Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання власником спадкового нерухомого майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилася [INFO] року в с. Бреч Корюківського району Чернігівської області. Її родове прізвище було [PERSON]. Після укладення шлюбу з [PERSON] 02.11.1969 року, вона змінила прізвище на [PERSON]. Батьками позивачки є: батько [PERSON], мати [PERSON]. Під час перебування у шлюбі батькам була виділена земельна ділянка під [ADDRESS] для будівництва житлового будинку та надвірних будівель. Через декілька років будівництво будинку було фактично закінчено і батьки почали проживати в новопобудованому житловому будинку, але право власності на даний будинок не було зареєстровано, тому на теперішній час будинок вважається незакінченим будівництвом, хоча фактично закінчений будівництвом на 100%. В погосподарській книзі Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області був відкритий номер на вищевказаний житловий будинок і його власником була записана мати позивачки. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] року. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON] На майно померлої відкрилась спадщина. Мати за життя розпорядилась своїм майном, склала заповіт на користь позивачки. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями позивачка звернулась до Корюківської державної нотаріальної контори Чернігівської області, де нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок померлої матері, так як свідоцтво про право власності на житловий будинок видане вже після її смерті. Нотаріус видала позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з чим позивачка звернулась до суду із вказаним позовом і просить визнати її власником спадкового майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] Позивачка у судове засідання 20.03.2014 року не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав і міркувань. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив, що позивачка народилася [INFO] року в с. Бреч Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Брецьким сільРАГС Корюківського району Чернігівської області 07.01.1950 року. Батьками позивачки є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.16, зворот). 02.11.1969 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Брецьким сільРАГС Корюківського району Чернігівської області 02.11.1969 року (а.с.15). Складений [PERSON] на користь позивачки заповіт був посвідчений Брецькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області 24.01.1994 року та зареєстрований в реєстрі за № 9 (а.с.5). 03.11.2003 року було складено Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-11). 27.11.2003 року рішенням виконавчого комітету Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області № 60 встановлено право власності на домоволодіння в [ADDRESS] за померлою [PERSON] (а.с.12-13). Згідно довідки Корюківського районного бюро технічної інвентаризації КРКП «Рампа» від 17.01.2014 року № 15/01-14 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці в [ADDRESS], має 100% готовності та 50% зносу. Право власності на даний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 29.12.2003 року (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Брецькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області 15.02.2003 року, актовий запис № 3 (а.с.15). Згідно спадкової справи №166/2003, заведеної до майна померлої [INFO] року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась дочка померлої [PERSON] (а.с.33). В погосподарській книзі Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області був відкритий особовий рахунок [NUMBER] на господарство за адресою: [ADDRESS], головою господарства була записана [PERSON] Рік побудування будинку у вказаному господарстві - 1948. Будинок до майна колгоспного двору не відносився (а.с.60, 72-74). Згідно довідки виконавчого комітету Брецької сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 04.08.2003 року № 380 [PERSON] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] року одна (а.с.3). Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок видане вже після смерті спадкодавця - матері позивачки [PERSON] і вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно. Ст.5 ЦК України визначає, що до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Згідно з ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Спірний житловий будинок збудовано у 1948 році, а тому вирішуючи питання про набуття спадкодавцем, [PERSON], права власності на спірний житловий будинок слід застосовувати законодавство, що діяло на момент закінчення будівництва. Статтею 5 Цивільного кодексу УРСР 1922 року (в редакції, що діяла на 1948 рік) передбачено, що кожний громадянин має право набувати і відчужувати майно з зазначеними в законі обмеженнями. Відповідно до ст.54 Цивільного кодексу УРСР 1922 року (в редакції, що діяла на 1948 рік) предмет приватної власності може становити всяке не вилучене з приватного обороту майно. Згідно п.1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року "Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків" установлено, що кожен громадянин має право побудувати для себе на праві приватної власності житловий будинок в один або два поверхи з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно як в місті, так і поза містом. У відповідності до положень п.2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року № 3211 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року "Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків" земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду та земель держлісфонду в безстрокове користування, а побудовані на цих ділянках будинки являються приватною власністю забудовників. З обставин справи вбачається, і цей факт не оспорюється сторонами у справі, що забудовником спірного житлового будинку була мати позивачки - [PERSON] Згідно даних Погосподарської книги № 1 Брецької сільської ради в господарстві з особовим рахунком [NUMBER] проживала [PERSON], голова господарства. Роком збудування житлового будинку вказаного господарства зазначений 1948 рік (а.с.73). Такі фактичні дані, викладені в офіційних документах первинного обліку сільської ради, на думку суду, у сукупності з іншими доказами, достеменно засвідчують той факт, що [PERSON] у 1948 році був збудований спірний житловий будинок. А з урахуванням положень п.2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року № 3211 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року "Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків" будинок належав [PERSON] на праві приватної власності з моменту закінчення будівництва, тобто з 1948 року, і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого права власності на вказаний житловий будинок. [PERSON] померла [INFO] року, тобто вирішуючи питання про прийняття позивачем після неї спадщини, зокрема, спірного житлового будинку, необхідно керуватися положеннями ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення даних правовідносин). Так, згідно ст.534 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. 24.01.1994 року [PERSON] склала на користь позивачки заповіт, за яким заповіла їй все своє майно, яке б воно не було і з чого б воно не складалось (а.с.5). Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із спадкової справи №166/2003, заведеної до майна померлої [INFO] року [PERSON] позивачка, як дочка померлої та спадкоємець за заповітом, звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняла спадщину (а.с.33). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, зважаючи на визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, суд приходить до висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки забудовником спірного житлового будинку була мати позивачки, будівництво було завершено у 1948 році і мати позивачки набула право власності на вказане нерухоме майно у відповідності до діючих на момент його зведення норм законодавства. Позивачка прийняла спадщину після матері, спірний житловий будинок, проте позбавлена можливості оформити спадщину через те, що право власності на вказане майно було зареєстроване за матір'ю позивачки [PERSON] після її смерті, у зв'язку з чим право позивачки підлягає захисту у судовому порядку.

Outcome: approved