Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

17 лютого 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він за національністю є німець. Вимоги обґрунтовують тим, що народився [INFO], його батьки [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], у свідоцтві про його народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, серія [NUMBER], вказано, що його мати [PERSON] за національністю «німка». У свідоцтві про народження його матері [PERSON], серії [NUMBER], вказано, що її батько [PERSON] за національністю «німець». Зазначає, що матір в Російській Федерації вийшла заміж і зміна своє прізвище із [PERSON] на [PERSON]. В заяві зазначено, що дід [PERSON] був переселений та проживав у Казахській РСР, там народилась матір заявника, яка виховувала його згідно німецьких традицій, святкували німецькі свята, завжди вважали себе за національністю німцями, матір завжди у документах записувала себе німкою. Встановлення факту національності заявнику необхідно для збереження їхнього роду, що має для нього важливе значення, оскільки дозволить відвідувати у Федеративній Республіці Німеччина родичів, скористатись окремими пільгами і гарантіями, які передбачені чинним законодавством, а саме федеральним законом "Про вигнаних та біженцях", розділ "Про пізніх переселенців", а також для легального працевлаштування. Так як заявник не може користуватись пільгами, які передбачені законодавством Федеративної Республіки Німеччини для німців пізніх переселенців, звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить суд встановити факт, що він за національністю є німець. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримує повністю з наедених у ній підстав, просив задовольнити. До проведення судового засідання представник заінтересованої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області подала до суду письмову заяву, просить розглянути справу без участі представника. Свідок [PERSON] суду показав, що заявник його син, коли реєстрували народження сина він записав його українцем. Показав, що вони з дружиною розійшлись коли сину було 11 років, він сам виховував сина, померла дружина була за національністю німкою. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що заявник син її сестри по батьку. Їхній батько був за національністю німцем, вони з сетрою теж німці. Показав, що сестра [PERSON] приїхала з Казахстану в м. Нововолинськ на проживання. Свідок [PERSON] суду показала, що заявник її брат, їхня матір за національністю була німкою, дід також був німець. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується документально (а.с.6). Мати заявника [PERSON] належала до німецької національності, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] (а.с.6). Із свідоцтва про народження матері заявника [PERSON] - [PERSON] вбачається, що її батько [PERSON] за національністю німець (а.с.5). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом ЗАГСу Усманського району Ліпецької області Російської Федерації вбачається, що [PERSON], громадянка Росії, померла [INFO] (а.с.7). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області від 19.12.2013 року вбачається, що [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Оскільки матір та дід заявника [PERSON] були за національністю німцями, заявник [PERSON], також має право на відновлення національності своїх предків із зазначенням національності «німець», як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні». Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі Указу Президента України №70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових прав в залежності від національності особи. Як встановлено в судовому засіданні з досліджених матеріалів цивільної справи, підтвердження факту національності заявника [PERSON], потрібно останньому для встановлення свого німецького походження, збереження роду, користування пільгами та гарантіями, які передбачені федеральним законом "Про вигнаних та біженцях", розділ "Про пізніх переселенців", легального працевлаштування. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне і встановлює факт національності.

Outcome: approved