Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Представник АТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 11 серпня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №146М з врахуванням додаткових угоді до нього, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 50000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 18% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 11 серпня 2013 року або достроково, у передбачених договором випадках. Свої зобов`язання позивач виконав, а саме відкрив позичковий рахунок та надано суму кредиту готівкою. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 25.10.2017 року виникла заборгованість в розмірі 47984,89 гривень за кредитним договором, з яких 18154,43 гривень заборгованість за кредитом; 15244,45 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1237,82 гривень заборгованість за комісіями, 4884,55 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3645,44 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 2795,78 гривень інфляційні втрати за кредитом, 2022,42 гривень інфляційні втрати за відсотками. Ухвалою суду від 20.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Відповідно до указу Президента України від 19.07.2018 року №212/2018 «Про тимчасове переведення», суддю Панчука М.В. відряджено до Радивилівського районного суду Рівненської області для здійснення судочинства, терміном на один рік, тобто до 18.07.2019 року включно. Інших суддів, які б здійснювали судочинство в Радивилівському районному суді не було. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О. Ухвалою суду від 26.01.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. Ухвалою від 31.03.2021 року залучено до участі залучено АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанку». Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подавши клопотання, в якому просив розгляд справи провести у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Відповідачем також подано клопотання про застосування строків позовної давності, вказавши, що позивач з вказаним позовом звернувся до суду лише в 2017 році, в той час коли строк повернення кредиту сплив 11.08.2013 року. З огляду на викладене, вважає, що позивач пропустив трирічний строк звернення з позовом до суду. Окрім того, вказує, що до частини позовних вимог. а саме стягнення пені за невиконання основного зобов`язання, просить застосувати строк позовної давності відповідно до ст..258 ЦК України. який становить один рік. Відтак просить в задоволенні позову відмовити, застосувати наслідки спливу позовної давності та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] \~уклали договір кредиту\~№146М. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 26 квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». (надалі за текстом - Банк). Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно доп.1.1.Кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 гривень, зі сплатою 18 % процентів річних. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові. В пункті 1.1 Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов договору, позичальник [PERSON] \~свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25 жовтня 2017 \~року має прострочену заборгованість у розмірі 47987,89,\~з яких 18154,43 гривень заборгованість за кредитом; 15244,45 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1237,82 гривень заборгованість за комісіями, 4884,55 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3645,44 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 2795,78 гривень інфляційні втрати за кредитом, 2022,42 гривень інфляційні втрати за відсотками. Згідно із ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. За встановлених обставин справи, суд вважає, що внаслідок порушення вимог ЦК України, у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, яку на підставі ст.1048, 1049, 1050 ЦК України має право позивач в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором. Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач заявив про пропуск банком строку позовної давності та необхідності застосування наслідків його спливу Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011, "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року). Статті 257, 258 ЦК України передбачають, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність (для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю) в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); Згідно з частинами першою, п`ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що строк дії кредитного договору у даній справі визначений - до 11 серпня 2013 року. Строк дії кредитного договору закінчився 11 серпня 2013 року, а банк із позовом до суду про стягнення вищезазначеної заборгованості звернувся 14 грудня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем по справі заявлено про застосування позовної давності. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ "Укрсоцбанк" правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" обґрунтований, однак, позивачем дійсно пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором, а тому сплив позовної давності та наявність заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed