Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа Адміністрація Одеської міської ради (орган опіки та піклування), про скасування рішення про державну реєстрацію. Свої вимоги позивач мотивує наступним: 03.10.2007 року між позивачем та АТ «УКРСИББАНК» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11225632000 відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» надало позивачу кредит у розмірі 200 000 доларів США у строк до 03.10.2028 року. 03.10.2007 року для забезпечення зобов'язань за кредитним договором між позивачем та АТ «УКРСИББАНК» було укладено договір іпотеки за умовами якого позивач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. АТ «УКРСИББАНК» відповідно до ЗУ "Про акціонерні товариства" було реорганізовано у ПАТ «УКРСИББАНК». 13.02.2012 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та відповідачем - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу №2 відповідно до якого ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набув статусу нового кредитора за договором про надання споживчого кредиту №11225632000 від 03.10.2007 року. 29.03.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийняла заяву ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], що була предметом договору іпотеки та 04.04.2016 року прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:29083961 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Позивач вважає зазначене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує її права як Іпотекодавця та є незаконним, оскільки оформлення права власності на предмет іпотеки відбулось з порушенням встановленого законодавцем порядку, а також, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце її постійного проживання, а загальна площа квартири становить 65,9 кв.м., тобто не перевищує 140 кв. метрів. Представник позивача в судове засідання з'явилась, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, надала заяву в якій просила проводити розгляд справи без технічної фіксації судового процесу. Представник відповідача - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без технічної фіксації судового процесу. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання була повідомлена у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представила, чим позбавила суд можливості вислухати її пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надано. Третя особа - Адміністрація Одеської міської ради (орган опіки та піклування) в судове засідання не з'явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання була повідомлена у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представила, чим позбавила суд можливості вислухати її пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надано. Враховуючи вказане вище, суд здійснює розгляд справи зі згоди представника позивача та представника відповідача - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» без технічної фіксації та сторін справи, які повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимогу повному обсязі у зв'язку із наступним: В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2007 року між та АТ «УКРСИББАНК» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11225632000 відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК») надало позивачу кредит у розмірі 200 000 доларів США у строк до 03.10.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційний банк «УкрСиббанк» та позивачем 03.10.2007 року було укладено Іпотечний договір. Відповідно до умов даного договору АТ «УКРСИББАНК» в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], яка належала Іпотекодавцю на праві приватної власності. В подальшому, 13.02.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» придбало вимоги щодо стягнення заборгованості по Кредитному договору № 11225632000 від 03.10.2007 року на підставі Договору факторингу № 2, укладеного з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», а також на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 13.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., є іпотекодержателем нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки від 03.10.2007 року, яким забезпечено виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору. З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.04.2016 року, індексний номер 29083961, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за суб'єктом ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна. На підставі вищезазначеного рішення державним реєстратором внесено запис від 29.03.2016 року за № 14005245 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У якості підстави переходу права власності на квартиру у державному реєстрі вказаний договір іпотеки зазначено серію та номер: 960 виданий 03.10.2007 р., видавник приватний нотаріус ОМНО Калінюк Г.О. Суд вважає, що право власності ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на нерухоме майно - двохкімнатну квартиру [ADDRESS], зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] отримано без достатніх правових підстав та повноважень, протиправно та незаконно виходячи з наступного. Відповідно до п.4.2. договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.5.2. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання здійснюється або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» або шляхом отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи вищевикладене, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем. Відповідно до положень ст.37 Закону України «Про іпотеку», яка діяла на час укладення договору іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Проте, наявність в договорі іпотеки статті договору, яка має назву «застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» (ст. 5 Договору іпотеки), не означає автоматичного застосування цієї статті договору, як підставу для виникнення безумовного переходу права власності без аналізу змісту самого застереження. Сторони зазначеного договору іпотеки, у п. 5.2. договору іпотеки передбачили, що позасудове врегулювання у способи визначені у п.п. 5.21., 5.2.2. договору іпотеки, можливе лише за умови, укладання між ними окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». Це відповідає нормам ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній при укладенні договору іпотеки. Сторони договору іпотеки керувались чинним на момент укладення законодавством і могли передбачати тільки ті наслідки, які були визначені законом в цей час. Норми ст.37 Закону України «Про іпотеку», які прирівнюють застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в договорі іпотеки до окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя набули чинності з 14 січня 2009 року і не застосовуються до договорів іпотеки, укладених до цієї дати на підставі вимог ч.1 ст.58 Конституції України. Така ж правова позиція викладена у роз'ясненні Міністерства юстиції України «Щодо змін до Закону «Про іпотеку» відносно стягнення в позасудовому порядку майна, яке виступає предметом застави чи іпотеки» від 18 лютого 2009 року. Така ж сама позиція висловлена Верховним Судом України в Правовій позиції в постанові від 22 лютого 2017 року у справі №6-2705цс16, а саме: За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7). Водночас, Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Судом встановлено, що жодного окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя між позивачем та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не укладалося. Зі змісту умов договору іпотеки можна зробити висновок, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» незаконно звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, всупереч умовам договору іпотеки та за відсутності договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки об'єктом оціночної діяльності. Тобто перед зверненням до реєстратора іпотекодавець повинен замовити звіт про оцінку об'єкта іпотеки. Оцінка проведена без огляду предмету іпотеки є протиправною і такий звіт не може братися до уваги. Зі змісту розділів 4,5 іпотечного договору від 03 жовтня 2007 року слідує, що сторонами погоджено, що за вибором іпотекодержателя може застосовуватись один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, в тому числі, згідно з окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на об'єкт нерухомого майна - квартиру, був саме договір іпотеки від 03 жовтня 2007. Однак, умови іпотечного договору повинні встановлювати чіткі підстави для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, в даному випадку умови іпотечного договору від 03 жовтня 2007 року передбачають лише загальну можливість застосування такого способу звернення стягнення. Відповідно до ст.212 ЦК України такі умови договору іпотеки можуть розглядатися як відкладальні та скасувальні обставини, із настанням яких відбувається припинення у іпотекодавця права власності на предмет іпотеки та його перехід до іпотекодержателя. Факти свідчать про те, що позивач добровільно предмет іпотеки у власність ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не передавав. Тому, встановлений договором спосіб звернення стягнення надає третій особі тільки право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку або досягти домовленості з боржником щодо добровільного передання на підставі окремо укладеного договору. Право власності на предмет іпотеки не може переходити до іпотекодержателя на підставі застереження договору іпотеки, яке тільки у загальному вигляді передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його набуття іпотекодержателем у власність. У цьому разі відсутні і підстави для реалізації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем згідно із частинами 1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» під час підготовки до реєстраційних дій було порушено розділ 5 договору іпотеки, ст.ст.24,35,36,37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.517,1082 ЦК України. Таким чином, оскільки докази. Які б підтверджували наявність правових підстав для переходу права власності на спірну житлову квартиру до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відсутні, тому прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснене приватним нотаріусом без належних на те повноважень й підстав. Тобто, у березні 2016 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» за договором іпотеки набуло в позасудовому порядку права власності на квартиру [ADDRESS], яка належала позивачу по справі, в порушення п.5.1. - 5.3. договору іпотеки, чим порушив права позивача, які підлягають поновленню шляхом визнання такого набуття незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію. Також на момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири. З урахуванням того, що предмет іпотеки був переданий відповідачеві в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у дол.. США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 65,9 кв.м. і доказів, що це майно не використовується позивачем як місце постійного проживання іпотекодавця та членів його сім'ї матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки, повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в силу зазначених положень закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем в суді. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб'єкт. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідачів в дохід держави солідарно. На підставі викладеного,

Outcome: approved