Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у виді права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві імені Шевченка села Шандра Миронівського району Київської області. Право на вказану земельну частку померла мала на день смерті, оскільки була членом колективного підприємства на час отримання ним державного акта на право колективної власності на землю, була внесена до списку-додатку до державного акта. Спадкоємцем померлої був її чоловік та його батько [PERSON], який спадщину прийняв шляхом вступу в управління спадковим майном, та помер [INFO] року, не оформивши спадкових прав. Будучи спадкоємцем померлого [PERSON] за законом, він спадщину прийняв. Отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя [PERSON] не отримала, спадкові права не оформив її спадкоємець [PERSON] Просив визнати за ними в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 4,19 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Миронівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві представник адміністрації просить розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області в судове засідання не з'явився, про розгляд справи даний відповідач повідомлений належним чином. Представник Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області сільський голова в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради, зазначив, що заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки земля, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території сільської ради відсутня, резервний фонд, який був виділений на земельні частки (паї), був розділений у 2000 році. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області 19 грудня 1995 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві імені Шевченка села Шандра Миронівського району Київської області. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяли норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, відповідно до ст. 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, спадщину прийняв фактично, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Даний факт підтверджується даними довідки, виданої 15 вересня 2016 року Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області. За життя [PERSON] набула права на права на земельну частку (пай) площею 4,19 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області. Паювання земель колишніх сільськогосподарських підприємств (колгоспів, радгоспів) повинно було здійснюватися після їх реформування у колективні сільськогосподарські підприємства (Указ № 666/94), передачі цим підприємствам земель у колективну власність, видачі державного акта на право колективної власності на землю. Коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), встановлено Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". Статтею 1 цього Указу передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно зі ст. 2 цього Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві чи була його членом. Право на земельну частку (пай) виникло у померлої [PERSON] за її життя, оскільки на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству імені Шевченка державного акта на право колективної власності на землю вона була пенсіонером, яка раніше працювала у підприємстві та залишилася його членом, була включена до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який додавався до державного акта на право власності на землю, під номером 439. Вказані обставини підтверджуються даними довідки Миронівської районної державної адміністрації Київської області № 6/14-37-5 від 08 вересня 2016 року, архівних довідок виконавчого комітету Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області № 42 від 12 жовтня 2016 року та № 11 від 02 лютого 2017 року, державного акта на право колективної власності на землю, виданого колективному сільськогосподарському підприємству імені Шевченка 06 грудня 1995 року, списку-додатку до державного акта на право колективної власності на землю, довідки управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області № 3775/03 від 11 жовтня 2016 року. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] за життя не отримала. Це право в порядку спадкування перейшло до її спадкоємця [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки є його сином. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12 серпня 1958 року Ржищівським райбюро ЗАГС Київській області. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та має перешкоди у оформленні спадкових прав. У матеріалах справи містяться повідомлення нотаріуса від 07 лютого 2017 року № 144/02-14, за змістом якого мають місце перешкоди у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) позивач не взмозі з тих підстав, що померла [PERSON] за життя не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки позивач успадкував право на земельну частку (пай), що належало спадкодавцю [PERSON] та перейшло в порядку спадкування до її спадкоємця [PERSON], та у встановленому порядку не може одержати правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на спадкове майно. Визнання права на земельну частку (пай) в землях, які були розпайовані, зачіпає права інших учасників паювання, тому право позивача має бути захищено у спосіб, якщо земельна ділянка в рахунок земельної частки (паю) буде надана не за рахунок розпайованих земель, а за рахунок земель запасу та резервного фонду, який відповідно до ст. 5 ЗК України в редакції 1992 року, відповідно до якої були утворені масиви земель резервного фонду, спеціально призначений для подальшого перерозподілу і використання за цільовим призначенням. Земельна частка (пай) являє собою умовну частку сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах. На відміну від земельної ділянки, яка має чітко визначені межі й розмір у фізичних гектарах, місцезнаходження та межі земельної частки (паю) є невизначеними. Згідно положень ч. 7 ст. 25 Земельного кодексу України вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Розмір земельної частки у колективному сільськогосподарському підприємстві імені Шевченка складає 4,19 умовних кадастрових гектари, що підтверджується довідкою відділу Держемагенства у Миронівському районі Київської області № 1004/86-16 від 26 вересня 2016 року. На підставі викладеного, ст.ст. 25, 152 Земельного кодексу України, ст. 5 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, ст.ст. 16, 1216 - 1218, 1233, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 534, 542, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ", пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям",

Outcome: approved