Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.12.2017 близько 10-03 год. на автодорозі «Мукачево-Львів» відповідач керуючи належним позивачеві транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] допустив з`їзд в кювет та зіткнення з електроопорою. Відповідач порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і визнаний судом 17.01.2018 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки автомобіль позивача зазнав ушкоджень, то просить стягнути з відповідача у відповідності до ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України завдану ним шкоду в розмірі 226904,00 грн., 2000,00 грн. за складення звіту про оцінку вартості матеріального збитку, 15000,00 грн. - моральної шкоди та понесені витрати по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач підтримав повністю заявлені позовні вимоги. Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно до якого не погоджувався із висновком про вартість пошкодженого транспортного засобу, а в подальшому в судовому засіданні визнав позов частково в загальній сумі 170000,00 грн., не конкретизуючи який розмір матеріальної, а який розмір моральної шкоди він визнає. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2018, яка набрала законної сили 27.01.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезгаданого ДТП. Оскільки автомобіль під керуванням [PERSON] , який є власністю [PERSON] отримав значні механічні пошкодження від зіткнення з електроопорою, а по матеріалах справи саме [PERSON] є винною особою у цьому зіткненні, то відповідно дії відповідача перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків - шкоди належному позивачеві автомобілю. Згідно до Звіту №18/04/07 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автотранспортного засобу Мерседес Бенц», модель Спрінтер 311 CDI, тип вантажний фургон-рефрижератор (реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] ) виконаного суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] , який долучено до матеріалів справи, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Мерседес Бенц», модель Спрінтер 311 CDI д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП складає 226904,00 грн. (а.с. 12-17). В судовому засіданні 19.02.2020 сторони подали клопотання та підтримали подане раніше клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої прохали доручити експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України або експертам Торгово-промислової палати Івано-Франківської області та поставити на вирішення експертам наступні питання: - Яка ринкова вартість автотранспортного засобу «Мерседес» р.н. [NUMBER] ? - Яка вартість матеріального збитку завданого власнику автотранспортного засобу «Мерседес» р.н. [NUMBER] в наслідок ДТП, що мало місце 19.01.2017р.? - Чи відповідають ушкодження автотранспортного засобу «Мерседес» р.н. [NUMBER] даті ДТП та його обставинам? - Чи могли бути спричинені ушкодження після дорожньо-транспортної пригоди? Ухвалою суду було призначено по даній справі автотоварознавчу експертизу та поставлено на вирішення експерту наступні запитання : - Яка ринкова вартість автотранспортного засобу «Мерседес Бенц», 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , що належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] на дату оцінки? - Яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого(ї) власнику автотранспортного засобу «Мерседес Бенц», 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , що належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.12.2017 року о 10-30 год. на автодорозі Мукчево-Львів км. 294+800 на дату проведення оцінки? За результатом призначеної судом експертизи згідно до висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 03.08.2020 за №СЕ-19/109/14/4-25АВ/20 вказано, що : «1. Ринкова вартість представленого для дослідження автомобіля Mercedes Benz 311 CDI, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , станом на момент дослідження 28.04.2020 могла становити 211515,00 грн (двісті одинадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень) 00 коп. 2. Вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Mercedes Benz 311 CDI, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 28.04.2020 становила 211515,00 грн (двісті одинадцять тисяч п 'ятсот п`ятнадцять гривень) 00 коп.» Щодо покликань відповідача про те, що автомобіль позивача можливо був застрахований, то слід вказати таке. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третьої особи. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовя`зує одержати його. При цьому, позивач станом на час звернення до суду є власником транспортного засобу, якому було завдано шкоду, оскільки останній належить йому на праві власності (а.с.6). Згідно ст.1166 ЦК України шкода відшкодовується особою яка завдала шкоду, тобто винною особою, а винною особа визнається відповідним рішенням, тобто з моменту, коли рішення суду вступило в законну силу. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно до ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довестиобставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до змісту ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Так, згідно постанови Богородчанського міського суду Івано-Франківської області від 17.01.2018, яка набрала законної сили 27.01.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яке мало місце 19.12.2017 (а.с.9). Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] 19.12.2017 о 10-03 год. на автодорозі «Мукачево-Львів» км 294+800, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», д.н.з. [NUMBER] порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив з`їзд в кювет та зіткнення з електроопорою. В результаті ДТП транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження, тим самим відповідач [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже факти, встановлені постановою суду, яка набрала законної сили, а саме факт вчинення відповідачем ДТП, що встановлені вказаною ухвалою та матеріалами справи, суду не підлягає доказуванню за даною справою. Власником пошкодженого транспортного засобу є позивач. Згідно із статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено Звіту №18/04/07 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автотранспортного засобу Мерседес Бенц», модель Спрінтер 311 CDI, тип вантажний фургон-рефрижератор (реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] ) виконаного суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] . Відповідно до Звіту №18/04/07, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Мерседес Бенц», модель Спрінтер 311 CDI д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП складає 226904,00 грн. В той же час відповідно до висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 03.08.2020 за №СЕ-19/109/14/4-25АВ/20 вартість матеріального збитку, який завданий власнику наданого на дослідження КТЗ Mercedes Benz 311 CDI, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 28.04.2020 становила 211515,00 грн (двісті одинадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень) 00 коп. За таких обставин, враховуючи, що висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 03.08.2020 за №СЕ-19/109/14/4-25АВ/20 наданий на виконання судового рішення про призначення експертизи,а експерт є повідомленим про кримінальну відповідальність за введення в оману суду та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, суд з урахуванням того, що даний висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими доказами, перевіривши та оцінивши його за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності приймає до уваги даний висновок, як доказ в цивільному процесі. Положеннями ч. 1 ст. 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно доположень ст. 12ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На переконання суду, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт спричинення шкоди, протиправність дій відповідача, наявність його вини, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками у виді шкоди. Варто також зазначити, що відповідно до положень ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване всудовому рішенні. За таких обставин, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем прав та інтересів позивача, а при визначенні розміру завданих матеріальних збитків слід опиратися на висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 03.08.2020 за №СЕ-19/109/14/4-25АВ/20 та визначену ним суму завданих збитків, що складає 211515,00 грн (двісті одинадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять гривень) 00 коп. Отож суд приходить до переконання про часткову підставність вимог позивача в частині стягнення з відповідача вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Mercedes Benz 311 CDI, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] внаслідок ДТП 19.12.2017, що складає 211515,00 грн., а оскільки суд бере до уваги висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 03.08.2020 за №СЕ-19/109/14/4-25АВ/20, який був проведений за клопотанням і за рахунок відповідача, а не Звіт №18/04/07 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автотранспортного засобу Мерседес Бенц», модель Спрінтер 311 CDI, тип вантажний фургон-рефрижератор (реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] ), який був виконаний суб`єктом підприємницької діяльності [PERSON] на замовлення і за рахунок позивача, то ці витрати сторін слід залишити понесеними за сторонами. Відтак в цій частині позовних вимог позов підлягає до часткового задоволення. Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд знаходить підстави і для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке. Так знайшов своє підтвердження факт того, що внаслідок дій відповідача по справі позивач зазнав душевних страждань та змушений був вживати заходи спрямовані на захист свого безпідставно порушеного права, в результаті чого безперечно зазнав моральної шкоди. Згідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови від 31.03.95р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.5. ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому стороною позивача не представлено суду жодних доказів які б підтверджували факт заподіяння позивачу інших втрат немайнового характеру внаслідок дій або бездіяльності відповідача, а також не наведено обґрунтування заявлених ним у відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 15000,00 грн. Проте, на переконання суду сам по собі факт потрапляння належного позивачу автомобіля в ДТП, що сталася не з його вини та поза його бажанням безумовно свідчить про настання стресової ситуації, яка порушує звичний уклад життя та вказує про завдання позивачу певної моральної шкоди, а відтак визначений позивачем розмір сатисфакції в сумі 15000,00 грн. суд вважає можливим зменшити до 3000,00 грн. і в даному випадку вважає цей розмір таким, що відповідає обставинам справи. Тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з відповідача суд вважає можливим задовольнити частково, стягнувши з останнього на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., який, на переконання суду, відповідає засадам розумності, співмірності і справедливості. Щодо витрат по оплаті правової допомоги, то суду не представлено жодних доказів в обґрунтування понесених позивачем витрат на оплату правової допомоги, а відтак в даний час відсутні будь-які правові підстави для задоволення вказаної вимоги. На підставі наведеного та

Outcome: partial