Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

В жовтні 2020 року заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви вказує, що він громадянин Узбекистан уродженець м. Ташкент, Узбекська PCP, до 31.03.1976 року , наразі виявив бажання набути громадянство України. Підставою набуття громадянства України заявник вважає той факт, що його баба по батьківській лінії [PERSON] народилася на території АР Крим (на момент народження Кримська АРСР) в селищі Саватка, Балаклавського району [INFO] . Вирішення питання про встановлення юридичного факту - народження баби заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України", має для нього значення, оскільки від цього залежить вирішення іншого питання - питання набуття ним громадянства України за територіальним походженням. Тому заявник просив встановити факт, що факт, що особа, дані про яку зазначені у нотаріально завіреній копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.05.2021 року із записом прізвища « [PERSON] (російською мовою [PERSON] ) і особа, дані про яку зазначені у архівній довідці від 03.12.2019 № 7/4-К-1022 та свідоцтві про народження на ім`я [PERSON] від 17.04.2012 № [NUMBER] із записом прізвища « [PERSON] » (запис російською [PERSON] ) є однією і тією самою особою і є бабою громадянина Узбекистан [PERSON] , [INFO] . Встановити факт, що баба громадянина Узбекистан [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , народилася [INFO] , на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», тобто до 24 серпня 1991 року. Ухвалою суду від 30.10.2020 року відкрито окреме провадження у даній справі та призначено судове засідання на 22.01.2021. 22.01.2021 до суду надійшло клопотання від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про продовження строку на подачу письмових пояснень, з метою підготовки аргументованих письмових пояснень проти заяви. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.01.2021 року заяву залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 23 березня 2021 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2021 року про залишення без розгляду заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності вимоги заяви про встановлення фактів підтримав. Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області та Києво-Святошинський РВ ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області письмових пояснень або заперечень по суті поданої [PERSON] заяви до суду не направили. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали спарив та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, заявник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області щодо набуття громадянства України. Листом від 03.09.2020 року Києво-Святошинський РВ ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області повідомило [PERSON] що під час попереднього опрацювання матеріалів справи про набуття громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», встановлено, що у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження факту народження баби заявника, що слугує підставою для набуття громадянства. П. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на Території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент народження чи під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, Що підтверджують відповідні родинні стосунки для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до нотаріально завіреної копія свідоцтва про народження, [INFO] в с. Сватка, Балаклавського району КР АССР, народилась [PERSON] . Згідно архівної довідки МВС Республіки Узбекистан № 7/4-К-1022 від 03.12.2019 року, [PERSON] , 1921 р.н., уродженка с. Саватка Балаклавського району Кримської області, була виселена в травні 1944 року із Крима в Ташсельський район Ташкентської області. Разом з нею на обліку спецпоселення перебували: [PERSON] 1910 р.н. (чоловік), [PERSON] , 1938 р.н. (син), [PERSON] , 1949 р.н. (син) Відповідно до свідоцтва про народження від 17.04.2012 № [NUMBER] (актовий запис за № 126) [INFO] , народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьком якого зазначено [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (актовий запис за № 1430). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 02.12.2002 року, [PERSON] померла [INFO] в селищі Гвардійське, Сімферопольського району АР Крим, Україна. Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 25.09.2020 № 056/180-3 записи прізвища « [PERSON] », яке містить документ - нотаріально завірена копія свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.05.2021 року (російською мовою [PERSON] ) і прізвища « [PERSON] », яке містять документи - архівна довідка від 03.12.2019 № 7/4-К-1022 та свідоцтво про народження [PERSON] від 17.04.2012 № [NUMBER] (запис російською [PERSON] ), - документи, які були надані експертові на дослідження, є ідентичними. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями в п.3 цієї ж постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Порядок розгляду заяв щодо набуття громадянства України визначений Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» (розділ ІІ) та Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджених Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року, зі змінами внесеними Указом Президента України від 27 червня 2006 року №588 «Про внесення змін до Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі по тексту Порядок). Відповідно до змісту частини першої ст.8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення факту народження баби заявника на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» до 24 серпня 1991 року має для заявника юридичне значення та необхідне йому для вирішення питання про набуття та оформлення громадянства України за територіальним походженням та отримання паспорту громадянина України. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та необхідність задоволення заяви [PERSON] , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Outcome: approved