Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та пояснень представника позивача в судовому засіданні, 06 вересня 2015 року близько 21 години [PERSON], керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак «АА 1123 КВ», під час виїзду з прилеглої території будинку №3, що по просп.Незалежності в м.Нетішин Хмельницької області, маючи намір здійснити поворот ліворуч, не врахувала дорожню обстановку та не надала переваги у русі водію мотоцикла «ALFA MOTO YM 150-x» [PERSON], виїхала на його смугу руху, де зупинила свій транспортний засіб, перекривши рух на даній смузі, внаслідок чого [PERSON], не маючи жодної можливості здійснити маневр обїзду, наїхав на її автомобіль. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку забою колінного суглоба, ушкоджень ікро-ножного мязу. Крім того практично був знищений мотоцикл, яким він керував. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.01.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок вищевказаних дій відповідачки позивачу було заподіяну матеріальну шкоду на загальну суму 786 гривень 02 копійки, яка складається з наступного: вартості оплати поштових відправлень страховику, в яких [PERSON] повідомляв про настання страхового випадку та доводив вартість завданих збитків 109 гривень 36 копійок, витрат на придбання продуктів харчування, у звязку з необхідністю посиленого харчування під час проходження лікування 655 гривень 88 копійок, вартості послуг банку при оплаті судового збору при зверненні до суду з означеним позовом 20 гривень 78 копійок. Представник позивача зазначив, що крім матеріальної шкоди, діями відповідачки позивачу було також заподіяну моральну шкоду, яка полягає в тому, що він отримав тілесні ушкодження, у зв'язку з чим переніс сильний фізичний біль та страждання, страх за своє життя, оскільки міг загинути, адже в результаті зіткнення перелетів через автомобіль, впав на проїжджу частину, де ще деяку відстань його протягло мотоциклом. Після ДТП змушений був проходити лікування, під час якого переживав за майбутній стан свого здоровя, змінився звичний ритм його життя у звязку з отриманими травмами та перебуванням на стаціонарному лікуванні. Внаслідок вказаних подій, їдучи на мотоциклі чи в автомобілі, позивача до сьогодні переслідує почуття страху. Завдану йому моральну шкоду в результаті наведених обставин позивач оцінює в розмірі 10000 грн. Також, внаслідок ДТП та протиправних дій відповідачки був практично знищений мотоцикл [PERSON], у звязку з чим протягом тривалого часу він був позбавлений можливості використовувати його за призначенням. На даний час позивач, отримавши страхове відшкодування, тільки розпочав ремонт мотоцикла. Позивач вважає, що в результаті наведеного йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Крім того, після ДТП [PERSON] намагалася втекти з місця події, але їй в цьому завадив брат позивача, не намагалася надати йому допомогу та викликати швидку, а в подальшому не цікавилася станом його здоровя і категорично відмовилася відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідачка вину у скоєному не визнала, перед [PERSON] не вибачилася, що в свою чергу приносить йому додаткові душевні страждання та руйнує його життєві принципи та погляди. Неправомірною поведінкою [PERSON], яка виразилась в постійному глузуванні з позивача, висловлюваннями в його адресу нецензурними та іншими образливими словами, неодноразовими зверненнями у правоохоронні та судові органи з метою перекладання своєї вини у ДТП на [PERSON], наведенням надуманих фактів, прямими образами у судовому засіданні, позивачу також було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 1000 грн. На підставі наведеного, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 786 гривень 02 копійки, в якості майнової шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою, 12000 гривень, в якості моральної шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою та судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові та заяві про зменшення позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак надіслала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Згідно письмових пояснень та заперечень, просила в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. Представник відповідачки позовні вимоги також не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що у випадку встановлення вини особи у ДТП, ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і їх причинний зв'язок із завданою шкодою. Так, [PERSON] вважає, що ДТП сталося з вини [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху, що перебуває в причинному звязку з наслідками цієї ДТП. Оскільки відповідачка не вважає себе винною, тому не вбачає підстав для вибачень та відшкодування шкоди. Вона цікавилася станом здоровя позивача після ДТП, а її поведінка на місці події пояснюється перебуванням у стресовому стані та переконаністю в тому, що вона не винна. Крім того, представник стверджує, що з такими тілесними ушкодженнями, які отримав позивач, він перебував на лікування 5 днів, а медичні документи, в яких зазначено, що його лікування тривало 25 днів, підроблені. Позивачем не надано доказів того, що він потребував посиленого харчування, що його мотоцикл було знищено, а також того, що надані ним поштові квитанції мають відношення до даної справи. Не надано [PERSON] і належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди та її розміру. Представник третьої особи - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Допитаний як свідок позивач [PERSON] показав, що в результаті ДТП сильно вдарився головою в асфальтобетонне покриття у звязку з чим відчував нестерпний біль, не міг підвестися на ноги, його брат надавав йому першу допомогу, дотягнув до тротуару та викликав швидку. Відповідачка до нього не підходила, нічим не допомагала, стояла біля свого автомобіля та телефонувала чоловіку. Колив він знаходився на лікуванні, [PERSON] до нього в лікарню не приходила, його самопочуттям не цікавилась. Ні на місці події, ні в подальшому він не чув від неї слів співчуття. Під час перебування на лікуванні боявся, що може стати інвалідом, оскільки сильно травмував ногу. Відповідачка не вибачилася, не цікавилася станом його здоровя, а навпаки, після судових засідань з розгляду справи про ДТП, грубила йому, висловлювалася словами ненормативної лексики. Всі ці обставини спричиняли йому душевні страждання та переживання, а відповідно заподіяли моральну шкоду. Свідок [PERSON] батько позивача показав, що 06.09.2016 року йому зателефонував його син [PERSON] та повідомив, що іншого його сина [PERSON] збив автомобіль. Він разом з дружиною прибули на місце ДТП, але автомобіль швидкої медичної допомоги вже забрав [PERSON] у лікарню, де він проходив довготривале лікування. Крім того вони возили його на обстеження в м.Острог та м.Шепетівка. До сьогодні, в звязку з перенесеними травами, син відчуває біль, через пережите боїться сідати за кермо, постійно переживає та нервується. Крім того, відповідачка та її чоловік [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді звинувачували сина, говорили, що він дає неправдиві свідчення, обзивали його, синів та дружину «брехунами», що обурює його сімю. Свідок [PERSON] брат позивача показав, що був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди винуватцем якої є [PERSON] Саме він викликав для брата швидку медичну допомогу. [PERSON] перебував на лікуванні більше 20 днів. Після ДТП брат сильно переживає коли сідає за кермо. Відповідачка та її чоловік звинувачували брата в аварії, під час судових засідань обзивали їх сімю «брехунами». Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2015 року, кримінальне провадження № 12015240080000471 від 07.09.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито у звязку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.01.2016 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Хмельницької області від 18.02.2016 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності у звязку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення. Згідно постанови суду, 06 вересня 2015 року близько 21 години в м.Нетішин Хмельницької області [PERSON], керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак «АА 1123 КВ», під час виїзду з прилеглої території будинку №3 на проспект Незалежності, маючи намір здійснити поворот ліворуч, не врахувала дорожню обстановку та не надала переваги у русі водію мотоцикла «ALFA MOTO YM 150-x» [PERSON], виїхала на його смугу руху, після чого зупинила свій транспортний засіб, перекривши рух на даній смузі, внаслідок чого водій мотоцикла [PERSON] вїхав в передню частину її автомобіля і транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана постанова набрала законної сили 18.02.2016 року. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги критично твердження представника відповідачки про те, що вона не винна у вищевказаній ДТП, оскільки її вина встановлена постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.01.2016 року, яка набрала законної сили. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Як вбачається з поліса обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4602385 від 06.07.2015 року, цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак «АА 1123 КВ», яким керувала відповідачка [PERSON], застрахована в приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "УНІКА", строк дії поліса з 06.07.2015 року до 05.07.2016 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50000 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоровю - 100000 гривень, розмір франшизи - 1000 гривень. Згідно листа №6618 від 11.10.2016 року, за вищевказаним страховим випадком приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" сплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1490,41 грн. - за шкоду, заподіяну здоровю (відшкодування обґрунтованих витрат на лікування) та страхове відшкодування в розмірі 11749,71 грн. за шкоду заподіяну майну, як особі, яка за генеральним дорученням керує та розпоряджається транспортним засобом «ALFA MOTO YM 150-x», власником якого є [PERSON]. Вказане підтверджується страховим актом №00175912 від 21.06.2016 року, актом узгодження розмірів страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00175912 від 22.06.2016 року, наказом №00175912ЕК від 23.06.2016 року, платіжними дорученнями №015945 від 10.05.2016 року та №022858 від 04.07.2016 року. Позивач та його представник в судовому засіданні вказували на те, що у звязку з настанням страхового випадку [PERSON] змушений був неодноразово листуватися з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в звязку з чим поніс витрати на оплату поштових відправлень страховику загальна вартість яких, відповідно до наданих суду фіскальних чеків, складає 109 гривень 36 копійок (а.с.15-16). Факт необхідності надання документів та пошкоджених речей на вимогу страховика і їх направлення також підтверджується копіями листа ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» № 7638 від 25.11.2015 року, листів та заяв [PERSON] від 18.12.2015 року, від 06.11.2015 року, 14.03.2016 року. Враховуючи те, що вказані витрати позивач поніс внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що сталася 06.09.2015 року з вини відповідачки, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 109 гривень 36 копійок, що складається із витрат на оплату вартості поштових відправлень страховику. Відповідно до виписки № 5376 з медичної карти стаціонарного хворого та даних медичної карти, [PERSON] в період з 06.09.2015 року по 02.10.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій колінного суглобу, ушкодження ікро-ножного мязу. Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 114 від 23.10.2015 року, 06 вересня 2015 року [PERSON] були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма легкого ступеня - струс головного мозку, забій лівого колінного суглобу з осадненням його передньо - внутрішньої поверхні, осадненням передньої поверхні лівої гомілки, синця внутрішньої поверхні правого стегна в нижній третині, ушкодження латеральної зв'язки лівого колінного суглобу, запалення глибокої піднадколінникової сумки лівого колінного суглобу, ушкодження лівого литкового м'язу, які відносяться до категорії легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Суд не приймає до уваги та оцінює критично твердження представника відповідачки про те, що медичні документи підроблені і дані, що в них містяться, не відповідають дійсності, оскільки ним не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин. Згідно розяснень, викладених в п.п.«а» п.19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, компенсація (відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує та затвердженим МСЕК (у відповідних випадках судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місця, в якому їх придбали. Позивач стверджує, що в період лікування поніс витрати на придбання продуктів харчування у звязку з необхідністю посиленого харчування, однак не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що за станом здоровя йому було призначено посилене (додаткове) харчування і з яким раціоном. За відсутності доказів призначення [PERSON] посиленого (додаткового) харчування, суд не приймає до уваги надані ним чеки торговельних закладів про придбання продуктів харчування на загальну суму 655 гривень 88 копійок (а.с.17-18). Тому позовні вимоги в частині стягнення витрат на придбання продуктів харчування у звязку з необхідністю посиленого харчування задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідачки вартості послуг банку, які він поніс при оплаті судового збору при зверненні до Нетішинського міського суду з означеною позовною заявою в розмірі 20 гривень 78 копійок, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки зазначені витрати не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків. Згідно положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз'яснень викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами і доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, враховуючи те, що винними діями відповідачки [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заподіяно матеріальні збитки у вигляді пошкодження транспортного засобу та ушкодження здоровя, то суд приходить до висновку, що вказане потягло за собою спричинення йому і моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь позивача, суд враховує обставини за яких заподіяно тілесні ушкодження та пошкодження транспортного засобу, що це легкі тілесні ушкодження, тривалість, характер, глибину та обсяг його фізичних і душевних страждань, термін лікування, порушення звичного ритму життя, необхідність докладати зусилля для відновлення порушених прав, незручностей, що він несе через неможливість користуватися транспортним засобом, і з урахуванням засад розумності та справедливості оцінює її в розмірі 5000 гривень. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В силу пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотока ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Так, при зверненні до суду з даною позовною заявою, яка містить дві вимоги майнового характеру на загальну суму 90786,02 грн. позивач сплатив судовий збір в розмірі 1929,20 грн. Однак при зверненні до суду такою позовною заявою [PERSON] повинен був сплатити судовий збір в розмірі 907,86 грн., що відповідає вищевказаній нормі Закону України «Про судовий збір», тому саме з цієї суми суд проводить розрахунок судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Враховуючи те, що при зверненні до суду [PERSON] пред'явив позовні вимоги на загальну суму 90786,02 грн., з яких судом задоволено 5,63%, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 51,11 грн. (907,86 грн.х5,63%). Водночас, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про судовий збір» він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надміру сплаченого судового збору.

Outcome: approved