Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті його матері [PERSON] на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 34 у с. Буковець, Болехівської міської ради, Івано-Франківської області і земельна ділянка площею 0,46га біля даного будинку. Проте оформити право власності за заповітом не має можливості, оскільки [PERSON] сільська рада Болехівської міської ради за життя власника майна [PERSON] розпорядилась даним нерухомим майном на користь іншої особи [PERSON], що є причиною звернення до суду з даним позовом. Просить визнати протиправними та скасувати: рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 16.12.2005року № 51/05 "Про оформлення права власності"; рішення сесії [PERSON] сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 19.02.2014року № 07-20/14 "Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON]Ю.". Також, просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 34 у с. Буковець, Болехівської міської ради, Івано-Франківської області і земельну ділянку площею 0,200га для обслуговування вказаного жиитлового будинку. Судові витрати по справі покласти на відповідачів. 27 квітня 2017 року представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила також визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 27 грудня 2005р.серія ЯЯЯ № 479322 на імя [PERSON] У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] просили позовні вимоги задоволити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні. Зазначивши, що права позивача не порушенні так як у заповіті не вказано який саме будинок заповіла покійна [PERSON], яка була власником двох будинків. [PERSON] знала, що [PERSON]Ю, приватизував оспорюване домоволодіння ще за її життя і не оспорювала даного факту. Додатково суду пояснили, що відповідно до записів у погосподарській книзі та рішення [PERSON] сілької ради за 2004 рік [PERSON] добровільно передала [PERSON] земельну ділянку біля будинку площею 0,20 га. Також подали суду заву про застосування строку позовної давності, так як позивач [PERSON] та його мати [PERSON] знали з 2005 року про те, що відповідач користується спірною земельною ділянкою та будинком по вул. Шевченка, 34 у с. Буковець, та до 2017 року не оскаржували даного факту, а тому пропустили 3-річний строк звернення до суду. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, проте, подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі (а.с.31) . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що у власності [PERSON] було два будинки один 1930-х років побудови за адресою с.Буковець, Шевченка 34, в якому вона проживала до 1984 року та будинок 1970-х років побудови за адресою с.Буковець, Шевченка 37. В будинку 1930-х років побудови з 2005 року ніхто не проживав, [PERSON] користувалася даним будинком. Допитаний у судовому засіданні свідком сільський голова с.Поляниці [PERSON] пояснив суду, що в погосподарських книгах до 1999 року за [PERSON] числилося два будинки 1930-х та 1970-х років побудови. Однак, з 2000 року за [PERSON] рахується тільки будинок 1970-х років побудови, відомості про знищення будинку 1930-х років побудови, визнання його безхазяйним, передачу у власність [PERSON] відсутні у сільській раді. Також свідок [PERSON] не міг пояснити на якій правовій підставі [PERSON] сільська рада в 2005 році передала у власність будинок побудови 1930-х років по вул.Шевченка, 34, в с.Буковець, який рахувався за [PERSON] у власність [PERSON] Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Нормами\~статті 3 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому\~\~цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~\~\~\~\~\~Пункт 1 ч.2ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом\~чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час\~відкриття спадщини\~не проживав постійно із спадкодавцем, має подати\~нотаріусу\~або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 31 травня 2011року [PERSON] склала заповіт в якому заповіла: належний її старий житловий будинок в селі Буковець по вул. Т.Шевченка, земельну ділянку біля нього пл.0,46га Зеніній Любомирі Данилівні та [PERSON] в рівних частинах (а.с.9). З витягу з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 28 вбачається, що вищевказаний заповіт є чинним, не зміненим та не скасованим ( а.с.10-11). 21 вересня 2016 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,46га по вул. Шевченка, 34 в с. Буковець, [PERSON] сільської ради Івано-Франківської області, оскільки право власності на вказане нерухоме майно згідно даних РПВНМ зареєстроване за [PERSON] З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається також, що [PERSON] подала заяву, що строк для прийняття спадщини за заповітом пропустила без поважних причин і до суду звертатися не буде (а.с.12). 16 грудня 2005року рішенням [PERSON] сільської ради № 51/05 за заявою [PERSON] вирішено оформити право власності на домоволодіння № 34 по вул. Шевченка в селі Буковець, а саме літ.А житловий будинок загальною площею 43,5кв.м., житловою 17,0 кв.м., №1 ворота, 2 огорожа, за [PERSON] (а.с.17). 27 грудня 2005 року [PERSON] видано свідоцтво серії ЯЯЯ №479322 про право власності на нерухоме майно на домоволодіння по вул.Шевченка 34, с.Буковець Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області та зареєстровано право власності. За змістом ч. 2\~ст. 144 Конституції України\~та ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"\~рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Серед способів захисту цивільного права та інтересу, передбачених\~статтею 16 Цивільного кодексу України, встановлений, зокрема, й такий, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 393 ЦК України\~правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно довідки [PERSON] сільської ради від 26.08.2016р. за № 1194 вбачається, що будинок 1934 року побудови, який знаходиться в с. Буковець, згідно погосподарських книг за 1948-1960рр. значився за [PERSON] Після його смерті згідно погосподавських книг з 1961-2005роки головою домогосподарства була (дружина) [PERSON], 16.04.1925р.н.(а.с.13). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг вбачається, що за [PERSON] з 1961-1999 роки рахувалося два будинки 1930-х та 1970-х років побудови. З 2000 року за [PERSON] рахувався тільки будинок 1970-х років побудови. Судом встановлено, що у власності [PERSON] було два будинки: 1930-х (с.Буковець вул.Шевченка, 34) та 1970-х (с.Буковець вул.Шевченка, 37) років побудови. Відповідно до\~частини третьої статті 10 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 41 Конституції України\~та\~стаття 328 Цивільного кодексу України\~встановлюють, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності, відповідно до\~ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] сільською радою не надано суду доказів, які б підтвердили на якій підставі [PERSON] сільською радою 16 грудня 2005 року прийнято рішення та вирішено оформити право власності на домоволодіння № 34 по вул. Шевченка в селі Буковець, яке належало [PERSON], за [PERSON]. Тому, рішення [PERSON] сільської ради № 51/05 від 16 грудня 2005року "Про оформлення права власності" підлягає скасуванню як незаконне. І відповідно підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року серії ЯЯЯ №479322 видане [PERSON] на домоволодіння по вул.Шевченка 34, с.Буковець, яке видане на підставі незаконного рішення [PERSON] сільської ради № 51/05. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ст.267 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст.261 ЦК України\~за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Не заслуговують на увагу покликання відповідача про те, що [PERSON] як власнику було відомо, що її будинок 1930-х років побудови за адресою с.Буковець вул.Шевченка, 34, переданий у 2005 році [PERSON] сільською радою [PERSON], оскільки на підтвердження не надано належних доказів, а навпаки з показів свідків встановлено, що [PERSON] (та її діти) час від часу до дня смерті (2014 року) користувалася вказаним будинком, в якому ніхто не проживав. А у [PERSON] з 1996 року був інший будинок, де він і проживав зі своєю сім»єю. А тому, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, так як [PERSON] - власнику будинковолодіння по вул..Шевченка 34, с.Буковець Поляницької сільської ради за життя не було відомо, що він переданий у власність іншій особі [PERSON] Про даний факт не було відомо і позивачу, як спадкоємцю після смерті [PERSON] Що стосується вимоги про скасування реєстрації права власності [PERSON] на домоволодіння по вул. Шевченка 34, с.Буковець, [PERSON] сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, то суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 26 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(далі - Закон)\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься у разі\~скасування на підставі рішення суду, рішення про державну реєстрацію\~прав до Державною реєстру прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується (частина 2 статті 26 Закону). А тому, з метою повного захисту прав сторін, слід скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на домоволодіння по вул..Шевченка 34, с.Буковець Поляницької сільської ради, яка проведене на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 16.12.2005 року № 1/05 «Про оформлення права власності» та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року серії ЯЯЯ №479322, які визнаються судом недійсними. Щодо скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 19.02.2014року № 07-20/14 "Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON]Ю." та скасування державної реєстрацію права власності [PERSON] земельну ділянку площею 0,200га, суд приходить до наступного висновку. \~ Частиною першою\~статті 118 ЗК України\~передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. \~\~\~\~\~\~ \~У силу частини шостої статті\~118, частини першої статті\~122 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України) до відання сільських, селищних, міських\~рад належить право надання земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Громадяни, зацікавлені в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, подають клопотання до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. \~\~\~\~\~ Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин (підпункт 34 пункту\~1\~статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". \~\~\~\~\~\~ Отже, вирішення питань щодо надання у власність земельних ділянок належить до виключної компетенції територіальної громади в особі місцевих рад. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність, визначається з урахуванням положення\~статті 121 ЗК України. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області за № 09-12/04 від 22 травня 2004 року, за заявами [PERSON] та [PERSON], в [PERSON] вилучено земельну ділянку у вільний земельний фонд сільської ради в урочищі «Город» пл. 0,20га та надано вищевказану земельну ділянку з вільного земельного фонду сільської ради [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с.38). Архівним відділом виконавчого комітету Болехівської міської ради 21 березня 2017 року за № 01.4-02/С-24 надано: протокол 12 сесії [PERSON] сільської ради 4-го демократичного скликання від 22.05.2004р., з якого вбачається, що під № 9 слухалось питання «Про вилучення земельної ділянки у [PERSON]О.» (а.с.107). Згідно погосподарських книг за 2001-2005рр. у [PERSON] перебувала земля у приватній власності та користуванні загальною площею - 0,81га, з них: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,02га, для ведення особистого підсобного господарства 0,69га, для товарного виробництва - усього земельні частки, паї 0,10га. З додаткових відомостей погосподарської книги вбачається, що вилучено у [PERSON] 0,20га ур.«Город» рішення №09-12/04 від 22.05.2004р. та передано [PERSON] згідно матеріалів інвентаризації (а.с.94). Згідно погосподарських книг за 2006-2010р. у [PERSON] перебувала земля у приватній власності та користуванні загальною площею - 0,38га, з них: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,02га, для ведення особистого підсобного господарства 0,36га ( рілля 0,27га, багаторічні насадження , сінокос 0,09га. За 2008- 2010рр. за [PERSON] перебувала 0,9871га, з них: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25га, для ведення особистого підсобного господарства 0,7371га (рілля 0,6471га, багаторічні насадження, сінокос 0,09га. З додаткових відомостей по господарської книги вбачається, що вилучено 0,20га ур.«Город» рішення №09-12/04 від 22.05.2004р.(а.с.97). Згідно по господарських книг за 2001-2005рр. у [PERSON] перебувала земля у приватній власності та користуванні загальною площею - 0,47га, з них: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,02га, для ведення особистого підсобного господарства 0,35га, для товарного виробництва - усього земельні частки, паї 0,10га. З додаткових відомостей по господарської книги вбачається, що вилучено 0,20га в ур.«Город» рішення №09-12/04 від 22.05.2004р. передано [PERSON] з госп. №448 ([PERSON]О.) (а.с.95). Згідно по господарських книг за 2006р. у [PERSON] перебувала земля у приватній власності та користуванні загальною площею - 0,67га, з них: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,02га, для ведення особистого підсобного господарства 0,65га (рілля 0,55га, багаторічні насадження, сінокос 0,10га. За 2007-2010рр. у [PERSON] перебувала земля загальною площею 0,78 га, з них: для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25га, для ведення особистого підсобного господарства 0,76га (рілля 0,66га, багаторічні насадження, сінокос 0,10га. З додаткових відомостей по господарської книги вбачається, що передано із госп. № 167 від [PERSON] 0,108га ур. «Під Щовб» (а.с.96). 06 лютого 2014 року [PERSON] подано заяву на імя сільського голови про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Буковець по вул.. Шевченка, 34, для будівництва і обслуговування будинку (а.с.70). 12 лютого 2014 року головою земельної комісії підготовлено проект рішення про технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON]Ю.(а.с.71). 19 лютого 2014 року [PERSON] сільською радою винесено рішення за №07-20/14 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати у власність безоплатно земельну ділянку пл.0,2000га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Буковець по вул. Т.Шевченка, 34 [PERSON]Ю.(а.с.69). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 липня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,20га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що знаходиться за адресою по вул. Т.Шевченка, 34 в с. Буковець, Івано-Франківської області(а.с.59-61). Позивачем в силу ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду доказів про те, що рішення [PERSON] сільської ради №07-20/14 приймалося з порушенням, та є протиправним. Частина 3\~ст. 61 ЦПК України\~визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~\~ Так, 08 вересня 2009 року Болехівським міським судом винесено рішення яким задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Визнано нечинним та скасовано рішення сесії [PERSON] сільської ради № 21-23/09 від 27 січня 2009 року про скасування рішення сесії рад № 07-04/06 від 26.07.2006 року в частині про надання [PERSON] у приватну власність земельних ділянок в урочищах «За потоком в розмірі 0,12га», «Над лужки» в розмірі 0,10га, «[PERSON]) в розмірі 0,09га, «Помірки» в розмірі 0,09га, «Купенівя» розміром 0, 08га для ведення особистого селянського господарства (а.с.39-41). 17 листопада 2009 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області рішення Болехівського міського суду від 08 вересня 2009 року залишено без змін, а апеляційну скаргу відхилено (а.с.78-80). В мотивувальних частинах вищевказаних судових рішень зазначено, що земельна ділянка в урочищі «Коло старої хати» має іншу назву «Город» розміром 0,36га, з яких на час сприйняття рішення 26.07.2006 року частина цієї ділянки розміром 0,20га була вилучена у позивачки ([PERSON]О.) за її згодою та надана внукові [PERSON] (а.с.79, 82) Дані рішення набрали законної сили, а [PERSON] знала про вилучення у неї частини земельної ділянки площею 0,20га в ур.«Город» рішенням №09-12/04 від 22.05.2004р. та надання її [PERSON] Даний факт підтверджується також особистими підписами [PERSON] у погосподарських книгах за 2001-2005 роки де зазначено, про вилучення і передачу земельної ділянки с. Буковець по вул.Т.Шевченка,34, площею 0,20га, [PERSON] 26 квітня 2017 комісією виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської ради складено акт, про те, що в результаті проведених вимірів загальна площа земельної ділянки в с. Буковець по вул.Т.Шевченка,34 становить 0,4036га. Межі земельної ділянки пл.0,20га, згідно свідоцтва про право власності віл 14.07.2014р. належать [PERSON] Згідно господарської книги за [PERSON] на день її смерті (16 жовтня 2014р.) належали (обліковувалися) такі земельні ділянки: -в с. Буковець, вул. Шевченка, 37 0,25га для обслуговування житлового будинку, 0,0971га для ведення особистого селянського господарства, Урочище «За потоком» - 0,12га, урочище «Над лужки» - 0,10га. урочище «Помірки» - 0,09га, урочище «Лази» -0,09га. -в с. Буковець, вул.Шевченка,34 - згідно заяви про інвентаризацію земель у приватну власність від 24.12.1993р. в користуванні [PERSON] земельна ділянка «[PERSON] коло старої хати» становила пл.0,39га, а рішенням сесії № 09-12/04 від 22.05.2004р. було вилучено земельну ділянку пл.0,20га та надано [PERSON] для обслуговування житлового будинку. Також зазначено, що земельна «[PERSON] коло старої хати» та земельна ділянка «Город» в с. Буковець по вул. Шевченка, 34 є одна і та сама земельна ділянка загальною пл.0,4036га. Рішення [PERSON] сільської ради № 09-12/04 від 22.05.2004р. не скасовувалося та є чинним на даний час. За життя власниця земельної ділянки [PERSON] не оспорювала вилучення у неї та передачу земельної ділянки площею 0,20га по вул.Т.Шевченка,34, с.Буковець, [PERSON] для будівництва і обслуговування будинку. Таким чином, [PERSON] не вважала, що її права власності на земельну ділянку «Город» в с.Буковець по вул. Шевченка, 34 були порушені, не зверталася за їх захистом чи відновленням, а тому позовні вимоги позивача, щодо виділення, реєстрації земельної ділянки, як спадкоємця [PERSON] в цій частині не підлягають до задоволення. \~ Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позовом не доведено, що є самостійною підставою для цього. Заява про застосування строку позовної в цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог у зв'язку з необґрунтованістю, виключаються підстави для відмови у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Інші доводи та докази сторін не спростовують вищезазначеного висновку суду. Таким чином, заявлений позов в уточненому вигляді [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання протиправними і скасування рішень та скасування реєстрації права власності підлягає до часткового задоволення. З приводу стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 4800 грн. суд зазначає таке. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 4800 гривень позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 14 лютого 2017 року, квитанцію №1 та [PERSON] виконаних робіт від 13 квітня 2017 року (а.с. 156-157). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на викладене, суд частково задовольняє вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з [PERSON] в розмір 1920 грн., з [PERSON] сільської ради 960 грн. Також в силу ст. 84,88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів судовий збір: з [PERSON] в розмір 1280грн., з [PERSON] сільської ради 640 грн. На підставі наведеного, ст. 15, 16, 328, 393, 1216, 1217, 1223\~ЦК України, ст.\~118,\~121 ЗК України,

Outcome: approved