Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

07.07.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, - малолітньої [PERSON], [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у них народилася донька [PERSON], на даний час сторони проживають окремо. Між позивачем та відповідачем виник спір щодо участі батька у вихованні доньки та проведення з нею часу, оскільки відповідач не дає можливості спілкуватися позивачу з дитиною, тому позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні із донькою та встановити участь позивача у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], наступним чином: зобов'язати матір [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON]; визначити способи особистого спілкування з донькою [PERSON]: побачення п'ять разів на тиждень, з понеділка по п'ятницю з 15.00 до 18.00 год за місцем навчання доньки, або за місцем проживання позивача, перебування; двічі на тиждень, донька з суботи на неділю перебуває у позивача з 10.00 год суботи по 17.00 год неділі з ночівлею у позивача, спільний відпочинок - першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком, необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного , поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосерередьного фізичного спілкування між батьком та донькою, у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з донькою або цей день передую дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; в день побачення позивача з донькою, позивач має право забирати доньку з дому, школи, дитячого дошкільного закладу особисто; зобов'язати [PERSON] за два дні до дня зустрічі позивача з донькою надати точну інформацію щодо фактичногомсція навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких зімн, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позивач свої вимоги за підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотань, заяв про розгляд справи у його відсутність чи про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа - орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, у судове засідання для розгляду даної цивільної справи свого представника для участі не направила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено, сторони у справі з 24.07.2009 по 27.05.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6,8), від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка постійно мешкає з матір'ю [PERSON] Позивач проживає окремо. Відповідно до ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до п.2 ст. 19 СК України рішення органу опіки і піклування є обов'язковим. Як вбачається із висновку Виконкому Павлоградської міської ради від 29.05.2014 № 29 «Про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON]» (а.с. 9), позивач у справі звертався із відповідною заявою до органу опіки і піклування з метою вирішення питання про визначення його участі у вихованні малолітньої дитини. Оскільки між сторонами по справі виникають непорозуміння щодо участі батька у вихованні дітей, а визначений рішенням органу опіки та піклування порядок, а саме: "кожної неділі з 10.00 до 17.00 годин за місцем його проживання, в день народження доньки з 10.00 до 13.30 годин» є надто загальним, суд виходить із наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, для чого інтереси батьків задовольняється у відповідності до їх вимог та погодження. Відповідно до ст. 17 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов'язків обсягом та в порядку, встановлених цим Кодексам. Відповідно до положень ст. 19 СК України особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду, у разі такого звернення припиняється виконання рішення органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст.ст. 71, 141, 153, 155, 157, 159 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст.8, 19 Закону України "Про охорону дитинства". Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Згідно Міжнародної конвенції ООН "Про права дитини" (20 листопада 1989 року), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини, а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так само положеннями ст.ст.7, 155 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не було надано суду доказів того, що [PERSON] дійсно чинить перешкоди в спілкуванні з донькою. Проте, має місце розбіжності щодо бажаного для дитини, з огляду на її вік, способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею. Суд приймає до уваги те, що дитина потребує виховання, піклування та любові обох батьків. Заперечення відповідача у висновку виконкому Павлоградської міської ради від 29.05.2014 №29 щодо ночівлі доньки у батька , судом оцінюються критично, як таке, що порушують рівність прав батьків на участь у вихованні дитини. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (справа "Савіни проти України") у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя. У рішенні цього ж суду по справі "Еріксон проти Швеції" від 22 червня 1989 року зазначено, що взаємне спілкування батька та дитини є основним елементом сімейного життя навіть і в разі, якщо стосунки між батьками зіпсувались. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що, оскільки сторони не дійшли спільної домовленості з питань спілкування та виховання дитини, враховуючи інтереси малолітньої дитини, потребу у її всебічному розвитку, вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, шляхом визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, зважаючи на зміст позовних вимог, як їх було викладено у позові, позов було задоволено судом частково, при цьому частково задоволена позовна вимога є немайновою, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовій збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial