Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 грудня 2015 року о 15 годині 00\~хвилин на 132 кілометрі + 56 м автодороги Красноград Перещепино Новомосковськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "МАЗ 630305", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та "Volkswagen Touareg", реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням і який належить йому на праві власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним за постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016\~року у даній дорожньо-транспортній пригоді визнаний водій [PERSON], який притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.\~124 КУпАП. Автомобіль "МАЗ 630305", реєстраційний номер [NUMBER], належить ТОВ\~"АТБ-інвест" на підставі права власності, у той же час відповідно до договору оренди автотранспортного засобу від 01 лютого 2011 року № 102-2011-Т/и перейшов у володіння та користування до ПП "Транс Логістик". Позивач зазначає, що,\~згідно висновку № 12689 експертного автотоварознавчого дослідження від 29 лютого 2016 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної йому як власнику автомобіля "Volkswagen Touareg", реєстраційний номер [NUMBER], складає 367\~247\~грн. 92\~коп. ПрАТ "УСК Княжа Вієнна [PERSON]" виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 50\~000 грн. Відповідач компенсувати заподіяну шкоду відмовляється. Позивач просить стягнути з відповідача різницю збитку заподіяного пошкодженням його автомобіля та виплаченою страховою компанією сумою, що складає 317\~247\~грн. 92\~коп. грн.; витрати, пов'язані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу в сумі 3\~304 грн.; витрати на проведення експертизи в сумі 1000\~грн. та витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в сумі 3 215\~грн. 52\~коп. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили його задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов та поясненнях. Треті особи в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавали, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення № 183/7821/15 відносно [PERSON], приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 02 грудня 2015 року о 15 годині 00\~хвилин на 132 кілометрі + 56 м автодороги Красноград Перещепино Новомосковськ водій [PERSON], керуючи автомобілем "МАЗ 630305", реєстраційний номер [NUMBER], володільцем якого був ПП "Транс Логістик" на підставі договору оренди автотранспортного засобу № 102-2011-Т/и (а.с. 31-33, 34), залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Touareg", реєстраційний номер [NUMBER], який стояв у попутному напрямку, що належить [PERSON] на праві особистої власності і яким він керував, в результаті чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01\~березня 2016 року, 02 грудня 2015 року о 15 годині 00\~хвилин на 132 кілометрі автодороги Красноград Перещепино Новомосковськ водій [PERSON], керуючи автомобілем "МАЗ", реєстраційний номер [NUMBER], залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Touareg", реєстраційний номер [NUMBER], який стояв у попутному напрямку, в результаті чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження; водія [PERSON] визнано винним у порушенні вимог п. 13.1 ПДР та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340\~грн. (а.с. 4-5). Оскільки постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України), наведені у постанові Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року обставини ДТП та винні дії водія [PERSON], які призвели до зіткнення з автомобілем "Volkswagen Touareg", реєстраційний номер [NUMBER], мають преюдиційне значення та не потребують доведення. Жодних доказів наявності вини водія автомобіля "Volkswagen Touareg", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], суду не надано. Тому доводи відповідача щодо непрямого умислу позивача, не можна визнати обґрунтованими. Транспортний засіб "МАЗ 630305", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], належить ТОВ "АТБ-інвест"; ПП "Транс Логістик" експлуатувало вказаний транспортний засіб на підставі договору оренди № 102-2011-Т/и від 01 лютого 2011 року (а.с. 31-33, 34). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 12689, складеного 29 лютого 2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім Засл. проф. [PERSON],\~розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля "Volkswagen Touareg", реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого при ДТП (02 грудня 2015 року) складає 367 247 грн. 92 коп. (а.с.7-22). Як зазначено позивачем, ПрАТ "УСК Княжа Вієнна [PERSON]" виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 50\~000 грн. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з розясненнями, наданими в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01\~березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.\~З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. У відповідності до вимог ч.ч. 1-4 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення; Особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об'єкту, завдяки яким діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Суб'єктом відповідальності за вказаною статтею є володілець об'єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Для вирішення питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК треба визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака означає, що володільцем визнається тільки та особа, яка володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, на відповідній правовій підставі: право власності, інше речове право, договір оренди, доручення, підряду тощо. Матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечних об'єктів. Як правило, обидві ознаки володільця джерела підвищеної небезпеки повинні мати місце, крім випадків, передбачених в законі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як розяснив\~Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки",\~під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Згідно з розясненнями, наданими в п. 9 зазначеної вище постанови, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. При цьому, у деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача. У постанові від 03 грудня 2014 року № 6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~\~доказами\~\~є\~\~будь-які фактичні дані,\~\~на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність\~\~обставин,\~\~що\~\~обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків,письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч. 1\~ст. 64 ЦПК України\~письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності за шкоду, спричинену ним як власником джерела підвищеної небезпеки, має довести, що шкода заподіяна\~внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а також наявність вини володільця іншого джерела підвищеної небезпеки, який був учасником дорожньо-транспортної події, а позивач, до якого не предявлено зустрічних позовних вимог, має довести лише факт заподіяння йому шкоди та її розмір. Суд звертає увагу на те, що відповідач не довів належними та допустимим доказами відсутність своєї вини, а також наявність вини володільця іншого джерела підвищеної небезпеки, який був учасником дорожньо-транспортної події. Під непереборною силою розуміється надзвичайна подія, шкідливим наслідкам якої не могла запобігти особа, зобов'язана це зробити. До таких подій відносяться стихійні лиха (наприклад, землетруси, повені), суспільні явища (наприклад, війна). Поєднання вітру швидкістю 15-24 м/с будь-якої тривалості та будь-якого напрямку та хуртовини при максимальній швидкості вітру ? 15 м/с та видимості 2\~000\~м і менше, що відноситься до стихійного явища згідно з "Положенням про порядок складання та передачі попереджень і донесень про виникнення стихійних явищ погоди…" не відноситься до непереборної сили, оскільки\~не є стихійним лихом, виниклим раптово, а водій відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; У звязку цим посилання представника відповідача на повідомлення Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 18 жовтня 2016 року № 05-30/113, в якому зазначено, що 02\~грудня 2015 року відмічались складні погодні умови: спостерігався зливовий дощ, зливовий мокрий сніг, який супроводжувався сильною хуртовиною, кількість опадів склала: за ніч 11,5 мм, за день 2,9 мм, тривалість хуртовини склала 06:10 годин. Впродовж доби з перервами відмічався серпанок, видимість при якому часом погіршувалась до 1 км. За добу 02 грудня 2015 року спостерігалось: температура повітря середня 1,3° тепла, максимальна 4,8° тепла, мінімальна 0,2° морозу; температура на поверхні снігу максимальна 3,6° тепла, мінімальна 1,2° морозу; відносна вологість повітря середня 91%, мінімальна 83%; хмарність загальна та нижня 10 балів; максимальна швидкість вітру з урахуванням поривів досягала 16 м/с, напрямок північно-західний (а.с. 96), як на підставу для відмови у задоволенні позову є необґрунтованим, при цьому суд враховує, що тривалість хуртовини склала лише 06:10 годин з повної тривалості доби у 24 години, ДТП сталася о 15 годині 00\~хвилин і жодних даних про погодні умови саме у цей час суду не надано. З урахуванням наведеного, зясувавши права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір суми, яку має відшкодувати відповідач на користь позивача, суд враховує, що у відповідності до ст. 1194 ЦК України, через недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобовязаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також правову позицію Верховного Суду України в постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-760цс15, згідно із якою за змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі [PERSON]) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 [PERSON] вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Таким чином, сума відшкодування матеріальної шкоди відповідачем на користь позивача в розмірі 320\~551\~грн. 92 коп. є обґрунтованою, адже вона складається з суми матеріальної шкоди завданої транспортному засобу в розмірі 317 247 грн. 92\~коп. із урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу (а.с. 7-22) та з суми витрат по евакуації транспортного засобу в розмірі 3 304 грн. (а.с. 38-42). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які у цій справі складаються з судового збору, справленого позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 3 205 грн. 52 коп., та витрат з оплати експертизи в розмірі 1 000 грн. (а.с. 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved