Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

У січні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення, вселення та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 21 листопада 2018 року [PERSON], законним представником якого є [PERSON], подано позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], ДП "Сетам", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Н.М., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Траст-Капітал", державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозова А.І., [PERSON], [PERSON], Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання недійсними електронних торгів, скасування свідоцтва про придбане нерухоме майно. 24 січня 2019 року [PERSON], який є законним представником [PERSON], подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та встановлення обов'язку [PERSON] та іншим особам, що не зареєстровані у квартирі [ADDRESS], звільнити її та надати доступ до указаної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Як вбачається з позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], законним представником якого є [PERSON], позивач просить суд, визнати недійсними електронні торги, що оформлені протоколом від 15 лютого 2017 року №235829, а також скасувати свідоцтво про придбане з прилюдних торгів нерухоме майно від 23 червня 2018 року №2435, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. У заяві про забезпечення позову [PERSON] просить суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS] та встановити обов'язок [PERSON] та іншим особам, що не зареєстровані у квартирі [ADDRESS], звільнити її та надати доступ до указаної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У заяві [PERSON] про забезпечення позову відсутні посилання на докази, які б свідчили, що [PERSON] вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження чи підготовку до відчуження квартири [ADDRESS]. Більш того, заявником не зазначено посилання на докази на підтвердження того, що у згаданій квартирі проживають інші особи, крім [PERSON] Крім того, за приписами ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Таким чином, суд вважає, що у випадку застосування вказаних заходів забезпечення позову фактично ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог без розгляду справи по суті, що не допускається. Окрім цього, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Враховуючи те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], йому належать права володіння, користування та розпорядження цим нерухомим майном. Зважаючи на викладене, підстави для забезпечення позову відсутні. Суд роз'яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed