Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в ході розгляду справи уточнив, та просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку №2 по вул. Миру у с.Вербиця Жидачівського району Львівської області з отриманням правовстановлюючого документу, що посвідчує його право власності на цю земельну ділянку. В обгрунтування вимог позивач зазначив, що 17.04.2011 року померла його мати [PERSON], яка на випадок смерті склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачу. Він у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, в тому числі належну їй частку у житловому будинку та на даний час є власником житлового будинку №2 по вул. Миру у с.Вербиця Жидачівського району Львівської області. З метою приватизації земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку, він звернувся до [PERSON] сільської ради, однак йому у зверненні було відмовлено, оскільки відповідно до виписки із рішення виконавчого комітету [PERSON] сіьської ради №35 від 26.05.1995 року вказана земельна ділянка була передана у власність [PERSON] - його бабусі, яка померла 09.02.2003 року та яка на випадок смерті все належне їй майно заповіла його матері [PERSON]. Тобто за життя бабуся [PERSON] розпочала приватизацію вказаної земельної ділянки, але не встигла отримати документ, що посвідчує право власності на цю земельну ділянку, у зв"язку з незавершенням процедури приватизації. Оскільки він на даний час позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смертей бабусі та мами, тому за визнанням свого права в порядку спадкової трансмісії змушений звернутись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнений позов підтримав та просив його задвольнити із підстав, вказаних у ньому. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області у судове засідання не з"явився. Сільський голова подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позову. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла 09 лютого 2003 року, що стверджується свідоцтвом про смерть(а.с.11) та на випадок своєї смерті 11.12.1995 року склала заповіт(а.с.12), відповідно до якого належний їй житловий будинок №2 на вул. Миру у с.Вербиця Жидачівського району Львівської області та інше майно, на яке вона за законом матиме право, заповіла матері позивача [PERSON], яка спадкові права після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку не оформила. 17.04.2011 року мати позивача [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.13). На випадок смерті 04.10.2010 року вона залишила заповіт(а.с.14) відповідно до якого житловий будинок №2 на вул.Миру у с.Вербиця Жидачівського району Львівської області та інше майно, на яке вона за законом матиме право, заповіла позивачу. 04 квітня 2012 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/4 частини житлового будинку з відповідною частиною прилеглих до нього господарських будівель і споруд, що знаходяться у с.Вербиця вул.Миру,2, з яких 1/4 належала його покійній матері - [PERSON], а 1/4 належала покійній бабусі [PERSON], спадкоємцем якої за заповітом є його мати [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила. (а.с.15). Окрім того, позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок(а.с.19) був співвласником 1/4 частини вказаного житлового будинку. Також відповідно до реєстраційних записів нотаріуса на вказаному свідоцтві до позивача також перейшло право власності на 1/4 частину цього ж житлового будинку, тобто позивач [PERSON] на даний час є фактичним власником житлового будинку №2 на вул. Миру у с.Вербиця Жидачівського району Львівської області. Згідно із постановою нотаріуса від 15.09.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала його матері [PERSON] - [PERSON], спадкоємцем якої була [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.20). Рішенням №35 від 26.05.1995 року виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [PERSON] у розмірі 0,07 га у с.Вербиця Жидачівського району Львівської області.(а.с.22). Згідно з довідкою [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області №1011 від 09.10.2015 року право на приватизацію земельної ділянки, яка була передана у приватну власність для обслуговування житлового будинку [PERSON] у розмірі 0,07 га у с.Вербиця Жидачівського району Львівської області ніким не використано та право власності на вказану ділянку за ніким не зареєстровано. Отже, [PERSON] за життя розпочала приватизацію земельної ділянки за адресою:с.Вербиця, вул. Миру,2 Жидачівського району Львівської області, але не встигла отримати свідоцтво про право власності, в зв"язку із смертю. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду для визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, з отриманням свідоцтва про право власності. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадщини, відповідно достатті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із пунктом "г" ч.1 ст 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). В силу ч.ч.1, 4 ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, враховуючи те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка відповідно є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]Я, яка прийняла спадщину після смерті матері, а також те, що померла [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації, проте права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не зареєструвала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та визнати за ним право, у порядку спадкування за заповітом, на завершення процедури приватизації та отримання документа про право власності на зазначену вище земельну ділянку.

Outcome: approved