Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Заявленими вимогами позивач ставить питання про стягнення з відповідача спричиненої йому дорожньо-транспортною пригодою шкоди в розмірі 131 456, 33 гривень майнової. В обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. 16.03.2020 року в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Ford Focus" д.н.з. " [NUMBER] " порушуючи правила дорожнього руху (далі ПДР), спричинила дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП) за участю автомобіля позивача марки "Volkswagen" реєстраційний номер " [NUMBER] ". Внаслідок вказаного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, майну позивача завдано матеріальних збитків, які ні страховиком (відповідачем), ні винною у скоєнні ДТП особою ( [PERSON] ) не відшкодовано. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами, однак в подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізував матеріали надані сторонами судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 16 березня 2020 року о 20 год. 30 хв. по вул. Островського в с. Іванівка Житомирського району та області [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Ford Focus", реєстраційний номер " [NUMBER] ", в порушення п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху (ПДР) перед початком руху з крайнього правого положення на проїзній частині та здійснюючи маневр розвороту не з крайнього лівого положення на проїзній частині, при цьому не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не дала дорогу автомобілю марки "Volkswagen", реєстраційний номер " [NUMBER] ", який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджені. Порушення [PERSON] вимог пунктів 10.1 та 10.4 ПДР знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками. Таким чином, остання вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненні правопорушення визнала повністю. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 5.06.2020 року [PERSON] визнано винної у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 7). Власником автомобіля марки "Volkswagen", реєстраційний номер " [NUMBER] " є позивач, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 42). Відповідно до полісу обов`язкового страхування №АО/1447771, термін дія якого з 17.07.2019 року по 16.07.2020 року, [PERSON] застрахувала транспортний засіб на випадок настання страхової події у відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Гардіан", що підтверджується повідомленням про ДТП (а.с. 44-45). Позивач звертався до відповідача з таким повідомленням про зазначене ДТП, однак станом на момент звернення до суду ні винуватцем ДТП, ні відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальних збитків. Згідно висновку експертного дослідження №Д12/2-7 від 6.07.2020 року відновлювати автомобіль позивача з економічної точки зору недоцільно і тому вартість матеріального збитку дорівнює ринкової вартості 131 456, 33 гривень (а.с. 8-34). Відзивом на позов представник відповідача позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні з огляду на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а лише повідомив про вказане ДТП. Відтак, на переконання відповідача, в даному випадку права позивача не порушені відповідачем. Крім цього, відповідач не погодився і з заявленим розміром матеріальної шкоди, зазначивши, що за умови подання заяви про виплату страхового відшкодування, позивачеві належало б до виплати страхове відшкодування у розмірі 41 000, 00 гривень (різниця між ринковою вартістю транспортного засобу до та після ДТП з відніманням франшизи) (а.с. 54-57). Відповіддю на відзив представник позивача зазначив, що вартість транспортного засобу до ДТП, визначеного аварійним комісаром, занижена, а сума страхового відшкодування, яку слід стягнути з відповідача, становить 98 000, 00 гривень з поверненням залишків відповідачу (а.с. 112-113). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст.ст. 23, 1167, 1195 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п. 33.1.4. ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 30 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Пунктом 36.2. ст. 36 Закону №1961 встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд погоджується з доводами позивача щодо адресування заявлених вимог, які відповідають законодавству України та усталеною з даного приводу судовою практикою у подібних правовідносинах. Крім цього, наявні та досліджені судом матеріали свідчать, що таку шкоду має компенсувати відповідач за наслідком виникнення страхового випадку, про що у свій час був сповіщений останній. Разом з тим, суд не погоджується із визначеним позивачем обсягом спричинених збитків, які мають бути стягнуті за рішенням суду із страхової компанії. У даній частині суд погоджується з доводами представника відповідача. Так, станом на день виникнення дорожньо-транспортної пригоди вартість не розмитненого автомобіля позивача становила 59 100 гривень. Проведеними дослідженнями обох сторін встановлено недоцільність проведення відновлювального ремонту у зв`язку із більшими витратами за це в порівнянні із вартістю такого автомобіля до пригоди. Вартість автомобіля після пошкодження становить 16 100 гривень. Таким чином, відповідно до положень ч. 2 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вимоги позивача мають бути задоволеними в межах 41 000 гривень (різниця між вартостями автомобіля до та після пригоди за мінусом франшизи в розмірі 2 000 гривень). Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог тобто в розмірі 840,80 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial