Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16 червня 2013 року на автодорозі сполученням Бережниця - Степань - Деражне - Клевань, зі сторони с. Милостів у напрямку с. Шостаків Рівненського району Рівненської області з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в якій [PERSON], керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер [NUMBER], здійснив наїзд на пішоходів, в тому числі на її доньку [PERSON] Внаслідок ДТП її донька загинула на місці пригоди. Окрім жахливого і невимовного душевного страждання понесено витрати також і на поховання доньки та усі інші дії, пов'язані з похованням, а отже вона зазнала матеріальної шкоди. Проте, зазначена шкода досі не відшкодована. Загальна сума завданої майнової шкоди неправомірними діями [PERSON], відповідальність якого застрахована, становить 61 735,11 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди. До початку судового засідання представник відповідача подав до суду заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» витрат на проведення поминальних обідів, оскільки відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» понесені на організацію поминальних обідів затрати та інші ритуальні послуги не відносяться до витрат на поховання. Решту позовних вимог вирішити у чіткій відповідності до вимог законодавства. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавав. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16 червня 2013 року о 02 год. 00 хв. на автодорозі сполученням Бережниця - Степань - Деражне - Клевань, зі сторони с. Милостів у напрямку с. Шостаків Рівненського району Рівненської області з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода у результаті якої зигинула [PERSON], яка є дочкою [PERSON] 07 лютого 2014 року вироком Рівненського районного суду Рівненської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк три роки. 29 квітня 2014 року вищевказаний вирок набрав законної сили. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «СК «Дніпроінмед», що підтверджується полісом № АЕ/2391968. Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як передбачено п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, за участю забезпеченого транспортного засобу «Citroen Jumper», реєстраційний номер [NUMBER], має відшкодовувати ПАТ «СК "Дніпроінмед", як страховик. Загальну суму завданої майнової шкоди [PERSON] визначила в сумі 61 735,11 грн., яка складається : з речей, в які була одягнена [PERSON] на момент ДТП в сумі 3 382,00 грн., одяг для поховання вартістю 2 900,00 грн., ритуальні товари - 2 094,00 грн., оформлення похорону - 500 грн., замовлення організації та проведення похорон - 777,07 грн., поминальний обід на 120 чоловік - 6 990,30 грн., поминальні обіди на 9 та 40 днів на загальну вартість 10 541,74 грн., замовлено виготовлення та художнє оформлення надмогильного пам'ятника на суму 34 550,00 грн. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття «поховання», відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які винний не зобов'язаний. Таким чином, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на суму 40 821,07грн. (2 900,00грн.+2 094,00 грн.+500грн.+777,07грн.+34 550,00 грн). Відповідно до п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд визнає такими, що не підлягають до задоволення. При цьому суд виходить з вимог справедливості, як одного з конституційних чинників права. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial