Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до відповідачів Публічного акціонерного товариства „РОДОВІД БАНК" (далі ПАТ "РОДОВІД БАНК", [PERSON], в якому просив визнати припиненим договір поруки №34.5/АК-00017.08.2-З/П, укладений 22 серпня 2008 року між ним та ПАТ "РОДОВІД БАНК". В обґрунтування позову посилався на те, що 22.08.2008 року між ПАТ "РОДОВІД БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір №34.5/АК-00017.08.2, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти в сумі 200 000,00 грн. строком до 22 серпня 2015 року зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 22 серпня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] прийняв на себе зобов'язання відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON], які витікають з укладеного нею кредитного договору. Вважає, що укладений ним договір поруки припинив свою дію. У березні 2014 року з розмови з [PERSON] йому стало відомо, що нею укладено декілька додаткових угод до кредитного договору та змінено графіки погашення заборгованості. Так, 10.03.2009 року між [PERSON] та Банком укладено додаткову угоду №1 до Кредитного договору, відповідно до якої сторони погодили, що починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами та нарахованими відсотками згідно з графіком платежів (додаток №2) Тобто, сторони змінили суттєві умови договору, а також змінили графік погашення кредиту, однак відповідні зміни не були внесені до договору поруки. Пізніше 09.09.2009 року між [PERSON] та Банком було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодили і підписали новий графік погашення заборгованості №3, знову збільшили сукупну вартість кредиту. Виходить, що зобов'язання по кредитному договору збільшувалися щонайменше два рази, проте жодного разу поручитель не надавав своєї згоди, як того вимагає законодавство. Тому договір поруки припинив свою дію через збільшення обсягу основного зобов'язання без відповідної згоди поручителя. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовну заяву із зазначених у ній підстав та просив задовольнити повністю. Представник відповідача за довіреністю Даценко В.С. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України до припинення договору поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть привести до збільшення обсягу відповідальності. Таке збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язнання виникає у разі підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти, збільшення чи встановлення неустойки. Уклавши 10.03.2009 року додатковий договір №1 до кредитного договору №34.5./АК-00017.08.2 від 22.08.2008 року з [PERSON], 09.09.2009 року додатковий договір №2, АТ "РОДОВІД БАНК" жодним чином не збільшив розмір відповідальності поручителя. Додатковими договорами було встановлено "грейс-період" - період, під час якого позичальник і поручитель не сплачували кредит (тіло) або зменшився щомісячний платіж за кредитом (тілом) у зв'язку з тим, що [PERSON] мала матеріальні труднощі. При цьому загальна сума кредитних коштів не збільшувалася, як і строк дії кредитного договору, не змінювався розмір неустойки. Оскільки проценти нараховуються на залишок кредиту (тіло кредиту), то їх розмір виключно залежить від залишку кредиту і зменшується пропорційно до зменшення кредиту. В разі сталої суми кредиту, розмір процентів також не змінюється. Тому просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повістка повернулася з місця реєстрації відповідача "за закінченням терміну зберігання", що відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.08.2008 року між ПАТ "РОДОВІД БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір №34.5/АК-00017.08.2, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти в сумі 200 000,00 грн. строком до 22 серпня 2015 року зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 22 серпня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №34.5/АК-00017.08.2-З/П, відповідно до п.1.1 якого [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №34.5/АК-00017.08.2 від 22 серпня 2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком і Позичальником. Згідно ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідно до вимог 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ст. 10 п.3 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Із матеріалів справи вбачається, що 10.03.2009 року між ПАТ "РОДОВІД БАНК" та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору від 22 серпня 2008 року, яким, згідно п. 3.1.1 було узгоджено додаток №2 "Графік погашення заборгованості", з якого вбачається, що позивачу було надано пільговий період на 5 місяців з 10.03.2009 по 10.07.2009 року, протягом якого вона не сплачувала тіло кредиту. 09.09.2009 року між відповідачами було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору від 22 серпня 2008 року, відповідно до якого узгоджено новий графік№3 погашення заборгованості, відповідно до якого позичальнику на два місяці зменшено щомісячний платіж за тілом кредиту. Також 24 січня 2011 року було укладено ще один додатковий договір №3 до кредитного договору, відповідно до якого пункти 4.2 та 4.4 договору викладено в новій редакції, з яких слідує, що проценти за користування кредитами нараховуються Банком до моменту повного погашення кредиту. Поручитель [PERSON] не був повідомлений банком про укладення додаткових договорів до кредитного договору, що не заперечується представником ПАТ "РОДОВІД БАНК" Даценко В.С.. Однак остання наполягає на тому, що обсяг відповідності поручителя не збільшився, оскільки загальна сума кредитних коштів не збільшувалася, строк дії кредитного договору не змінювався, як не змінювався і розмір неустойки. Так як проценти нараховуються на тіло кредиту, то їх розмір виключно залежить від залишку кредиту і зменшується пропорційно до зменшення кредиту, а тому підстав для застосування ч.1 ст.559 ЦК України немає. Відповідно до роз'яснень, наведених в п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Із договору поруки від №34.5/АК-00017.08.2-З/П від 22 серпня 2008 року, зокрема його пункту 1.1, видно, що [PERSON] узгодив з Банком і передбачив можливість зміни умов кредитного договору шляхом укладення додаткових угод між Банком та Позичальником, тому його посилання на неузгодження з ним зміни умов кредитного договору, зокрема, графіку погашення заборгованості, є безпідставними. Судом також встановлено, що заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2014 року позов ПАТ "РОДОВІД БАНК" задоволено частково та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №34.5/АК-00017.0-8.2 від 22.08.2008 року в сумі 514136,26 грн., а також судовий збір. Рішення набрало законної сили 01.08.2014 року, а виконавчі листи пред'явлено до примусового виконання. При цьому, як видно із тексту вказаного рішення, в судовому засіданні предметом обговорення також було і питання щодо чинності договорів поруки, на що посилалася в поясненнях представник позивача Даценко В.С. та відповідач [PERSON] в своїх письмових запереченнях на позов, втім суд не знайшов підстав для стягнення заборгованості лише з позичальника у зв'язку з припиненням дії договорів поруки та стягнув заборгованість солідарно з позичальника та двох поручителів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені підстави позову, а тому позовні вимоги про визнання договору поруки припиненим не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed