Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кошаринецької сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обгрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої, як члена колгоспного двору, відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла її дочка [PERSON], однак належним чином своїх спадкових прав не оформила. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] і спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] позбавлений можливості у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, а тому звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті позивач подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - сільський голова Токаренко С. надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника сільської ради . Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їх правовідносини. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією записа акта про смерть № 10 від 01.09.1999 р. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS]. Вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями відноситься до категорії колгоспного двору, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки. Згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок [NUMBER], станом на 15.04.1991 року склад двору наступний: [PERSON] - голова двору, [PERSON]-член двору. Із приписів ст.ст.524, 525, 526, 527, 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, вбачається, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, або місцезнаходження майна. Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини, вважається, що він прийняв спадщину. Спадщину після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняла її дочка [PERSON], що підтверджується ксерокопією записа акта про народження № 55 та довідкою Кошаринецької сільської ради Бершадського району Вінницької області № 102 від 11.04.2018 року. [INFO] померла [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] та спадщину прийняв, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі та копією спадкової справи № 27/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] Однак належним чином оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] позивач позбавлений можливості, у зв"язку з відсутністю правових документів про власність на вказаний житловий будинок, що стверджується роз"ясненням щодо оформлення спадщини від 02.07.2018 року № 234/02-14. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи, що вищевказаний житловий будинок відносився до категорії колгоспних дворів та згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок [NUMBER], станом на 15.04.1991 року склад двору наступний: [PERSON], [PERSON] а тому даний будинок належав їм на праві спільної часткової власності в рівних частинах. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved