Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

27.10.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 року по 30.09.2020 року в розмірі 6 639,36 грн, про стягнення судових витрат по оплаті отримання відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 33 грн та судового збору в розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПрАТ "Харківенергозбут" на території Харківської області визначено постачальником електричної енергії. ПрАТ "Харківенергозбут" має ліцензію з постачання електричної енергії. За адресою: [ADDRESS] мешкає відповідач, який є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут». За період з 01.01.2019 року по 30.09.2020 року за вказаною адресою відповідно до даних приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію в розмірі 6 639,36 грн. Вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, через що виникла заборгованість. Уповноважений представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідач в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав письмову заяву, в якій зазначив, що боргові зобов`язання перед позивачем сплатив в повному обсязі, на підтвердження чого в якості додатків надав оригінали платіжних доручень від 03.03.2021 року на оплату суми боргу відповідно до позовної заяви в розмірі 6 639,36 грн, на оплату судових витрат на отримання інформації - відомостей з Державного реєстру речових прав в сумі 33 грн та 1378,80 грн- за електропостачання . Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами, доходить висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню , з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 року № 1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території", передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ "Харківенергозбут". ПрАТ "Харківенергозбут" має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505). Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 , та є однаковими для всіх споживачів. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ "Харківенергозбут" розміщені на його сайті для публічного доступу. За адресою: [ADDRESS] мешкає [PERSON] , який є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут». Як вбачається з даних довідки абонента- відповідача, на ім.»я якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , станом за період з 01.01.2019 року по 30.09.2020 року рахується заборгованість за використану електричну енергію в сумі 6 639,36 грн, яка на час звернення до суду не погашена. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України "Про житлово-комунальні послуги" . Відповідно до п. 5 ч. 2 Законі України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Разом з тим, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Приймаючи до уваги, що відповідач вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості по оплаті спожитої електричної енергії в розмірі 6 639,36 грн визнав та 03.03.2021 року, тобто коли цивільна справа знаходилась в провадженні суду, відповідно до платіжного доручення провів оплату , суд вважає , що вимоги позивача в цій частині підлягають залишенню без задоволення. Також відповідно до платіжного доручення від 03.03.2021 року відповідачем проведено оплату понесених та документально підтверджених позивачем витрат в сумі 33,00 грн за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В цій частині позовні вимоги також підлягають залишенню без задоволення. З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені судові витрати по оплаті судового збору при зверненні з дійсним позовом до суду в розмірі 2 102,00 грн, про відшкодування яких заявлено в позовні заяві. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial