Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

18 жовтня 2019 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Островська Г.В., звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом, в якому просить встановити факт належності на праві власності за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , житлового будинку, позначеного в схемі розташування будівель та споруд технічного паспорта літерою «А1», з господарсько-побутовими будівлями: двома сараями, позначеними в схемі розташування будівель та споруд технічного паспорта літерами «Б», «В»; погребу, позначеного в схемі розташування будівель та споруд технічного паспорта літерою «Пг» (далі - Будинок-1) та земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,32га та для обслуговування будинку та господарських будівель і споруд розміром 0,03га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за позивачем право власності на Будинок-1 та земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , якій за життя належав Будинок-1 та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,32га та для обслуговування будинку та господарських будівель і споруд розміром 0,03га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала позивачу [PERSON] . У встановлений шестимісячний законом строк після смерті матері, позивач звернулася до Шосткинської районної державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про прийняття спадщини. За вказаною заявою державним нотаріусом заведена спадкова справа №244 за 2014 рік. Але, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно - Будинок-1, позивачу, було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно. У підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Островська Г.В. не з`явилися, про час, дату та місце його проведення повідомлені. Позивач надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти розгляду справи за результатами підготовчого засідання. (а.с.37,39) Представник відповідача Коротченківської сільської ради Шосткинського району Сумської області в підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. (а.с.38) Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 20 листопада 1959 року, місце реєстрації - Биринська сільська рада Н.-Сіверського району, [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №62. Батьками дитини є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.9) Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00014521474 від 01 жовтня 2014 року, вбачається, що прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON] - [PERSON] .(а.с.10) Згідно із свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданого виконкомом Коротченківської сільської ради Шосткинського району Сумської області у квітня 2014 року, [PERSON] померла [INFO] , про що в цей день складено відповідний актовий запис №03. (а.с.11) Із заповіту, складеного 30.12.1999, та посвідченого секретарем Коротченківською сільської ради Шосткинського району Сумської області, [PERSON] заповідала все належне їй на день смерті майно - [PERSON] . (а.с.12) Згідно із довідками №308, №307 від 03.06.2019, виданими Коротченківською сільською радою Шосткинського району Сумської області, житловий будинок за [ADDRESS] значиться за [PERSON] , яка до дня смерті проживала за даною адресою та була зареєстрована сама. Заповіти від імені [PERSON] сільською радою посвідчувався за №113 від 30.12.1999. (а.с.13) Із Архівного витягу з Рішення від 04.12.1993 виконавчого комітету Коротченківської сільської Ради народних депутатів, вбачається, що [PERSON] передано в особисту власність земельні ділянки: для ведення особистого підсобного господарства - 0,32 га та для обслуговування будівлі і господарських приміщень - 0,03 га. (а.с.14) Із постанови в.о. завідувача державного нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 01.10.2019, вбачається, що позивач прийняв спадщину після [PERSON] у визначений законом строк, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно померлого, їй відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджував би право власності спадкодавця на вказаний будинок. (а.с.15) Із технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що у схемі розташування будівель та споруд зазначено житловий будинок, який позначений літерою «А1», та господарсько-побутові будівлі: два сараї, які позначені літерами «Б», «В»; погріб, який позначений літерою «Пг»; огорожа, яка позначена літерою "№1,2". Загальна площа житлового будинку становить 52,9 кв м. (а.с.18,19) Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2016, яке посвідчено державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори, вбачається, що на підставі заповіту посвідченого виконкомом Коротченківської сільської ради Шосткинського району, 30.12.1999 за реєстром №113, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з земельної ділянки у розмірі 3,7895 га. (а.с.21) Із листа консультанта Шосткинської районної державної нотаріальної контори №52/01-16 від 26 березня 2020 року, вбачається, що після померлої [PERSON] , Шосткинською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №244 за 2014 рік. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , яка спадщину прийняла. Свідоцтва про право на спадщину видавалося 02.03.2016 на ім`я [PERSON] на майно померлої - земельну ділянку. Інші спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися. (а.с.34) Із наведеного вбачається, що підтвердженням належності Будинку-1 за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , є записи в погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. В цей же час законодавством, що діяло на час побудови будинку не було передбачено реєстрації права власності на нерухоме майно. Тобто, момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації. Постановою Судової палати у цивільних та господарських справах ВСУ від 30 травня 2012 р у справі № 6-31цс12 визначено, що відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 22 Земельного кодексу України 1990 року (далі - ЗК України) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені статтею 23 ЗК України 1990 року. Проте дію цієї статті зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок". Пунктом 3 вказаного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, пунктом 3 названого Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Згідно з пунктом 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності за життя на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку спадкування. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі наведеного суд вважає доведеним факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належав за життя на праві власності Будинок-1 та земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,32га та для обслуговування будинку та господарських будівель і споруд розміром 0,03га. Крім того, з вищезазначеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує як спадкоємець за заповітом на визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлої [PERSON] . Разом з тим, судом встановлено, що в нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно. Враховуючи наведене, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, а позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця та його право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд на підставі до ст.16 ЦК України, вважає що цивільне право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved