Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення гарантованого відшкодування за банківськими вкладами, упущеної вигоди, інфляційних збитків, 3% річних та моральної шкоди. У підтвердження своїх вимог посилається на те, що 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ "ДЕЛЬТА БАНК" укладено договори банківського вкладу № 0121-03616-190215 «Зростаючий» в доларах США, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 1300 доларів США, у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 2,5 % річних. Також, 19 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову угоду № 1, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливості зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізично особи та на рахунок Позивача було зараховано 5 620 доларів США. (що, з курсом НБУ, станом на 02.03.2015р. (дата запровадження тимчасової адміністрації) складав 150 941,96 грн. (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот сорок одна гривня, 96 коп.) за користування з розрахунку 2,5% річних. 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 «Зростаючий» в доларах США, за яким банк приймає від вкладника (депозитний) рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 1300 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти з користування з розрахунку 2,5% річних. Відповідно до п. 1.3 вищенаведеного договору банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 від 19.02.2015р. «Зростаючий» у доларах США, вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу та по 05.03.2015р. включно. Відповідно до п. 1.10 вищенаведеного договору банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 від 19.02.2015р. «Зростаючий» у доларах США, вклад виплач вкладнику у разі закінчення строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами банку. 19 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 від 19.02.2015 р. «Зростаючий» у доларах США, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливість зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи. 19 лютого 2015 року на рахунок позивача було зараховано 1 300 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 02.03.2015р. (дата запровадження тимчасової адміністрації) складає 34 915,40 грн. 02 березня 2015 року Постановою правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних (надалі також виконавча дирекція Фонду) прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноважена особа. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування прийнято рішення від 02 жовтня 2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку. Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частин першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Протягом березня-червня 2015 року Позивач звертався до АТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо повернення свого вкладу, у відповідь на які ним було отримано лист вих. № 05-3005942 від 18.06.2015р. де було зазначено, що операції з виплат тимчасово обмежені. У вересні 2015р. Позивачу стало відомо, що його немає в переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми, а відтак, він звернувся до уповноваженої особи з клопотанням роз'яснити причини не включення її до переліку. Тимчасова адміністрація АТ «ДЕЛЬТА БАНК» листом № 05-3099407 від 03 листопада 2015 року повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 11-03616-190215 від 19 лютого 2015 року та договору банківського вкладу (депозиту) № 12-03616-190215 від 19 лютого 2015 року. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, яка за період з 11.06.2015 року по 14.12.2017 року склав 123 226,68 грн. Позивач зазначається, що стягненню з відповідача на його користь 3% річних за весь період прострочення боржника, а саме: станом на 13.12.2017 року в розмірі 14 098,77 грн. Крім того вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає упущена вигода в розмірі 12,0% річних на цю суму за весь період прострочення боржника, а саме за дні: 185 857,36 х 12%/365х917 = 56032,18 грн. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь гарантовану суму відшкодування згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 011-03616-190215 «Зростаючий» у доларах США від 19 лютого 2015 року у розмірі 150941,96 грн. та № 012-03616-190215 «Зростаючий» у доларах США від 19 лютого 2015 року у розмірі 34915,40 грн., а всього 186857,36 грн. ; нанесений збиток (відшкодування упущеної вигоди) у розмірі 560325,18 грн.; відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 123226,68 грн.; 3% річних у розмірі 14098,77 грн., а також 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У своєму відзиві на позов позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, надав письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ "ДЕЛЬТА БАНК" укладено договір банківського вкладу № 0121-03616-190215 «Зростаючий» доларах США, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 1300 доларів США, у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 2,5 % річних. В той же день позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову угоду № 1, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливості зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізично особи та на рахунок позивача було зараховано 5 620 доларів США. (що, з курсом НБУ, станом на 02.03.2015р. (дата запровадження тимчасової адміністрації) складав 150 941,96 грн. (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот сорок одна гривня, 96 коп.) за користування з розрахунку 2,5% річних. Також 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 «Зростаючий» в доларах США, за яким банк приймає від вкладника (депозитний) рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 1300 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти з користування з розрахунку 2,5% річних та між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 від 19.02.2015 р. «Зростаючий» у доларах США, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливість зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи. 19 лютого 2015 року на рахунок позивача було зараховано 1 300 доларів США (за курсом НБУ, станом на 02.03.2015р.) складає 34 915,40 грн. Таким чином на рахунку позивача знаходились кошти в розмірі 186857,36 грн. 02 березня 2015 року Постановою правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних (надалі також виконавча дирекція Фонду) прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноважена особа. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування прийнято рішення від 02 жовтня 2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку. Як свідчать матеріали справ, протягом березня-червня 2015 року позивач зверталась до АТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо повернення свого вкладу, у відповідь на які ним було отримано лист вих. № 05-3005942 від 18.06.2015р. де було зазначено, що операції з виплат тимчасово обмежені. У відповідь на звернення у вересні 2015р. позивачу стало відомо, що її немає в переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми, а відтак, вона звернувся до уповноваженої особи з клопотанням роз'яснити причини не включення її до переліку це підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, позивач звертався безпосередньо до відповідача, проте, грошові кошти так і не були отримані вкладником. Тимчасова адміністрація АТ «ДЕЛЬТА БАНК» листом № 05-3099407 від 03 листопада 2015 року повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 11-03616-190215 від 19 лютого 2015 року та договору банківського вкладу (депозиту) № 12-03616-190215 від 19 лютого 2015 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим частина 1 статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Отже, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23.02.2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон №4452-VI), який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону №4452-VI тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. У відповідності з пунктом 6 статті 2 Закону №4452-VI ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону №4452-VI є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. За правилами, встановленими частиною 1 статті 26 Закону №4452-VI , Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Частиною 2 статті 26 Закону №4452-VI визначено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті. Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунку до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною). Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунку здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною). За змістом частини 6 статті 26 Закону №4452-VI у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №4452-VI, Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи. Таким чином, у зв'язку з прийняттям Національним банком України рішення від 12.07.2016 року №124-рш про відкликання банківської ліцензії ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», у відповідача виникло зобов'язання з виплати позивачу коштів в розмірі неповернутої суми вкладу, а тому позов у частині стягнення з відповідача гарантованого відшкодування грошових коштів у сумі 186857,36 грн. підлягає задоволенню. Стосовно заявлених вимог щодо стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% відсотків річних, суд виходить з наступного. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Проте, як встановлено в судовому засіданні строк виконання зобов'язання в частині повернення гарантованого відшкодування грошових коштів за вкладом відповідачем не порушений. Позов у частині відшкодування позивачці збитків у вигляді упущеної вигоди, а також моральної шкоди задоволенню не підлягає з таких підстав. Так, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі, оскільки стаття 23 ЦК України не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов'язань чи інших зобов'язань, передбачених законом. Що стосується вимоги про відшкодування збитків, то позивачка не обґрунтувала її жодним належним та допустимим доказом. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 762,00 грн.

Outcome: partial