Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про виділення в окреме домоволодіння частки будівлі з тих підстав, що йому на праві спільної часткової власності належить 5/100 частки домоволодіння [ADDRESS] частки зазначеного домоволодіння є самостійною часткою домоволодіння та реально окремим об`єктом нерухомого майна. Іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] - 33/100 частки, [PERSON] - 28/100 частки та [PERSON] - 34/100 частки. Він фактично використовує свою частину будинку, як окреме домогосподарство та не зачіпає інтересів сусідів по будинку. На теперішній час, він має намір вільно розпоряджатися своєю власністю. Однак, наявність спільної часткової власності не дозволяє йому вільно, без згоди інших співвласників, розпоряджатися та використовувати належну йому частину будинку. Просив суд виділити у натурі частку його майна в спільній частковій власності - 5/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , до складу якої входять: жилий будинок літ. А-1 площею 39,6 кв.м.; житлової прибудови А.1-1 площею 25,5 кв.м.; прибудови а-1 площею 10,6 кв.м.; огорожа №3 та відповідно визнати право власності як на самостійний об`єкт права власності, припинити право спільної часткової власності. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Ухвалу суду від 20.08.2019р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачам направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, приймав участь у розгляді справи через свого представника [PERSON] , яка в судове засідання надала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, звернулися із письмовими заявами в яких позов визнали та не заперечували проти його задоволення, а справу просили розглянути без їх участі ( а.с. 62,115) Відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних сімейних і кримінальних справах 1993 року на виконання доручення суду від Норільського міського суду в районі Кайеркан Красноярського караю РФ надійшли матеріали. Так з протоколу судового засідання від 15.01.2020 р. вбачається, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що йому належить 34/100 часток домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом тому він має намір повернутися по вказаному адресу та користуватись своїм жилим приміщенням та прилеглими територіями. Просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду про таке. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що згідно реєстраційного свідоцтва від 29.12.1998 року за реєстраційним №10397, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 5/100 частки домоволодіння [ADDRESS] на підставі біржового контракту №АР-1208 від 27.12.1998 р., відомості про право власності містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с. 13-15). Згідного інформації Маріупольського БТІ від 14.01.2019 р. [PERSON] належить: житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ. А1-1, прибудова літ. а-1, огорожа №3, убиральня літ. К-1, житлова площа 51,0 кв. м і загальна 75,7 кв.м., ідеальна частка 5 /100 домоволодіння [ADDRESS] ( а.с.22). Крім Позивача домоволодіння [ADDRESS] належить Відповідачам. Так 33/100 частки домоволодіння на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 31.05.1979 р. Другою ждановською державною нотаріальною конторою, реєстровий №4564 зареєстрованого 11.06.1979 р. БТІ м. Жданова та рішення виконкому Приморської районної ради народних депутатів від 29.01.1997 року №11/4 ( а.с. 25-26,27). 28/100 частки домоволодіння на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26.03.1997 року Другою маріупольською державною нотаріальною контрою, за реєстровим №1-384, зареєстрованого 11.04.1997 року Маріупольським БТІ ( а.с. 24). 34/100 частки домоволодіння на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 28.04.1993 р. державною нотаріальною конторою м. Кайеркан Красноярського краю, реєстровий №1818, зареєстрованого 27.08.1993 року Маріупольським БТІ за №4564 ( а.с.28). Аналогічні відомості містяться у довідці ККП «Міське бюро БТІ - Маріупольська нерухомість» від 04.10.2019 №1961 (а.с. 87). Спору щодо меж та порядку користування земельною ділянкою у сторін не мається. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. На підставі ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Виходячи з положень підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", про те, що при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Як вбачається з технічного паспорту виготовленого Маріупольським БТІ 14.01.2019 р. до складу 5/100 часток домоволодіння [ADDRESS] входять житловий будинок літ. А-1, який складається з житлового приміщення 4-5 житловою площею 13,2 кв. м., передпокою 4-6 площею 14,1 кв.м., житлового приміщення 4-7 житловою площею 12,3 кв.м., житлової прибудови літ. А1-1 з прибудовою а-1, яка складається з житлового приміщення 5-1 житловою площею 12,9 кв.м., кухні 5-3 площею 10,6 кв.м., загальною площею 75,7 кв.м., житловою 51,0 кв. м., допоміжною (підсобною) площею 24,7 кв.м., самовільних будівель і споруд не має ( а.с. 16-21). Відповідно до висновку експерта №8 від 11.02.2019 р. враховуючи конструктивні особливості будівель, виділ в натурі 5/100 ідеальних часток домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] включає в себе: житловий будинок літ А-1, що включає в себе приміщення 4-5(житлове) площею 13,2 кв. м., приміщення 4-6 (передпокої) площею 14,1 кв.м., приміщення 4-7 житловою площею 12,3 кв.м.; житлову прибудову літ. А1-1, що включає в себе приміщення 5-1 житловою площею 12,6 кв.м., приміщення 5-2 житловою площею 12,9 кв.м.; прибудови літ. а-1, що включає в себе приміщення 5-3 (кухня) площею 10,6 кв.м. загальною площею 75,7 кв.м. в тому числі житловою площею 51,0 кв. м., вбиральні літ. К-1, огорожі №3 є можливим( а.с. 29-33). Крім того зі схеми розташування будівель та споруд та плану будинку, що міститься в технічному паспорті вбачається, що дана часка домоволодіння фактично використовується як окреме самостійне домоволодіння з окремим входом (а.с. 18,19). З листа представника позивача [PERSON] спрямованого на адресу відповідача [PERSON] , вбачається, що Позивач висловив пропозицію надання згоди на виділ в натурі 5/100 часток домоволодіння [ADDRESS] ( а.с. 45-47). На виконання доручення суду Відповідачем [PERSON] подані заперечення проти задоволення позову, які фактично свідчать про те, що останній не визнає позов оскільки має намір по закінченню трудової діяльності в умовах Крайньої півночі повернутися до м. Маріуполя та користуватися належними йому частками 34/100 спірного домоволодіння. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що виділ належної частки домоволодіння позивачу не позбавляє відповідача [PERSON] володіти, користуватися належними йому 34/100 часток домоволодіння [ADDRESS] . Таким чином, на підставі вище викладеного, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які перешкоди для виділу у натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна 5/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , що належить позивачу на підставі правовстановлюючих документів в зв`язку з чим його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки при цьому цільове призначення домоволодіння не зміниться, законні права та інтереси інших осіб порушені не будуть і такий виділ узгоджений із іншим співвласниками.

Outcome: partial