Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: державний виконавець Волноваського відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мануїлова Наталія Вікторівна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2013 між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» укладено кредитний договір № 23513\\0008ХSGF, відповідно до умов якого строком на 36 місяців було надано кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. Відповідно до договору позивач щомісячно здійснювала платіж приблизно до жовтня 2014 року. Точної дати не пам`ятає, в банку у неї не прийняли платіж з причини того, що вказані рахунки в договорі не є дійсними. Після чого вона перестала здійснювати платіж до отримання з банку інформації щодо нових реквізитів для погашення заборгованості по кредитному договору. В червні 2021 року на адресу Благодійного фонду «Надія», де працює позивач, надійшла постанова по виконавчому провадженню № 65428895 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з якої їй стало відомо, що на підставі виконавчого напису № 30812 виданого 10.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на неї звернено стягнення на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 25849,94 гривень. ТОВ «Фінпром Маркет» пред`явив до виконання виконавчий напис № 30812 до Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на підставі виконавчого напису 24.05.2021 державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 65428895; 24.05.2021 - про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 24.05.2021 - про арешт коштів боржника; 24.06.2021 - про звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На час подачі заяви з неї стягнуто за виконавчим написом № 30812 із заробітної плати 1196,83грн. Позивач вважає дії відповідача незаконними та необґрунтованими з наступних причин. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону "Про нотаріат" про безспірність заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчих написах зроблено одноособово, без урахування думки та позиції позичальника та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Позивач вважає, що сума невиконаних зобов`язань вказана у виконавчому написі, не може складати 25849,94 гривень, оскільки у зв`язку з частковим погашенням боргу перед банком вона є істотно меншою. Крім цього, з виконавчого напису № 30812, який був надісланий на адресу позивача за письмовим запитом, їй стало відомо, що за кредитним договором № 23513\\0008ХSGF від 20.09.2013, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», який на підставі Договору факторингу № 78 від 22.02.2018 відступлено право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», який в свою чергу на підставі Договору факторингу № 1\\ПТБ від 15.10.2020 відступлено право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами», який в свою чергу уклав Договір факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 за яким перейшло право вимоги до ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків і таким чином, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно до цього, боржник повинен бути письмово повідомлений про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені повинна бути визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 28.07.2021 року позивач на адресу ТОВ «Фінпром Маркет» направила листа, відповідно до якого просила надіслати на її адресу копію договору факторингу, кредитного договору, виписки з особистого рахунку за кредитним договором, детальний розрахунок заборгованості, але до тепер відповіді на її адресу не надійшло. Позивача мали проінформувати про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису, і в разі відсутності заперечень з її сторони стосовно розміру заборгованості зазначена сума набула би статусу безспірної. Таким чином, неотримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Крім того, згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням вказаного, початок перебігу давності збігається з моментом виникнення у відповідача права та можливість реалізувати своє право в примусовому порядку. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів за кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постановах № 6-14цс14 від 19.03.2014, № 14-10цс18 від 28.03.2018. Таким чином, останній обов`язковий платіж за кредитним договором № 23513\\0008ХSGF був здійснений позивачем у жовтні 2014 року, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а саме з листопада 2014 року, за який не було внесено на рахунок банку грошових коштів. З огляду вказаного, відповідачем пропущено трирічний строк для звернення до нотаріуса для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису. Згідно з наказом Мінюсту "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" №20/5 від 03.03.2004 (далі - Інструкція), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Позивач жодних повідомлень про усунення порушень не отримувала ні від будь-кого з відповідачів ні від будь-кого іншого. Виконавчий напис було зроблено таємно із порушенням вимог законодавства України. Тобто, в порушення ст. ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат", розділу 1 Постанови № 1172 від 29.06.99 р., нотаріус допустив вчинення виконавчих написів за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування та пені, яка виникла на підставі кредитних договорів. Таким чином, як свідчать обставин, виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнуто заборгованість, що утворилася за період понад 3 роки, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 30812 від 10.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] , [INFO] на користь Товариства з Обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» у розмірі 25849,94 гривень, стягнути з відповідача на користь позивача стягнуті кошти за виконавчим написом нотаріуса у сумі 1196,83 гривень та судовий збір у розмірі 1816,00 гривень. Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник відповідача у відзиві на позов визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого за №30812 від 10 грудня 2020 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 гривні (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України), інші вимоги, зокрема щодо стягнення грошових коштів в розмірі 1196,83 гривень не визнаються. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 454 гривні та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 гривень. В судове засідання позивач, представник позивача, представник відповідача не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Третя особа - державний виконавець Волноваського відділу державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мануїлова Наталія Вікторівна до судового засідання не з`явилась, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надала. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки . Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Постановою державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мануїлової Наталії Вікторівни від 24.05.2021 відкрито виконавче провадження №65428895 на підставі виконавчого напису №30812, виданого 10.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Фінпром Маркет заборгованості в розмірі 25849,94 гривень (а.с.15). Постановою державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мануїлової Наталії Вікторівни від 24.05.2021 у ВП № 65428895 визначено для боржника [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 215,00 гривень (а.с.10). 24.05.2021 постановою державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мануїлової Наталії Вікторівни у ВП № 65428895 накладено арешт на грошові кошти боржника та 24.06.2021 звернуто стягнення на доходи боржника (а.с.11, 12). Виконавчий напис, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 10 грудня 2020 року, зареєстровано в реєстрі за №30812. У виконавчому написі зазначено, що нотаріус на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, пропонує стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020-ФК від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/ПТБ від 15.10.2020, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу №78 від 22.02.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором № 23513/0008ХSGF від 20.09.2013. Запропоновано стягнути за період з 21.08.2018 по 10.12.2020 включно суму у розмірі: - 21142,76 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 4458,18 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 199,00 гривень - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; - 50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 25849,94 гривень (а.с.14). Згідно умов кредитного договору № 23513/0008ХSGF від 20.09.2013 [PERSON] відкрито поточний рахунок з розміром кредитного ліміту 10000,00 гривень, строком дії ліміту - 36 місяців з моменту укладення договору (а.с.16,17). У виконавчому написі вказано, що стягнення проводиться за період з 21.02.2018 по 10.12.2020. Розрахунок заборгованості за вказаний період не наведений. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 89 закону передбачає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата(рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачується стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріусу. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 цього Переліку передбачено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У виконавчому написі вказано, що заборгованість стягується за період з 21.02.2018 по 10.12.2020. Розрахунок заборгованості за кредитним договором суду не надано. Позивач не заперечує факту укладання кредитного договору і цей факт не спростовується матеріалами справи. Позивач заперечує безспірність нарахованої суми заборгованості, таким чином, при зверненні банку до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у [PERSON] була можливість оспорювати наданий банком розрахунок боргу та ставити перед судом питання про застосування строку позовної давності. Нотаріус при посвідченні виконавчого напису на це не звернув уваги. Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Проте, стягувачем не надано жодних документів, які визначені законодавством, в підтвердження наявності заборгованості, періоду її виникнення, розрахунку заборгованості тощо. Вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виконавчий напис № 30812, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 10 грудня 2020 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи положення частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача з урахуванням частини 1 статті 142 ЦПК України, відповідно до якої, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи позов визнав, про що подав відповідну заяву, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved