Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агролан Крупець» та ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про солідарне стягнення 253480,56 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, спричиненої їй lорожньо-транспортною подією, яка сталася 06.11.2020 року з вини водія автомобіля марки «Ford», власником якого є ТОВ «Агролан Крупець». Внаслідок ДТП належний їй автомобіль «Volkswagen» отримав механічні пошкодження. З висновку експерта № 1099/20 від 30.11.2020р. матеріальний збиток власнику автомобіля «Volkswagen» станом на момент ДТП становить 412885 грн. Зазначає, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ "Агролан Крупець" була застрахована у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". Страховою компанією їй виплачено страхове відшкодування в сумі 159404,44 грн. Вважає, що страховою компанією їй відшкодовано матеріальну шкоду не в повному обсязі, несплаченою залишилось 253480,56 грн., що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом. Крім того, позивач вважає, що внаслідок пошкодження автомобіля, вона перенесла психоемоційний стрес, отримала негативні емоції, втратила спокій та порушились її життєві зв`язки, витратила час на збирання документів, необхідних для відшкодування заподіяної шкоди, а тому, просить стягнути з відповідачів солідарно 100000 грн. моральної шкоди. ТОВ «Агролан Крупець» у відзиві на позовну заяву заперечив позовні вимоги та просив в позові до нього відмовити. Просив стягнути з позивача судові витрати. Зазначив, що відповідно до полісу та договору про обов`язкове страхування, сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 630000 грн., а тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування можливе за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Тому, обов`язок відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на відповідача - страхову компанію. Зауважив, що при наявності полісу та Договору про добровільне страхування цивільно-правової відповідальності у відповідача ТОВ «Агролан Крупець» обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої власнику постраждалого автомобіля, не виник. Вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди також слід відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заперечив позовні вимоги щодо себе та просив відмовити в їх задоволенні. Наголосив, що згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 2284/20 від 30.12.2020 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 502690,83 грн, ринкова вартість автомобіля на момент ДТП становить 363384,44 грн., а тому відновити такий транспортний засіб економічно недоцільно. Зазначає, що вартість залишків транспортного засобу згідно звіту № 945/21 від 19.02.2021 р. становить 203980 грн. Відтак, позивачу виплачена різниця між вартістю автомобіля позивача до та після ДТП в сумі 159404,44 грн., що відповідає вимогам ст. 30 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Просить відхилити Висновок № 1099/20 від 30.11.2020 р. про оцінку пошкодженого автомобіля «Volkswagen», наданий позивачем, як неналежний доказ у справі, оскільки складений за заявою позивача в односторонньому порядку без участі в огляді учасників ДТП та представника страхової компанії. При цьому, зазначає, що чинне законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страхувальника та його страховика щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Ухвалою від 15.06.2021 р. позовну заяву прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 11.08.2021 р. продовжено строк проведення підготовчого провадження. Ухвалою від 05.10.2021р. розгляд справи відкладено на 19.10.2021 р. В судовому засіданні від 19.10.2021 р. заслухано представників позивача та відповідача 1 стосовно позовних вимог, досліджено докази наявні в матеріалах справи. В судове засідання відповідач ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні від 19.10.2021 р. оголошено перерву до 02.11.2021 р. В судовому засіданні від 02.11.2021 р. задоволено клопотання позивача та оголошено перерву до 17.11.2021 р. В судове засідання від 17.11.2021 р. сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, клопотань про відкладення не заявляли, в судовому засіданні від 19.10.2021 р. судом заслухано представників сторін по суті позовних вимог та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, про можливість провести судове засідання без участі представників сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2020 р. за участю автомобілів марки «Ford», модель «Cargo», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та марки «Volkswagen» моделі «Passat CC, н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.11.2020 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що автомобіль «Ford» належить на праві власності відповідачу ТОВ «Агролан Крупець», [PERSON] працював водієм на вказаному товаристві. Автомобіль «Volkswagen», н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно Звіту №2284/20 про оцінку транспортного засобу «Volkswagen» від 30.12.2020 р, проведеним ТОВ АК «Експерт-Сервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 502690,83 грн., ринкова вартість автомобіля на момент ДТП без врахування пошкоджень становить 363384,44 грн. Згідно звіту №945/21 утилізаційна вартість автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat CC, н.з. [NUMBER] складає 203980 грн. Звіт складений на підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen» від 06.11.2020 року, проведеного в присутності учасників ДТП; протоколу огляду транспортного засобу №2/87/20 від 23.11.20 р., в якому встановлені пошкодження та тип ремонтних робіт автомобіля. Вказаний протокол підписаний власником автомобіля «Volkswagen». Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №1099/20 від 30.11.2020 р., долученої позивачем до позовної заяви, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat CC», н.з. [NUMBER] без врахування аварійних пошкоджень станом на 06.11.20р становила 412885 грн. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля станом на момент ДТП становила 412885 грн., вартість пошкодженого автомобіля станом на 06.11.20 р. становила 103117 грн. Відновлювання транспортного засобу економічно недоцільно. З ремонтної калькуляції №2311_RA від 30.11.20 р. вбачається, що вартість ремонту автомобіля «Volkswagen» становить 559732,98 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Агролан Крупець» на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № ЕР200014613, предметом якого був автомобіль відповідача. Згідно полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн. Крім того, між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Агролан Крупець», укладений Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №11/06-02-005329 (КАСКО), страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 500 000 грн. За заявою позивача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила їй страхового відшкодування в сумі 159404,44 грн. При цьому ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виходила із Звіту №2284/20 про оцінку транспортного засобу «Volkswagen» від 30.12.2020 р., в якому вартість автомобіля на момент ДТП без врахування пошкоджень визначена в сумі 363384,44 грн. Протокол огляду транспортного засобу, заміна та ремонт деталей та запчастин узгоджений з позивачем та нею підписаний без зауважень. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач виходила з того, що ринкова вартість автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat CC», н.з. [NUMBER] без врахування аварійних пошкоджень станом на 06.11.20р становила 412885 грн., відтак, страховиком не доплачено на її користь 253480,56 грн., які просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на момент ДТП ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було страховиком, а ТОВ «Агролан Крупець» - страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № №11/06-02-005329. Крім того, між сторонами укладений Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №11/06-02-005329 (КАСКО), страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 500 000 грн. Згідно зі ст.979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. ( Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є обов`язковим. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV). Таким чином, ДТП ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», уклавши з ТОВ «Агролан Крупець» договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Таким чином, спірні правовідносини не передбачають наявність солідарної відповідальності перед позивачем. Саме такий правовий висновок викладений в постанові Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року в справі № 308/3162/15-ц. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про страхування страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту, і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту. Відповідно звіту №2284/20 від 30.12.20 р. про оцінку транспортного засобу «Volkswagen», проведеним ТОВ АК «Експерт-Сервіс» 06.11.20р., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 502690,83 грн., ринкова вартість автомобіля на момент ДТП без врахування пошкоджень становить 363384,44 грн. Суд враховує, що вартість відновлювального ремонту, що підлягає відшкодуванню, визначена з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу, що перебуває у відповідності до ч.1 ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до звіту проводити відновлювальні ремонтні роботи автомобіля є економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту (502690,83 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП (363384,44 грн.). Оцінювачем складено протокол огляду транспортного засобу №2/87/20 від 23.11.20 р., в якому встановлені пошкодження та тип ремонтних робіт автомобіля. Вказаний протокол підписаний власником автомобіля. Зі звіту №945/21 про оцінку автомобіля «Volkswagen» вбачається, що утилізаційна вартість автомобіля складає 203980 грн. Крім того, вартість залишків автомобіля підтверджується також пропозицію за результатами відкритих торгів в мережі інтернет. За таких обставин, враховуючи, що автомобіль «Volkswagen», державний номер [NUMBER] , в розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним, позивачу має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. У такому випадку розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь потерпілої особи, має становити: 363384,44 грн. - 203980 грн. = 159404,44 грн. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перераховано позивачу страхове відшкодування в сумі 159404,44 грн.. Таким чином, позивачу страховиком правомірно відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП в сумі 363384,44 грн (згідно звіту № 2284/20), та після ДТП в сумі 203980 грн (згідно звіту № 945/21), тобто 159404,44 грн, що відповідає положенням статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що при зверненні до страхової компанії позивач був згоден передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Як і не вбачається чи реалізовані позивачем залишки пошкодженого автомобіля, чи перебувають вони у власності позивача та чи погоджується позивач передати залишки автомобіля для відшкодування завданої шкоди на даний час. При цьому, суд враховує, що під час судового провадження, позивачу запропоновано надати суду пояснення щодо залишків пошкодженого автомобіля та відповідні докази, проте, на час ухвалення судового рішення, позивач не скористався наданим йому правом та не подав витребувану інформацію. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Доводи позивача щодо задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП, не можна визнати обґрунтованим. А відтак, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 253480,56 грн. матеріальної шкоди, оскільки розмір матеріального збитку, завданого позивачу знищенням транспортного засобу, становить 159404,44 грн., які повністю відшкодовані страховою компанією. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог посилалась на експертний висновок № 1099/20 від 30.11.20р щодо оцінки пошкоджень автомобіля «Volkswagen», проведеного позивачем самостійно. Відповідно до статті 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Зважаючи на те, що ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в межах визначеного строку замовила проведення відповідного авто-товарознавче дослідження, 06.11.2020 р. за участю учасників ДТП оглянуто автомобіль потерпілої, 23.11.20 р. за участю власника автомобіля складений протокол огляду, який містить підпис власника автомобіля на кожній сторінці протоколу без зауважень. Таким чином, потерпіла погодила пошкодження, виявлені при огляді, та погодила їх заміну або ремонт (а.с. 98-100), а в подальшому отримала суму страхового відшкодування. Ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивачем не наведено обґрунтованих та мотивованих підстав для повторного замовлення нею аналогічного дослідження. Крім того, суд також враховує те, що огляд автомобіля «Volkswagen» від 23.11.20р. проведений без участі представників відповідача і матеріали не містять відомостей про те, що відповідачам було запропоновано прийняти участь у цьому огляді та складанні відповідного акту, але вони своїм правом не скористались. За таких обставин суд вважає Звіт №2284/20 про оцінку транспортного засобу автомобіля «Volkswagen», проведений ТОВ АК «Експерт-Сервіс» на підставі огляду транспортного засобу від 06.11.2020 р. та протоколу від 23.11.2020 р, підписаного потерпілим без зауважень, належним доказом, приймає вказану оцінку за основу розрахунку та відхиляє експертний висновок № 1099/20 від 30.11.20р, як такий, що проведений позивачем повторно на власний розсуд після узгодження суми страхових виплат . Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує наступне. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01,§ 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд враховує, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення моральної шкоди в солідарному порядку із відповідачів, проте сам по собі визначений позивачем спосіб відшкодування моральної шкоди (солідарно з двох відповідачів) не позбавляє суд права задовольнити ці вимоги частково, стягнувши завдану шкоду із однієї винної особи. Подібне вирішення позовних вимог, не є виходом суду за їх межі та не порушує приписи частини першої статті 13 ЦПК України. Крім того, умовами договору добровільного страхування №11/06-02-005329 не передбачений обов`язок страховика відшкодовувати моральну шкоду постраждалій особі за заподіяну майнову шкоду. Отже, встановивши, що майно позивача знищено з вини працівника ТОВ «Агролан Крупець», суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди із відповідача ТОВ «Агролан Крупець» є обґрунтованими. Зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань позивача, внаслідок знищення належного йому майна, ступінь вини відповідача, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 5 000 грн, що відповідатиме принципу розумності і справедливості. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.12.2020 року в справі № 759/5414/17. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви в частині стягнення матеріальної шкоди, слід залишити за позивачем; в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача 1 витрати на правничу допомогу, суд враховує наступне. Представником ТОВ "Агролан Крупець" подано до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучено копію Договору про надання правничої допомоги від 11.08.21 р. та платіжне доручення від 11.08.21 р. в сумі 15000 грн. Представник позивача подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 7000 грн. За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших витрат, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договірних відносин між [PERSON] та ТОВ "Агролан Крупець" підтверджується договором про надання правової допомоги від 11.08.21року та платіжним дорученням від 11.08.21 р. на суму 15000 грн. Однак, представником позивача не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та часу витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за доцільне задоволити клопотання позивача та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та пропорційності розміру задоволених вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, що вимоги щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Крім того, представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, до якого долучив: розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 19100 грн., акт приймання-передачі виконаних робіт від 29.10.21 р. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Однак, представник позивача не долучив до матеріалів справи договір про надання правової допомоги позивачу, так і докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу. З розрахункоу витрат на професійну правничу допомогу та акту приймання-передачі виконаних робіт по договору від 31.05.21 р. вбачається, що адвокатом надано адвокатські послуги на загальну суму 19100 грн., яка складаєстья: надання юричиної консультації, адвокатський запит, складання претензій та листів, ознайомлення з документами, пошук та аналіз судової практики, представництво інтересів, складання процесуальних документів. За відсутності договору про надання правничої допомоги, суд позбавлений можливості перевірити обсяг наданих повноважень адвокату, щодо виконання цих робіт. Разом з тим, суд враховує, що на підтвердження виконаних робіт, зазначених в акті, в матеріалах справи відсутні докази, що представником позивача складано: адвокатський запит на суму 620 грн., лист від 03.03.21 р. на суму 620 грн., претензія від 31.03.21 р. на суму 620 грн., лист від 20.04.21 р. на суму 620 грн.; здійснювалось представництво позивача в ПАТ "Українська Страхрова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на суму 700 грн. Крім того, в розрахунок виконаних робіт двічі враховано вартість за надання юридичної консультації позивачу щодо судового врегулювання спору. Оскільки, позивачем не надано суду основний документ, який є підставою для стягнення витрат на правову допомогу, яким є відповідний договір, не підтверджено понесені позивачем витрати на правничу допомогу, не доведено необхідність та дійсність зазначених витрат в межах розгляду даної справи, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача таких витрат.

Outcome: approved