач вказує, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із нею в [ADDRESS], тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов"язки щодо дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав підтримала та дала пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути з нього судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області - Андрусік О.А. в судове засідання не з"явилася, у поданій заяві просить розгляд справи проводити без її участі, подала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд визнає їх доведеними. Частиною 1 ст. 13 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та іншими законами України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз"яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її всебічний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіту. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов"язками. В суді встановлені наступні факти та обставини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Маневицького районного суду від 03 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]., зареєстрований 25 грудня 2011 року Цирською сільською радою Любешівського району розірвано, після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище [PERSON], дитину [PERSON]. залишено проживати у [PERSON] Служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області у своєму висновку від 11 жовтня 2017 року зазначила про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його сина [PERSON] При цьому констатовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні свого сина та належному виконанні своїх батьківських обов"язків. Враховуючи досліджені судом докази, процитовані положення закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки в суді доведено, що з квітня 2014 року відповідач [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов"язками щодо неповнолітнього сина [PERSON], ухиляється від їх виконання, позов визнав повністю, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 164 СК України,

Outcome: approved