Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.06.2013 року о 12 год. 50 хв. гр. [PERSON], керуючи велосипедом марки "Apgle" по бул. Ромена Роллана, буд. 3, під час руху наздогнав її автомобіль марки “Ніссан”, д/н [NUMBER] та в'їхав у нього ззаду, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження її транспортного засобу. У результаті цього ДТП їй заподіяно матеріальну шкоду, яка згідно рахунку-фактури № СНз С-0006177 від 14.06.2013 року ліценховааного СТО фірми «Ніссан» становить 13701, 96 грн. та моральну, яку вона оцінює у 15 000 грн., обгрунтовуючи її сильним стресом, хвилюванням, поганим сапочуттям внаслідок винний дій відповідача в день пригоди. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в частині відшкодування матеріальної шкоди, згідно Звіту № 67/02/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.02.2014 року, складеного СПД [PERSON] у розмірі 11 882 грн. 28 коп., в частині моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., стягнувши також з відповідача 500 грн. витрачених позивачем за складання вказаного звіту. Представник відповідача в останнє судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, приймав участь у минулих засіданнях, у зв»язку з чим, суд, враховуючи передбачені ЦПК України строки розгляду справи, вважає за можливе закінчити розгляд справи по суту без його участі, з урахуванням особистих поясненнь представника відповідача та наданих в минулих засіданнях доказів. Так, представник відповідача будучи присутнім в минулих судових засіданнях, позов не визнавав, просив в його задоволенні відмовити. Суду пояснював, що вина [PERSON] у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди не доведена, матеріальні збитки не підлягають стягненню, оскільки такі також не доведені позивачем, наданий рахунку-фактури ліцензованого СТО фірми «Ніссан» не є належним доказом у справі, оскільки існує Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспорних засобів, що затверджена Міністерством Юстиції України, згідно якої і має визначатись вартість відновлювального ремонту. Вважає не обгрунтованою і моральну шкоду, яка повинна підтверджуватися належними доказами, що свідчать про наявність реальних моральних страждань, проходження лікування в медичних закладах, проходження реабілітаційних курсів, з огляду на що просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08.06.2013 року о 12 год. 50 хв. гр. [PERSON], керуючи велосипедом марки "Apgle" по бул. Ромена Роллана, буд. 3, під час руху був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки “Ніссан”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження автомобіля позивача. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.06.2013 року провадження по справі щодо вказаного ДТП стосовно [PERSON] було закрито у зв'язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, а постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2013 року винним у даній ДТП визнано гр. [PERSON], який будучи присутнім у судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи свою вину в скоєному визнав повністтю про, що зазначено у вказаній постанові суду, яка набрала законної сили. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєній даної дорожньо-транспортної пригоди є доведеною. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого, з урахуванням обставин справи може зобов»язати особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В підтвердження своїх вимог про заподіяння матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надала суду рахунок-фактури № СНз С-0006177 від 14.06.2013 року ліценхованого СТО фірми «Ніссан», згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобілю позивача становить 13 701, 96 грн. та Звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.02.2014 року згідно якого вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ автомобіля марки “Ніссан”, д/н [NUMBER] становить 11 882 грн. 28 коп. Згідно з роз"ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.20003 року. Так, Звіт № 67/02/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 25.02.2014 року, складений суб"єктом оціночної дяльності, відповідно до методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспорних засобі, затверджених наказом Міністерства юстиції України та Фонду держмайна України, тощо, з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, а тому приймається судом, як належний та допустимий доказ розміру матеріального збитку заподіяного позивачу внаслідок вказаної ДТП, який визначений у розмірі 11 882 грн. 28 коп., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У судовому засіданні встановлено, що позивачу завдана моральна шкода, оскільки сам факт ДТП, яке відбувалось у середовищі підвищеної небезпеки - на дорозі, під час руху автомобілів, само по собі викликає стрес і відповідно психологічні страждання. Також пошкоджено майно позивача, внаслідок чого настали вимушені зміни у життєвих стосунках [PERSON], оскільки їй необхідно докладати додаткових зусиль для поновлення попереднього стану, необхідно було звертатись в різні інстанцій, витрачати свій особистий час для вирішення питань, пов"язаних з поновленням автомобіля. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 грн., задовольнивши частково вказані позовні вимоги. Щодо відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених нею збитків у розмірі 500 грн. за складання звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не відносяться до судових витрат в розумінні п. 4 ст. 79 ЦПК України, в якому зазначено, що до таких витрат відносяться лише судові експертизи, тоді як складання та надання суду вказаного звіту є способом доказування сторони спору, яка зобов"язана надати доказ в підтвердження своїх вимог чи заперечень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, відповідно до суми задоволених вимог. З огляду на що, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача, понесених останньою судових витрат на оплату судового збору у розмірі 288 грн. 00 коп., що відповідає задоволеній частині позовних вимог та на користь держави судові витрати у розмірі 170 грн. 80 коп., які не були сплачені за вимогу не майнового характеру з огляду на діючий в час подачі до суду позову Закон України "Про судовий збір" та "Державний бюджет на 2013 рік. На підставі викладеного,

Outcome: partial