Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

06.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано рішенням Шаргородського районного суду від 20.02. 2013 року. Під час шлюбу у них народилося троє дітей, на утримання яких рішенням Шаргородського районного суду від 29.12.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти. Після розірвання шлюбу вони с відповідачем продовжували проживати разом, і 15.02.2014 року у них народилася донька [PERSON]. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шаргородського районного суду від 20.02. 2013 року шлюб розірвано (а.с.7). Під час шлюбу у сторін народилося троє дітей, на утримання яких рішенням Шаргородського районного суду від 29.12.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти (а.с.11). Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом, і 15.02.2014 року у них народилася донька [PERSON] (а.с.6), яка проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Козлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1159 від 15.12.2016 року (а.с.4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами не досягнуто. Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-182, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.п.3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є молодою працездатною людиною, має можливість працювати, зобовязаний утримувати власну дитину та спроможний сплатити аліменти на утримання доньки, у розмірах, визначених позивачкою. Ухвалюючи таке рішення суд виходить із захисту інтересів дитини та з вимог діючого законодавства. Так, відповідно до статті 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2017 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком до 6 років, з 01 січня 2017 року становить 1355 грн. Позивачка, як мати несе рівні з відповідачем витрати по утриманню дитини, але при цьому доглядає дитину на відміну від відповідача, що впливає на її можливість покращити заробіток, тому розмір аліментів в розмірі ? частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу звернення її до суду і до досягнення дитиною повноліття забезпечить належний захист інтересів дитини та отримання дитиною надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітньої дитини [PERSON], [INFO] на матеріальне утримання з боку батька порушено і підлягає судовому захисту. Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. За правилами ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн. У силу п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved