Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод-фірма "Ось" заборгованості по заробітній платі в розмірі 15000,00 грн.; 10000,00 грн. моральної шкоди; компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією в розмірі 8381,56 грн.; а також 100,00 грн. індексації заробітної плати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.07.2014 року позовну заяву в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Завод-фірма «Ось» на користь [PERSON] компенсацію втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією в розмірі 8381,56 грн. та 100 грн. індексації заробітної плати, залишено без розгляду (а.с. 16). В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що з 01.11.2011 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Завод-фірма «Ось». Працював на посаді слюсаря. З липня 2013 року по теперішній час позивач не отримує заробітну плату. Станом на 01.06.2014 року підприємство має заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі в сумі 15000,00 грн. Також позивачем зазначено, що в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати йому спричинена моральна шкода в розмірі 10000,00 грн., оскільки він має дружину та сина, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В обґрунтування розміру моральної шкоди зазначив, що на його утриманні знаходиться безробітна дружина та дитина, яка відвідує школу, що потребує значних витрат. Також, позивач зазначив, що в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, він не міг вчасно та в повному обсязі сплачувати комунальні послуги, що призвело до нарахування заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зокрема представником відповідача не заперечується наявність заборгованості по заробітній платі, однак в сумі 10854,98 грн. Крім того, відповідач не погоджується з сумою, яка заявлена позивачем до стягнення моральної шкоди, вважає її завищеною та необґрунтованою. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. [PERSON] з 01.11.2011 року по 10.06.2014 року працював слюсарем механоскладських робіт в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Завод-фірма "Ось", про що свідчить запис № 16 в трудовій книжці позивача, серії [NUMBER] (а.с. 29). Позивача 10.06.2014 року звільнено відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, на підставі наказу № 45 від 10.06.2014 року та що вказано в записі № 17 трудової книжки позивавача (а.с. 29). За довідкою № 163 від 10.08.2014 року товариства з обмеженою відповідальністю "Завод-фірма "Ось" станом на 11.06.2014 року підприємство перед позивачем має заборгованість по заробітній платі в сумі 10854,98 грн. за період з 01.11.2013 року по 10.06.2014 року (а.с. 30). Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 141 Кодексу законів про працю України України покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок неухильно додержуватись законодавства про працю. Недотримання вимог трудового законодавства щодо проведення розрахунку з працівником при звільненні, свідчить про порушення норм законодавства про працю України та трудових прав позивача. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача нарахована, але не виплачена заробітної плати в сумі 10854,98 грн., тобто підлягає частковому задоволенню, оскільки сума в 10854,98 грн. підтверджується довідкою відповідача (а.с. 30), а інший розмір заборгованості по заробітній платі в сумі 15000,00 грн. позивачем в порушення вимог статтей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України не доведений. Щодо моральної шкоди, заявленої позивачем слід зазначити на наступне. У трудовому законодавстві право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його прав, визначено у статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, враховуючи те, що судом достовірно встановлена невиплата належних позивачу грошових сум, яка полягає у несвоєчасній виплаті заробітної плати, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. На підставі пункту 2 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільняються. Згідно з частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial