Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача за адресою: [ADDRESS]. Покладені законодавством зобов'язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач виконував частково, що відповідно до ст. 264 ЦК України свідчить про визнання відповідачем свого боргу та перериває перебіг строку позовної давності. За період з 01.11.2014 року по 01.09.2017 року утворилась заборгованість в сумі 5141 гривень 72 коп. Крім того, за період з 01.01.2015 року по 01.09.2017 року нарахований індекс інфляції в сумі 938 грн. 16 коп. та 3% річних в сумі 202 грн. 31 коп. Просив стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості в розмірі 6282 гривень 19 коп. Представник позивача в судове засіданні не з'явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, через канцелярію суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримую, просить розглянути справу у її відсутність Відповідач та його представник - адвокат Дацій М.І. проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.п. 4,7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року (із змінами) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством. Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; Суд враховує правову позицію, викладену в Постанові Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13 про те, що згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд враховує, що згідно наданого представником позивача розрахунку відповідачем періодично здійснювались оплати за послуги теплопостачання, остання оплата здійснена грудні 2014 року, січні 2015 року, червні 2016 року, 2017 році (а.с. 7-8), у зв'язку з чим вважає встановленим факт існування між сторонами фактичних договірних відносин. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. п. 17, 18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. В той же час [PERSON] не оплатила в повному обсязі надані ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв'язку з чим, за період з 01.11.2014 року по 01.09.2017 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 6282 гривень 19 коп. Розмір заборгованості підтверджується доданими до позову розрахунками (а.с. 7-10). Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного або кількох боржників, а також якщо предметом розгляду є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.11.2014 року по 01.09.2017 року заявлені в межах позовної давності. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а також оскільки доведеним є факт ухилення відповідачів від виконання грошового зобов'язання, відповідно до положень ст. 625 ЦК України заборгованість підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. В зв'язку із задоволенням позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання цього позову в розмірі 1600 гривень 00 коп. (а.с. 1-4). На підставі викладеного, ст. 25 Закону України "Про теплопостачання",

Outcome: approved