Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позов, вимоги якого в ході розгляду справи неодноразово уточнював, і остаточно просив: - протокол оперативної наради при начальнику Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ПЗЗ від 10.03.2016 року та Наказ начальника Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» [PERSON] № 364/ос від 24.03.2016 року - визнати незаконним; - наказ начальника Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» [PERSON] № 364/ос від 24.03.2016 року - скасувати; - поновити Позивача на посаді начальника пасажирського поїзда Київського резерву провідників пасажирських вагонів та ЛНП (цех 5) Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 24.03.2016 року; - стягнути із Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський регіональної філії "Південно-Західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 90 374,00 грн.; - стягнути із Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський регіональної філії "Південно-Західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Позивача моральну шкоду 5000, 00 гривень. - стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі трудового контракту від 26.03.2014 р. № 137 працював на посаді начальника пасажирського поїзда Київського резерву провідників пасажирських вагонів та ЛНП (цех 5) Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції «Київ-Пасажирський Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 10.03.2016 р. письмовим попередженням від 10.03.2016 р. № 7 його було попереджено про розірвання вказаного контракту. Наказом начальника Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" [PERSON] № 364/ос від 24.03.2016 року його звільнено з роботи за п. 8 ст. 36 КЗпП України. Вказані у даному наказі підстави для звільнення аналогічні підставам рішення про звільнення позивача, оформленого протоколом оперативної наради від 10.03.2016 р., а саме: умови контракту від 26.03.2014 р. № 137 (п. 16 «д» - порушення дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці рух, життю і здоров'ю громадян та п. 17 «а» - факт перевезення підлеглими працівниками неоформленого належним чином багажу); попередження про розірвання контракту № 7 від 10.03.2016 р.; п. 8 ст. 36 КЗпП України. При цьому, оперативна нарада 10.03.2016 р., на якій прийнято рішення про звільнення Позивача з займаної посади проведено з численними процесуальними порушеннями: у відсутність представника профспілкової організації, на підставі підроблених документів - акту про надання згоди на проведення оперативної наради у відсутність представника профспілки, акту про відмову від надання письмового пояснення. Позивач вважає, що Відповідач не має належним чином засвідчених фактів порушення Позивачем трудової дисципліни, в зв'язку з чим, такий наказ є незаконним та підлягає скасуванню, а Позивач поновленню на роботі із стягненням з Відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Через незаконне звільнення Позивачу заподіяно моральної шкоди, що полягає у перенесених позивачем хвилюваннях за своє існування, порушенні звичного режиму життя, вжитті додаткових зусиль до організації свого життя, яку він оцінює в 5000,00 грн. та просить стягнути на свою користь. В судовому засіданні Позивач та його представник доводи та вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити в задоволенні позову. Підтримав письмові заперечення. Зазначив, що звільнення Позивача здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства. Перед прийняттям рішення щодо розірвання контракту з Позивачем, роботодавцем 10.03.2016 р., після виходу Позивача з лікарняного, була проведена оперативна нарада, на якій розглянуті матеріали перевезення заборонених товарів через державний митний кордон України та матеріали відеозапису, зробленого камерами відео спостереження, що встановлені в вагонах поїзда № 67/68 сполученням Київ-Варшава, в ході якої з боку Позивача були виявлені наступні порушення: 1) підлеглим працівником поїзної бригади, якою керувала начальник пасажирського поїзду [PERSON], було допущено перевезення неоформленого належним чином багажу, габарити якого перевищують встановлені норми. Так, 16.01.2016 посадовими особами СБУ та ПМП Волинської митниці ДФС України по станції Ягодин під час проведення митного контролю було виявлено перевезення прихованих від митного контролю тютюнових виробів, а саме, цигарок в загальній кількості 1905 пачок на загальну суму 23995,80 грн., загальна вага ручної поклажі склала близько 47,6 кг, розмір за сумою трьох вимірів складав 409 см, що перевищує норми встановлені п.15.6 «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 27.12.2006 №1196. Виявлені тютюнові вироби знаходились в службовому купе провідника вагону №33/02488. Власником вищевказаного товару було визнано провідника пасажирських вагонів [PERSON], який обслуговував вагон №33/02488 і відносно якого було складено протокол про порушення митних правил від 16.01.2016 р. № 0083/20500/2016, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. За результатами розгляду адміністративної справи про порушення митних правил Любомльським районним судом Волинської області [PERSON] був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України. Даним рішенням суду на [PERSON] накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 21329,60 грн. з конфіскацією 1905 пачок цигарок. 2) Начальник пасажирських вагонів [PERSON] не вжила всіх необхідних заходів щодо заборони, чим дала мовчазну згоду на розміщення тютюнових виробів в шафі електрообладнання, що створило передумови для виникнення надзвичайної пожежнонебезпечної ситуації, яка поставила під загрозу життя, здоров'я та безпечний проїзд пасажирів, цілісність майна пасажирів і залізниці. Відповідно до відеозапису, 15.01.2016 під час підготовки до відправлення в рейс потягу сполученням «Київ-Варшава» в період з 15:20 до 15:30 системою відеоспостереження було зафіксовано факт завантаження до штабного вагону № 34/02678 та приховування в шафі електрообладнання в службовому купе тютюнових виробів провідником даного вагону [PERSON] в присутності начальника поїзда [PERSON] Порядок здійснення цілодобового відео нагляду у пасажирських вагонах поїзда № 67/68 сполученням Київ-Варшава-Київ регламентовано місцевою інструкцією по обслуговуванню та експлуатації системи відеонагляду, з якою Позивач була ознайомлена. Відповідно до п.10.4 Інструкції начальника пасажирського поїзда, затвердженої наказом Укрзалізниці від 27.04.2012 №158-Ц «начальник поїзда несе відповідальність за порушення членами поїзної бригади чинних нормативно-правових актів з охорони праці, протипожежної безпеки, трудової дисципліни та службових обов'язків (перевезення одного і більше безквиткових пасажирів, допущення до посадки та перевезення в міжнародному залізничному сполучення пасажирів без наявності належним чином оформлених документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, порушення митних та прикордонних правил перевезення, прийняття та спроба перевезення в пасажирських вагонах будь-яких відправлень (Експрес-передач) з порушенням вимог інструкції з надання таких послуг, перевезення, спроба перевезення надлишкової поклажі.)» 3) Крім того начальником пасажирського поїзда [PERSON] не виконувались наступні умови контракту: - Абз. 1 п. 4, відповідно до якого працівник зобов'язується чесно і сумлінно виконувати вимоги нормативних документів, що регламентують порядок роботи начальника поїзда (пасажирського); - Абз. 6 п. 4, відповідно до якого працівник має вживати заходи по колу своїх обов'язків для прямування поїзда відповідно до розкладу руху з додержанням безпеки руху і протипожежної безпеки; - Абз. 9 п. 4, відповідно до якого працівник має забезпечувати правильне технічне обслуговування пристроїв, які є у вагонах, відповідно до діючих технічних норм та інструкцій; - Абз. 11 п. 4, відповідно до якого працівник має забезпечувати збереження внутрішнього обладнання та інвентарю у вагонах, особисту безпеку працівників поїзної бригади; - Абз. 12 п.4, відповідно до якого працівник має забезпечувати виконання поїзною бригадою обов'язків, які покладені на неї інструкціями, правилами, розпорядженнями керівництва та наказами; - Абз. 13. п. 4, відповідно до якого працівник має дбайливо ставитися до майна Роботодавця. Так, відповідно до п. 16 д) контракту, укладеного між Вагонною дільницею ст. Київ-Пасажирський та [PERSON] контракт припиняється у разі порушень дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху, життю і здоров'ю громадян. Також, відповідно до п.17 а) вищевказаного контракту працівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи роботодавця до його закінчення в разі встановлення факту перевезення працівником або підлеглими працівниками поїзної бригади безквиткових пасажирів, не оплаченої надлишкової ручної поклажі, вантажу - габарити якого перевищують встановлені норми або не оформленого належним чином багажу. Враховуючи вищевикладені обставини та умови діючого Контракту рішення Відподвіача про звільнення Позивача є законним та обґрунтованим, прийнятим у спосіб та порядку, визначеному внутрішніми документами, якими керівництву Відподвіача-2 надано право на свій власний розсуд визначати обсяг вчиненого порушення трудової дисципліни та відповідно, важкість дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни підлеглим працівником, що підлягає застосуванню. Зазначає, що у відокремленому підрозділі Вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський функціонує комісія по розгляду випадків правопорушень, порушень посадових обов'язків та трудової дисципліни працівниками, до складу якої входить голова відповідної профспілкової організації, членом якої являється працівник. Листом від 10.03.2016 р. № ВЧ-1-2/479 профспілкову організацію повідомлено про час та місце проведення засідання комісії. Однак, у визначений час, 10.03.2016 р. о 10-00 год., представник профспілкової організації на засідання комісії не з'явився, причини неможливості неприбуття не повідомив. Перед початком оперативної наради Позивача було повідомлено про відсутність представника профспілкової організації та було запропоновано перенести розгляд матеріалів порушення трудової дисципліни на іншу дату. На дану пропозицію Позивач відповідала відмовою і дала згоду на проведення оперативної наради у відсутність представника профспілкової організації, що підтверджується відповідним актом. Вказує, що доводи Позивача, що у Відповідача відсутні будь-які дані, що свідчать про порушення Позивачем своїх посадови обов'язків є безпідставними та спростовуються вищевказаними доводами. Також зауважує, що Позивачем в належний спосіб на доведено заподіяння йому моральної шкоди та її розміру. Представник третьої особи - Профспілкова організація Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції «Київ-Пасажирський» підтримав доводи та вимоги позовної заяви. Надав суду витяг із протоколу № 11 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський від 02.11.2016 р., згідно якого членами профспілкового комітету прийнято одноголосне рішення, яким згоди на розірвання контракту з начальником пасажирського поїзда, члена первинної профспілкової організації Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський [PERSON] - не надано. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У рішенні Конституційного Суду України у справі за №17/81-97 від 9 липня 1998 року зазначено, що Конституція України закріплює та гарантує основні трудові права громадян (статті 43, 44, 45, 46) і встановлює, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92). Стаття 4 КЗпП України визначає, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України про працю, прийнятих відповідно до нього. Разом з тим особливістю правового регулювання трудових відносин є те, що вони регламентуються розгалуженою системою нормативних актів, прийнятих органами різних рівнів, у тому числі за участю трудових колективів та профспілок. Найбільш соціально важлива частина трудових відносин, яка охоплюється конституційним поняттям "засади регулювання праці і зайнятості", визначається лише законом. Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Шляхом укладення трудового договору з роботодавцями громадяни реалізують своє конституційне право на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов'язків. Трудовий договір є основним юридичним фактом, з яким пов'язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин. Саме тому основні елементи інституту трудового договору (порядок укладення трудового договору, його зміст, гарантії працівникам при укладенні, зміні та припиненні трудового договору, підстави припинення договору тощо) як такі, що мають засадничий характер, повинні врегульовуватись лише законом. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Аналогічна гарантія права на працю передбачена і в статті 5-1 КЗпП України, згідно якої держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, серед іншого, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Судовим розглядом встановлено наступне. На підставі трудового контракту від 26.03.2014 р. № 137 (далі - Контракт) Позивач працював на посаді начальника пасажирського поїзда Київського резерву провідників пасажирських вагонів та ЛНП (цех 5) Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції «Київ-Пасажирський» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Строк дії Контракту його сторонами узгоджено до 26.03.2019 р. Згідно положень вказаного контракту, Позивач серед іншого взяв на себе зобов'язання: - чесно і сумлінно виконувати вимоги нормативних документів, що регламентують порядок роботи начальника поїзда (пасажирського) (абз. 1 п. 4); - вживати заходи по колу своїх обов'язків для прямування поїзда відповідно до розкладу руху з додержанням безпеки руху і протипожежної безпеки (абз. 6 п. 4); - забезпечувати правильне технічне обслуговування пристроїв, які є у вагонах, відповідно до діючих технічних норм та інструкцій (абз. 9 п. 4); - забезпечувати збереження внутрішнього обладнання та інвентарю у вагонах, особисту безпеку працівників поїзної бригади (абз. 11 п. 4); - забезпечувати виконання поїзною бригадою обов'язків, які покладені на неї інструкціями, правилами, розпорядженнями керівництва та наказами (абз. 12 п.4); - дбайливо ставитися до майна Роботодавця (абз. 13. п. 4). Пунктом 16 д) Контракту, передбачено, що він припиняється у разі порушень дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху, життю і здоров'ю громадян. Крім того, п.17 а) вищевказаного Контракту працівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи роботодавця до його закінчення в разі встановлення факту перевезення працівником або підлеглими працівниками поїзної бригади безквиткових пасажирів, не оплаченої надлишкової ручної поклажі, вантажу - габарити якого перевищують встановлені норми або не оформленого належним чином багажу. 10.03.2016 р. письмовим попередженням від 10.03.2016 р. № 7 Позивача було попереджено про розірвання вказаного контракту. Наказом начальника Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] № 364/ос від 24.03.2016 року Позивача звільнено з роботи за п. 8 ст. 36 КЗпП України. Підставою для видання такого наказу Відповідач зазначив: 1) умови контракту від 26.03.2014 р. № 137, а саме: а) п. 16 «д» - порушення дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці рух, життю і здоров'ю громадян; б) п. 17 «а» - факт перевезення підлеглими працівниками неоформленого належним чином багажу. 2) попередження про розірвання контракту № 7 від 10.03.2016 р.; 3) п. 8 ст. 36 КЗпП України. Згідно пояснень сторін даним подіям послугував випадок, що стався в рейсі 15 січня-17 січня 2016 року поїзду № 67/68 сполученням Київ-Варшава-Київ, який обслуговувала поїзна бригада, під керівництвом Позивача. В склад цього пасажирського поїзду входили: вагон № 43/02678, який обслуговували провідники пасажирських вагонів [PERSON] та [PERSON], вагон № 33/02488, який обслуговували провідники пасажирських вагонів [PERSON], [PERSON], а також вагон № 32/02496, який обслуговували провідники пасажирських вагонів [PERSON] та [PERSON] 16.01.2016 року посадовими особами СБУ та ПМП Волинської митниці ДФС по станції Ягодин під час проведення митного контролю пасажирського поїзда № 67 сполученням Київ-Варшава у вагоні № 33/02488 було виявлено перевезення прихованих від митного контролю тютюнових виробів, а саме цигарок в загальній кількості 1905 пачок, які знаходились в службовому купе провідника. Власником вищевказаного товару було визнано провідника пасажирських вагонів [PERSON] Провідника пасажирських вагонів [PERSON] було відсторонено від виконання обов'язків провідника та, з оформленням відповідних документів, висаджено з поїзда. Про даний випадок, згідно приписів та Інструкцій, що регулюють діяльність провідника пасажирського вагона і начальника пасажирського поїзда, відповідними телеграмами було повідомлено керівництво, а також відповідні служби та підрозділи ПАТ «Укрзалізниця», РФ «Південно-Західна залізниця» та ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський. Після чого поїзд № 67/68 сполученням Київ-Варшава-Київ продовжив свій рейс. Відносно провідника пасажирських вагонів [PERSON] було складено протокол про порушення митних правил від 16.01.2016 року № 0083/20500/2016 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України. Постановою Любомльським районним судом Волинської області від 10.03.2016 р. [PERSON] був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України. Даним рішенням суду на [PERSON] накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 21329,60 грн. з конфіскацією 1905 пачок цигарок. Також судовим розглядом встановлено, що прийняттю оскаржуваного наказу передувало рішення Відповідача, оформлене протоколом оперативної наради від 10.03.2016 р. Згідно даних протоколу даної наради в ході проведеного попереднього службового розслідування було встановлено наступне. 16.01.2016 посадовими особами СБУ та ПМП Волинської митниці ДФС України по станції Ягодин під час проведення митного контролю пасажирського поїзда № 67 сполученням Київ-Варшава ЛНП [PERSON] було виявлено перевезення прихованих від митного контролю тютюнових виробів, а саме, цигарок в загальній кількості 1905 пачок на загальну суму 23995,80 грн. Виявлені тютюнові вироби знаходились в службовому купе провідника вагону № 33/02488 та при цьому загальна вага ручної поклажі склала близько 47,6 кг, розмір за сумою трьох вимірів складав 409 см, що перевищує встановлені норми, відповідно до Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України. Власником вищевказаного товару було визнано провідника пасажирських вагонів [PERSON], який обслуговував вагон №33/02488, відносно якого було складено протокол про порушення митних правил від 16.01.2016 року №0083/20500/2016, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Крім того, перевезення виявленого товару (багажу) не було оформлено начальником пасажирського поїзда [PERSON] належним чином у встановленому порядку. З метою проведення відповідних процесуальних дій та оформлення документів провідник пасажирських вагонів [PERSON] був висаджений з поїзда по станції Ягодин. По прибуттю поїзда №68 сполученням Варшава-Київ до пункту формування начальником поїзда [PERSON] не було надано черговому майстру резерву провідників [PERSON] рапорту про підсумки рейсу та поїзної документації для перевірки. Рапорт начальника поїзда [PERSON] Т,М. від 17.01.2016 р. та копія телеграми від 16.01.2016 р. були надані ВЧМ [PERSON] 18.01.2016 р. близько 9 год. ранку провідником штабного вагону [PERSON] Начальник поїзда [PERSON], провідники пасажирських вагонів [PERSON] і [PERSON] 17.01.2016 р. залишили робоче місце без відома чергового майстра резерву провідників [PERSON], про що був складений відповідний акт. 18.01.2016 року начальник поїзда [PERSON] в телефонному режимі повідомила майстра резерву провідників [PERSON] що вона та провідники пасажирських вагонів [PERSON] та [PERSON] перебувають на лікарняному. При здійсненні перегляду відеозапису, зробленого камерами відео спостереження, що встановлені в вагонах поїзда №67/68 сполученням Київ- Варшава, 15.01.2016 року під час підготовки до відправлення в рейс в період з 15-20 год. до 15-30 год. системою відео спостереження було зафіксовано факт завантаження до штабного вагону № 34/02678 та приховування в шафі електрообладнання в службовому купе тютюнових виробів провідником даного вагону [PERSON] (р.м.1838) в присутності начальника поїзда [PERSON], після здійснення комісійного огляду вагонів складу поїзда. Розміщення тютюнових виробів в шафі електрообладнання створило передумови для виникнення надзвичайної пожеженебезпечної ситуації, яка поставила під загрозу життя, здоров'я та безпечний проїзд пасажирів, цілісність майна пасажирів і залізниці. Вищезазначені факти також були відображені в доповідній радника начальника регіональної філії з безпеки [PERSON] В ході службового розслідування було встановлено, що начальником пасажирського поїзда [PERSON] було допущено порушення посадових обов'язків, а саме: - не вірно оформлений маршрутний лист провіднику пасажирських вагонів [PERSON]: не зроблено відповідної відмітки про факт припинення роботи та висадки по станції Ягодин, на зворотній стороні маршрутного листа проставлено штемпель станції Дорохуск, тобто про перетин державного кордону України, який фактично провідник пасажирських вагонів [PERSON] не перетинав, у зв'язку з його висадкою по станції Ягодин для проведення відповідних процесуальних дій та оформлення Протоколу про порушення митних правил, що підтверджується листом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.01.2016 №23/946; - не було складено відповідного акту довільної форми по факту висадки по станції Ягодин провідника [PERSON]; - неправильне оформлення рейсового журналу, в частині заповнення графіку роботи та відпочинку працівників поїзної бригади; - не було оформлено належним чином перевезення провідником [PERSON] надлишкової ручної поклажі; - невжиття відповідних належних заходів щодо запобігання та заборони розміщення сторонніх речей (тютюнових виробів) в шафі електрообладнання в службовому купе провідника. З огляду на вищевикладене, начальником пасажирського поїзда [PERSON] не виконувались наступні умови контракту: - Абз. 1 п. 4, відповідно до якого працівник зобов'язується чесно і сумлінно виконувати вимоги нормативних документів, що регламентують порядок роботи начальника поїзда (пасажирського); - Абз. 6 п. 4, відповідно до якого працівник має вживати заходи по колу своїх обов'язків для прямування поїзда відповідно до розкладу руху з додержанням безпеки руху і протипожежної безпеки; - Абз. 9 п. 4, відповідно до якого працівник має забезпечувати правильне технічне обслуговування пристроїв, які є у вагонах, відповідно до діючих технічних норм та інструкцій; - Абз. 11 п. 4, відповідно до якого працівник має забезпечувати збереження внутрішнього обладнання та інвентарю у вагонах, особисту безпеку працівників поїзної бригади; - Абз. 12 п.4, відповідно до якого працівник має забезпечувати виконання поїзною бригадою обов'язків, які покладені на неї інструкціями, правилами, розпорядженнями керівництва та наказами; - Абз. 13. п. 4, відповідно до якого працівник має дбайливо ставитися до майна Роботодавця; - п.10.4 Інструкції начальника пасажирського поїзда, затвердженої наказом Укрзалізниці від 27.04.2012 №158-Ц «начальник поїзда несе відповідальність за порушення членами поїзної бригади чинних нормативно-правових актів з охорони праці, протипожежної безпеки, трудової дисципліни та службових обов'язків (перевезення одного і більше безквиткових пасажирів, допущення до посадки та перевезення в міжнародному залізничному сполучення пасажирів без наявності належним чином оформлених документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, порушення митних та прикордонних правил перевезення, прийняття та спроба перевезення в пасажирських вагонах будь-яких відправлень (Експрес-передач) з порушенням вимог інструкції з надання таких послуг, перевезення, спроба перевезення надлишкової поклажі.)» Враховуючи, що діючим Контрактом, укладеного між Вагонною дільницею ст. Київ-Пасажирський та [PERSON] передбачено додаткові умови розірвання контракту, а саме: 1) відповідно до п. 16 д) контракт припиняється у разі порушень дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху, життю і здоров'ю громадян; 2) відповідно до п.17 а) контракту працівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи роботодавця до його закінчення в разі встановлення факту перевезення працівником або підлеглими працівниками поїзної бригади безквиткових пасажирів, не оплаченої надлишкової ручної поклажі, вантажу - габарити якого перевищують встановлені норми або не оформленого належним чином багажу. Серед іншого нарада ухвалила за порушення умов контракту, а саме, п. 16 «д» - порушення дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху, життю і здоров'ю громадян, та п. 17 «а» - факт перевезення підлеглим працівником неоформленого належним чином багажу з начальником пасажирського поїзда [PERSON] розірвати контракт. Згідно доводів Представника відповідача та наказу начальника від 29.11.2012 р. № 802 у Вагонній дільниці ст. Київ-Пасажирський затверджено склад комісії по розгляду випадків правопорушень, порушень посадових обов'язків та трудової дисципліни працівниками відокремленого підрозділу Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський, до складу якої, серед інших, за посадою входить голова профспілки, членом якої являється працівник. Листом від 10.03.2016 р. № ВЧ-1-2/479 профспілкову організацію повідомлено про проведення засідання комісії 10.03.2016 р. о 10-00 год., копія якого наявна в матеріалах справи. При цьому представником профспілкової організації заперечується отримання вказаного запрошення, що унеможливило забезпечення участі представника профспілки в нараді. Згідно доводів Відповідача перед початком оперативної наради Позивача було повідомлено про відсутність представника профспілкової організації та було запропоновано перенести розгляд матеріалів порушення трудової дисципліни на іншу дату. На дану пропозицію Позивач відповідала відмовою і дала згоду на проведення оперативної наради у відсутність представника профспілкової організації, що підтверджується відповідним актом. Разом з тим, суд критично ставиться до даних доводів, оскільки, такі обставини заперечувалися Позивачем в судовому засіданні. Крім того, будь-яких локальних нормативних актів, які б регламентували проведення такої наради суду не надано, а відтак, однозначно стверджувати про правомірність проведення такої наради у відсутність представника профспілки та складання членами комісії акту про згоду працівника на проведення наради у відсутність представника профспілки не вбачається за можливе. Крім того, суд вважає, що повідомлення листом від 10.03.2016 р. № ВЧ-1-2/479 профспілкової організації про проведення засідання комісії в той же день 10.03.2016 р. о 10-00 год., носило формальний характер та з об'єктивних причин унеможливило участь представника профспілки в засіданні комісії. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що проведення та прийняття Відповідачем рішення на оперативній нараді 10.03.2016 р. щодо розірвання з Позивачем контракту у відсутність представника профспілкової організації, метою створення якої є здійснення представництво та захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки, було неправомірним. Згідно вимог позовної заяви позивач ставить питання про визнання незаконним протоколу оперативної наради від 10.03.2016 р. в зв'язку з процесуальними порушеннями її проведення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач фактично оспорює висновки комісії по розгляду випадків правопорушень, порушень посадових обов'язків та трудової дисципліни працівниками щодо встановлення факту неналежного виконання Позивачем своїх посадових обов'язків начальника поїзду № 67/68 сполученням Київ-Варшава-Київ в рейсі 15 січня-17 січня 2016 року. При цьому, оспорюваний позивачем протокол оперативної наради не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК Україні, який відповідно до вимог цивільного законодавства може бути оспорений як незаконний, та по суті є документом, який засвідчує факт певної події, а тому, не може бути визнаний таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового можуть встановлюватися угодою сторін. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичків, при укладенні контракту закон надав право сторонам самим встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового контракту є підстави, передбачені контрактом. Так, умовами Контракту, укладеного між Вагонною дільницею ст. Київ-Пасажирський та Позивачем передбачено додаткові умови розірвання контракту, а саме: - у разі порушень дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху, життю і здоров'ю громадян (п. 16 д)); - в разі встановлення факту перевезення працівником або підлеглими працівниками поїзної бригади безквиткових пасажирів, не оплаченої надлишкової ручної поклажі, вантажу - габарити якого перевищують встановлені норми або не оформленого належним чином багажу (п.17 а)). Встановлені на оперативній нараді вищевказані порушення вказаних положень контракту стали підставою розірвання з Позивачем трудових правовідносин. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Законодавством України роботодавцеві надано право притягувати працівників до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, тобто за винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, угод, колективного і трудового договору або іншої угоди між роботодавцем та працівником. Дисциплінарна відповідальність полягає у застосуванні до працівника дисциплінарних стягнень, якими, відповідно до ст. 147 КЗпП України, можуть бути лише догана чи звільнення. Разом з тим, законодавством, статутами і положеннями про дисципліну для окремих категорій працівників можуть бути передбачені й інші дисциплінарні стягнення. Так, питання щодо порядку накладення на працівників залізничного транспорту дисциплінарних стягнень регулюється Положенням про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1993 р. № 55. Пунктом 15 вказаного Положення визначено, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується за порушення дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху поїздів, життю і здоров'ю громадян, та до категорій працівників, перелічених у додатку до цього Положення. З огляду на зазначене, в додаткові підстави припинення та розірвання контракту можуть бути включені підстави звільнення начальника пасажирського поїзда, передбачені Переліком порушень дисципліни (додаток до Положення), а саме, поява (знаходження) на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп'яніння; допущення випадків пожежі в пасажирських вагонах внаслідок недбалого ставлення до своїх службових обов'язків. Враховуючи специфіку та професійні особливості роботи начальника пасажирського поїзда у контракті можуть бути зафіксовані особливі для даної категорії працівників підстави розірвання контракту в межах норм, що не суперечать чинному законодавству. Так, щодо підстав для звільнення Позивача згідно умов, встановлених п. 16 д) та до п.17 а) Контракту, то з урахуванням вищевказаного, їх умови виходять за межі, встановлені Положенням про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1993 р. № 55. При притягненні працівника до дисциплінарної відповідальності слід враховувати, що такий захід стягнення, як звільнення, не може бути застосовано за будь-який дисциплінарний проступок працівника - це можливо тільки за умови наявності встановлених у ст. 40 та ст. 41 КЗпП підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, що пов'язані з дисциплінарною відповідальністю працівника. Таким чином, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним лише у разі: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (п. З ст. 40 КЗпП); прогулу (у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП); появи працівника на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння (п. 7 ст. 40 КЗпП); вчинення працівником за місцем роботи розкрадання майна роботодавця (п. 8 ст. 40 КЗпП); одноразового грубого порушення трудових обов'язків працівниками, зазначеними у п. 1 ст. 41 КЗпП. Оскільки звільнення з роботи за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є заходом дисциплінарного стягнення, і такий захід має застосовуватися роботодавцем у чіткій відповідності до порядку застосування дисциплінарних стягнень, який передбачений ст.ст. 147-149 КЗпП України. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України). Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. За приписами ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Відмова працівника від надання таких пояснень не може бути перешкодою для застосування стягнення - у такому випадку складається акт за підписом декількох осіб, який слугує доказом того, що роботодавець зажадав від працівника пояснень по суті порушення трудової дисципліни, але останній відмовився їх надати. Таким чином, складання членами комісії акту про відмову Позивача від дачі письмових пояснень є правомірним. Однак, суд критично ставиться до цих доводів Відповідача, оскільки, Позивачем в судовому засіданні категорично заперечувалася пропозиція роботодавця надати йому письмові пояснення. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не має значення чи призвів вчинений ним дисциплінарний проступок до настання реальних негативних наслідків - для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винно вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Разом з цим, необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни, як вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем (форма вини при цьому значення не має). Таких обставин Відповідачем перед судом в належний спосіб не доведено. Відповідно до положень ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Таким чином, отримання попередньої згоди первинної профспілкової організації, членом якої є працівник у випадку звільнення за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є необов'язковою. Разом з тим, питання надання згоди на звільнення Повивача за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України було предметом розгляду на засіданні профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський. Згідно Витягу із протоколу № 11 засідання профспілкового комітету від 02.11.2016 р. з питання надання згоди на звільнення Позивача, профспілковим комітетом одноголосно прийнято рішення про відмову у наданні згоди на її звільнення. При прийнятті даного рішення профспілкою враховано, що: 1) відповідно до ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення, власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. При цьому начальник пасажирського поїзда [PERSON] користується повагою в колективі, ставиться відповідально до своєї роботи, порушень в роботі не допускає, має подяки від керівництва, про що свідчить її характеристика. 2) маршрутний лист провіднику пасажирських вагонів [PERSON]: оформлено та на зворотній стороні маршрутного листа проставлено штемпель станції Ягодин, що відповідно свідчить про те що провідник закінчив свою роботу на цій станції. Це також підтверджується Протоколом про порушення митних правил та листом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.01.2016 № 23/946, телеграмами № 44 від 17.01.2016 р., наданими начальником поїзда на ім'я Л, ВЧ-1, Київ-Пасажирський ПЗЗ, рапортами начальника поїзда [PERSON] від 17.01.2016 року про результати поїздки та виправлення опис у маршрутному листі. Тобто провідник [PERSON] не здійснював перетин державного кордону України. 3) складання акту в довільній формі форми по факту висадки по станції Ягодин провідника [PERSON] ніякими нормативними документами не передбачено, окрім того, начальником поїзда надано 17.01.16р. відповідні телеграми роботодавцю з повідомленням про висадку провідника [PERSON] на станції Ягодин, а по закінченню поїздки надані рапорти з відповідними документами. 4) твердження роботодавця про неправильне оформлення рейсового журналу, в частині заповнення графіку роботи та відпочинку працівників поїзної бригади спростовується рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 16 вересня 2016 року у справі за позовом провідника пасажирського поїзда [PERSON] Притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани провідником [PERSON] було оскаржено до суду. 16 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва визнано незаконним та скасовано наказ № 128 від 23.03.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, виданий виробничим підрозділом вагонна дільниця ст.. Київ-Пасажирський в частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. 5) члени профспілкового комітету зазначили, що начальник пасажирського поїзда [PERSON] не знала про те, що в поїзді перебували цигарки в вагоні, який обслуговував провідник [PERSON] і дізналась тоді, коли провідника вже було висаджено на станції Ягодин для вчинення процесуальних дій та складання протоколу про порушення митних правил. Окрім того, провідник [PERSON] не визнає належність йому цих цигарок і погодився на складання протоколу тільки для того щоб не було затримки в русі поїзда. Належність вилучених цигарок залишилась не встановлена. Відповідно твердження роботодавця про необхідність оформлення належним чином перевезення провідником [PERSON] надлишкової ручної поклажі є безпідставними. 6) при проходженні митного контролю в штабному вагоні не було виявлено митними органами будь-яких недозволених для переміщення через державний кордон України предметів та товарів. Зі слів провідника та начальника поїзда відомо, що виявлені в шафі електрообладнання в службовому купе провідника тютюнові вироби ним були викинуті. Окрім того, члени профспілкового комітету наголосили на тому, що в вагонах поїздів незаконно встановлено відео спостереження, адже відповідні нормативні документи Мінінфраструктури, Укрзалізниці відсутні, також відсутні і документи профспілкових організацій щодо погодження питання про встановлення відео спостереження в вагонах поїздів для фіксації роботи працівників (членів профспілок) та пасажирів. 7) твердження роботодавця про те, що начальник поїзда [PERSON] порушила п. 10.4 Інструкції начальника пасажирського поїзда, затверджена наказом Укрзалізниці від 27.04.2012 № 158-Ц спростовується тим, що [PERSON] обіймала посаду начальника пасажирського поїзда міжнародного сполучення, а тому вона повинна керуватись тільки Інструкцією для начальника пасажирського поїзда міжнародного сполучення, затверджена наказом Укрзалізниці від 09.06.2011 № 267. З урахуванням вищевстановлених обставин, суд вважає, що звільнення Позивача за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі п. 16 д) Контракту - у разі порушень дисципліни, наслідки яких загрожують безпеці руху, життю і здоров'ю громадян та п.17 а) Контракту - в разі встановлення факту перевезення працівником або підлеглими працівниками поїзної бригади безквиткових пасажирів, не оплаченої надлишкової ручної поклажі, вантажу - габарити якого перевищують встановлені норми або неоформленого належним чином багажу, виходить за межі, встановлені Положенням про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1993 р. № 55 та не відповідає важкості вчиненого Позивачем проступку та заподіяної ним шкоди. При цьому Відповідачем не в повній мірі враховані обставини, за яких вчинено проступок, а саме, що перевезення та розміщення у вагоні провідником [PERSON] цигарок здійснювалося у прихований спосіб, про їх наявність у вагоні Позивачу, як начальнику поїзду, стало відомо після їх виявлення компетентними органами. При застосуванні такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення Позивача, Відповідачем не врахована позитивна характеристика Позивача, який користується повагою в колективі, ставиться відповідально до своєї роботи, порушень в роботі не допускає, має подяки від керівництва. Таким чином позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасувати наказу начальника Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції «Київ-Пасажирський» Виробничого підрозділу вагонна дільниця станції «Київ-Пасажирський Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] від 24.03.2016 р. № 364/ос - є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо доводів та вимог позовної заяви про поновлення Позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Системний аналіз статей 21, 102-1 та 235 КЗпП України, дає підстави дійти до висновку, що чинне законодавство про працю не містить будь-яких обмежень чи інших правил стосовно поновлення на роботі. Таким чином, визнаючи звільнення Позивача з роботи незаконним, суд повинен вирішити питання про його поновлення на роботі та визначити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вказана норма є імперативною. Зважаючи на те, що судовим розглядом встановлено, що Позивача було звільнено без законної підстави, він підлягає поновленню на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.03.2016 р. по дату винесення рішення - 26.05.2017 р. Згідно довідки Відповідача від 06.06.2016 р. середньоденна заробітна плата Позивача становить 286,65 грн. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.03.2016 р. по 26.05.2017 р. становить: 286,65 грн. х 293 робочих днів = 83988,45 грн. З урахуванням наведеного, вимоги позову про стягнення з Відповідача на користь Позивача середнього заробітку в розмірі 90374,00 грн. є помилковими та підлягають задоволенню частково. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди слід зазначити наступне. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що наданими позивачем доказами не підтверджується факт наявності причинного зв'язку між шкодою у визначеному ним розмірі і протиправним діянням відповідача, та належного обґрунтування заподіяної йому шкоди у визначеному Позивачем розмірі, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної компенсації в розмірі 5000 грн. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial