Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У своїх позовних заявах позивачка просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право на користування земельною ділянкою в урочищі «Ями» с.Ріпне, Рожнятівський район, Івано-Франківська область в її дійсних розмірах - площею 0,01665 га. Рішення Ріпненської сільської ради Рожнятівського району № 65/4-2016 від 16.08.2016 року про надання дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі " Ями" загальною площею 0.10 га для ведення особистого селянського господарства с.Ріпне Рожнятівсьського району Івано-Франківської області із земель запасу Ріпненської сільської ради, рішення Ріпненської сільської ради Рожнятівського району № 72/4-2016 від 16 серпня 2016 року в частині відмови [PERSON] у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі" Ями" загальною прощею 0.1665 га, рішення сесії Ріпненської сільської ради від 17.01.2011 року (без номеру), яким переведено в землі запасу сільської ради земельні ділянки [PERSON]: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,08 га по [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в ур»Убічка» заг.пл.0.09 га, «Ями» заг.пл.0.14 га, в ур. «Сорочини» заг.пл.0.15 га, в ур. «Кичер» заг.пл. «Стаї» заг.пл.0.09 га, в ур. «Город» заг.пл.0.04 га визнати нечинними. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представниця по дорученню [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовних заявах (а.с.2-6,93-97). Позивачка вказала, що спірна земельна ділянка є єдиним масивом та перебуває у користуванні її сім'ї протягом багатьох років. Після смерті батьків у 2010 році, даною земельною ділянкою стала користуватися вона, позивачка, зокрема обробляє її, садить городину: картоплю, кукурудзу, буряки. Урожай з вказаної ділянки вони використовують для власного споживання та годування худоби. Вважає, що вказана земля є єдиним засобом для виживання її сім'ї, в якій її чоловік є інвалідом 2 групи, а сільський голова хоче позбавити їх такої можливості. Голова з [PERSON], перебувають в дружніх відносинах, тому сільська рада приймає рішення не в її користь. В 2013 році вона розпочала приватизацію земельних ділянок на своє ім'я і Ріпненська сільська рада на своїй сесії дала їй дозвіл на складання технічної документації на всі земельні ділянки, в тому числі й в урочищі «Ями». Вважає оскаржувані рішення сільської ради незаконними, оскільки останні прийняті колуарно, без її участі. Голова сільської ради ігнорує вимоги чинного земельного законодавства, надав частину земельної ділянки [PERSON], який до земельної ділянки немає жодного відношення. Крім того, вказаний у спірних рішеннях поділ земельної ділянки є несправедливим, оскільки виділена частина земельної ділянки оброблялася на протязі багатьох років, та стала придатною для використання, сільська рада не вправі вилучити ділянку для іншої особи. Такі дії голови сільської ради та рішення сесії вже були предметом судового розгляду, однак на даний час знову прийняті рішення без її відома та ц її відсутності, а тому підлягають до скасування. Що стосується рішення сесії Ріпненської сільської ради від 17.01.2011 року (без номеру), яким переведено в землі запасу сільської ради земельні ділянки [PERSON]: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,08 га по [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в ур»Убічка» заг.пл.0.09 га, «Ями» заг.пл.0.14 га, в ур. «Сорочини» заг.пл.0.15 га, в ур. «Кичер» заг.пл. «Стаї» заг.пл.0.09 га, в ур. «Город» заг.пл.0.04 га вважає, що останнє не приймалося взагалі. Оскільки батько до дня смерті був користувачем вказаних земельних ділянок, то відповідно вона, позивачка як спадкоємець має право їх успадкувати, не можливо, щоб вказані земельні ділянки, і на одній з них знаходиться житловий будинок спадкодавця, перейшли у фонд земель сільської ради. У судовому засіданні представник відповідача сільський голова с.Ріпне Рожнятівського району [PERSON] позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що дійсно рішенням Ріпненської сільської ради Рожнятівського району № 72/4-2016 від 16 серпня 2016 року позивачці було відмовлено у наданні дозволу на складання проекту земелустрою щодо земельної ділянки в урочищі" Ями" прощею 0.1665 га., оскільки у наявності немає земельної ділянки такої площі. Позивачка вважає, що за рахунок її земельної ділянки [PERSON] надано земельну ділянку, однак таке не відповідає дійсності. Земельна ділянка може бути розділена відповідно до оспорених рішень, та можливо виділити сторонам конфлікту відповідні частини. Позивачка земельну ділянку не обробляє, її обробляє представниця за дорученням [PERSON] Оскільки [PERSON] також має право отримати земельну ділянку то йому було виділено частину ділянки, яку раніше обробляв батько позички, а тепер [PERSON] Не заперечив, що рішення сесії Ріпненської сільської ради приймались без участі та повідомлення позивачки по справі. [PERSON] дійсно обробляє земельну ділянку в урочищі «Ями», однак такі дії вона здійснила самовільно. З 2010 року вказаною земельною ділянкою ніхто не користувався, а попередньо згідно земельнооблікових документів Ріпенської сільської ради в цьому урочищі були дві земельні ділянки в користуванні померлої [PERSON] - площею 0.09 га та померлої бабусі [PERSON]- площею 0.14 га. [PERSON] земельною ділянкою не користувалася, ділянка заросла чагарником. Згідно чинного законодавства, після смерті землекористувача землі переходять до складу земель запасу сільської ради. Просив суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не підтримав та просив суд відмовити у задоволенні позову. Вважає, що сільська рада вправі розпорядитися землями запасу на власний розсуд. Він також має право на землю передбачене законами України. Свідок [PERSON] головний спеціаліст відділу у Рожнятівському районі Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, суду пояснила, що згідно ухвали суду вона була залучена в комісію по обстеженню спірної земельної ділянки. По карті було визначена площа земельної ділянки 25 сотих, вони мали визначити фактичний розмір земельної ділянки. Спеціалістів ПП«Вектор» на земельній ділянці не було. Підприємець [PERSON] робив свої обміри та зробив відповідні прив'язки. На місці було встановлено, що дійсно площа вказаної земельної ділянки є приблизно 0,25 га. На стадії виготовлення проекту сільською радою в рішенні вказується орієнтована площа земельної ділянки. Частину земельної ділянки, яка заросла чагарником, також може бути включено для передачі громадянам для ведення селянського господарства, на такі цілі не дається не тільки рілля. Свідок [PERSON]- приватний підприємець суду дав показання про те,що займається виготовленням технічної документації та обмірами земельних ділянок. Був запрошений в комісію по обстеженню земельної ділянки на виконання ухвали Рожнятівського районного суду від 17 січня 2017 року. Він здійснював обміри земельної ділянки для виготовлення проекту, тоді він проводив обміри по вказівці замовника, він міряв ту частину земельної ділянки яка виорана, є ріллею. Свідок [PERSON] директор ПП «Вектор» суду надав пояснення, що наявні в матеріалах справи схеми виконані спеціалістами його підприємства. Що стосується розбіжностей у схемах по площі спірної земельної ділянки такі наявні через те, що площі не вистачало, і тому було відступлено точки до краю лісу, загальна площа вийшла 0.2325 га. Це максимальна площа. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що земельною ділянкою в урочищі «Ями» користувалася родина Кузьмин, тобто позивачки. Розміру земельної ділянки вона не знає, однак вона була відгороджена тільки від дороги, і не була розділена, як дві окремі земельні ділянки. Аналогічні пояснення в судовому засіданні дали свідки [PERSON] та [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, третю особу, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони підтвердили суду, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах даної справи не існує. У відповідності до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку. Згідно рішення Ріпненської сільської ради Рожнятівського району № 65/4-2016 від 16.08.2016 року (а.с.8) [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі " Ями" загальною площею 0.10 га для ведення особистого селянського господарства с.Ріпне Рожнятівсьського району Івано-Франківської області із земель запасу Ріпненської сільської ради. Рішенням Ріпненської сільської ради Рожнятівського району № 72/4-2016 від 16 серпня 2016 року (а.с.9) [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на складання проекту земелустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі" Ями" загальною прощею 0.1665 га. згідно поданої нею заяви від 23 травня 2016 року (а.с.22). Копією Рішення Рожнятівського районного суду від 11 листопада 2015 року (а.с.10-11) підтверджено, що позивачка вже оскаржувала рішення сільської ради з приводу спірної земельної ділянки. Згідно виписки з рішення сесії Ріпненської сільської ради від 17.01.2011 року (без номеру) (а.с.89) земельні ділянки [PERSON]: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,08 га по [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в ур»Убічка» заг.пл.0.09 га, «Ями» заг.пл.0.14 га, в ур. «Сорочини» заг.пл.0.15 га, в ур. «Кичер» заг.пл. «Стаї» заг.пл.0.09 га, в ур. «Город» заг.пл.0.04 га переведено в землі запасу сільської ради. Згідно ст.4 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах служіння територіальній громаді; законності;гласності;соціальної справедливості; пріоритету прав та свобод людини і громадянина;підконтрольності,підзвітності,персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов'язків та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб. За змістом даної норми, будь-яка особа має право на достовірну,своєчасну та повну інформацію,на участь у вирішенні питань, що торкаються її законних інтересів, а орган місцевого самоврядування несе перед фізичними особами відповідальність за свою діяльність,яка повинна проводитися у відповідності до закону. За змістом ст.12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення земельних спорів. При цьому вказана норма вимагає, щоб вирішення питань у галузі земельних відносин здійснювалося відповідно до ЗК України та чинного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ч.2 ст.159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Вимог цієї норми не було дотримано Ріпненською сільською радою при винесенні оспорюваних рішень. Відповідач не взяв до уваги, що саме [PERSON] користується спірною земельною ділянкою, не повідомив останню про час та місце розгляду заяви [PERSON], що дає суду підстави вважати, що рішення відповідачем приймалося не об'єктивно, всупереч вимог ЗК України та чинних нормативно-правових актів. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналізуючи надані сторонами в підтвердження та заперечення позовних вимог докази, суд вважає за необхідне визнати незаконним оскаржувані рішення Ріпненської сільської ради Рожнятівського району № 65/4-2016 від 16.08.2016 року про надання дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі " Ями" загальною площею 0.10 га для ведення особистого селянського господарства с.Ріпне Рожнятівсьського району Івано-Франківської області із земель запасу Ріпненської сільської ради, рішення Ріпненської сільської ради Рожнятівського району № 72/4-2016 від 16 серпня 2016 року в частині відмови [PERSON] у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі" Ями" загальною прощею 0.1665 га з вищенаведених правових підстав. Що стосується рішення сесії Ріпненської сільської ради від 17.01.2011 року (без номера), яким переведено в землі запасу сільської ради земельні ділянки [PERSON]: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,08 га по [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в ур»Убічка» заг.пл.0.09 га, «Ями» заг.пл.0.14 га, в ур. «Сорочини» заг.пл.0.15 га, в ур. «Кичер» заг.пл. «Стаї» заг.пл.0.09 га, в ур. «Город» заг.пл.0.04 га, то суд приходить до однозначного висновку про необхідність його скасування, оскільки при його ухваленні сільською радою не було дотримано вимог закону. Зокрема, серед земель, що переведені у землі запасу сільської ради зазначено земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,08 га по [ADDRESS]. Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.Оскільки спадкоємець [PERSON] стала власником домоволодіння по [ADDRESS], то земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,08 га перейшла в її користування (або власність), і не могла бути переведена в землі запасу сільської ради. Позовна вимога позивачки в частині визнання за нею права на користування земельною ділянкою в урочищі «Ями» с.Ріпне, Рожнятівський район, Івано-Франківська область в її дійсних розмірах - площею 0,01665 га, не може бути задоволена, оскільки передача земельної ділянки в користування або власність входить у виключну компетенцію сільської ради а не суду, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі ст.ст.158, 159 ЗК України та

Outcome: dismissed