Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

11.04.2016 року позивач звернулася у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 21.02.2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, який складається з квартири [ADDRESS], житловою площею 44,3 кв.м., загальною площею 67, 4 кв.м., двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., гараж розташований біля будинку № 63 по вул. Леніна в м.Докучаєвськ Донецької області, загальною площею 17,4 кв.м. Позивач вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка спадкового майна, т.я. користується спадковим майном, від спадщини не відмовлялася. Оформити своє право через нотаріальну контору не може, у зв"язку з відсутністю орнигиналів правовстновлюючих документів, зберіглась тільки технічна характеристика БТІ. Вона є спадкоємцем першої черги по закону. Крім неї спадкоємцем першої черги є її син, відповідач по справі, який відмовився від спадщини на її користь. Отримати правовстановлюючий документ не можливо, т.я. територія міста Докучаєвська непідконтрольна державній влади України, на її території не працюють судові і правоохоронні органи, позивач не може звернутися до суду за територіальною підсудністю, тобто за місцем знаходження нерухомості, і він змушений звернутися до суду за місцем свого проживання. Тому позивач просила суд визнати за нею право власноті на 1/2 частину жилого будинку, двокімнатну квартиру та гараж. Позивач надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 1/2 частина житлового будинку, який складається з квартири [ADDRESS], житловою площею 44,3 кв.м., загальною площею 67, 4 кв.м. належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договіра купівлі-продажу будинку, посвідченим другою Волноваською державною нотаріальною конторою від 22.01.1992 року, зареєстрованим в реєстрі за № 224. (.а.с.8). Двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., належала [PERSON], що підтверджується свідотцтвом про право власності виданого на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом від 30.09.2008 року.(а.с.5). Згідно рішення Докучаєвського виконавчого комітету від 11 жовтня 1979 року за № 205 [PERSON] надана земельна ділянка для будівництва гаража в м.Докучаєвськ, вул. Леніна 63, загальною площею 21,00 кв.м.(а.с.16). 27.04.1979 року техніком бюро архітектора Волноваського району складено акт в тому, що на підставі рішення Докучаєвського виконавчого комітету від 11 жовтня 1979 року № 205 виготовив в натурі відведення земельної ділянки загальною площею 21 кв.м. розташованої в м.Докучаєвськ по вул. Леніна, 68 під будівництво гаража забудовнику [PERSON].(а.с.14). Згідно наданого дозволу від 27.04.1979 року [PERSON] надано право для будівництва гаража в м.Докучаєвськ по вул.Леніна, 68, з 27.04.1979 року по 27.04.1980 року.(а.с.14). Гараж померлий побудував, але право власності на гараж не оформив. Згідно свідотцтва про укладення шлюбу серія 1-НО № 308041 [PERSON] 30.04.1971 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка" Синякова".(а.с.17). З свідотцтва про смерть серія 1-НО № 834336 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області від 26.02.2015 року вбачається, що [PERSON] помер 21.02.2015 року.(а.с.4). На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: Матросова, будинок № 1 с.Петрівське Волноваського району, Донецької області. (а.с.6). З наданої інформації приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] від 08.04.2016 року за № 01-16 вбачається, що на усне звернення [PERSON] щодо спадкування за законом після померлого 21.02.2015 року чоловіка [PERSON] свідотцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковй справі всіх необхідних документів. Видача свідотцтва про право на спадщину на майно яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовтсановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. З наданих документів, що підтверджує право власності на майно померлого пред"явлені лише технічні паспорти. При зверненні до нотаріуса з питання оформлення спадщини без наявності документів, що підтверджують право власності їй буде відмовлено у видачі свідотцтва про право на спадщину.(а.с.18). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як дружини померлого. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку, квартири [ADDRESS], житловою площею 44,3 кв.м., загальною площею 67, 4 кв.м., двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., гараж розташований біля будинку № 63 пол вул. Леніна в м.Докучаєвськ Донецької області, загальною площею 17,4 кв.м. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1216, 1268 ЦК України,

Outcome: approved