Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,мотивуючи свої вимоги тим, що вона є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , але, оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім`я. Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивачки через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначено про підтримання позову. Відповідачем - територіальною громадою села Киїнка Чернігівського району Чернігівської області в особі Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області через канцелярію суду подано заяву про визнання позову, в якій також вказують про проведення розгляду справи у відсутності їх представника. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора про причину неявки свого представника не повідомила, свою позицію щодо позову не висловила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку учасників справи. Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , про що було укладено договір, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Киїнської сільської Ради народних депутатів та зареєстрований в реєстрі під № 8 (а.с. 23). Наказом директора радгоспу ім. Фрунзе № 295 від 05.08.1983, [PERSON] в зв`язку із купівлею вказаного будинку будо надано земельну ділянку в с. Киїнка в розмірі 0,06 га ( а.с. 24). Відповідно до ст.14 Закону Української РСР « Про державний нотаріат» від 25 грудня 1974 року N 3377-VIII, який діяв на момент укладення вказаного вище Договору, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, вчинення нотаріальних дій, зокрема таких як посвідчення договорів, було покладено на виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. Згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої Наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.1976 р. № 1/5, нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету, відповідної Ради депутатів трудящих покладено вчинення нотаріальних дій (п.2). Службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, зокрема - договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників незалежно від суми договору (статті 227, 242, 244 Цивільного кодексу УРСР) - п.29. Таким чином, оформлення договору купівлі-продажу спірного будинку між [PERSON] та [PERSON] на день його укладення - 16 серпня 1983 року, відповідало вимогам чинного на той час законодавства. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на момент укладення вказаного вище договору купівлі-продажу регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. У відповідності до вказаного підзаконого нормативного акту реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Разом з тим, змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Зокрема, у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. З матеріалів справи встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту, був побудований у 1975 році і згідно записів погосподарської книги с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області № 8 за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 рік, тобто на час набрання чинності Законом Української РСР «Про власність», належав до сусупільної групи господарств «робітничий двір», головою домогосподарства значилася [PERSON] , а членами господарства: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дані обставини підтверджуються копією довідки № 2219 від 10.12.2018, виданою виконавчим комітетом Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на а.с. 33, технічним паспортом на будинок підтверджується рік будівництва житлового будинку ( а.с. 27-32). Оскільки у погосподарських книгах за указаний період тип двору [PERSON] був віднесений до робочого, тому в даному випадку норми статей 120,123 ЦК УРСР відповідно до яких майно колишнього колгоспного двору підлягало розподілу між його членами, застосуванню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Згідно записів у копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого повторно, [PERSON] померла [INFO] в с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області(а.с. 12). За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із копії довідки виконкому Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 1921 від 07.11.2019, [PERSON] на день смерті була постійно зареєстрована і проживала в [ADDRESS] , разом із донькою - [PERSON] ( а.с. 13). Як вбачається із копії спадкової справи № 12/2019, яка надійшла із Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с. 47-52), після померлої [PERSON] , спадщину за законом прийняла її донька - [PERSON] , яка 11 січня 2019 року звернулася до нотконтори із відповідною заявою. Свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння не видавалось. Родинні відносини спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] як матері та доньки підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки Серії [NUMBER] , виданого 14.08.2018 повторно; копією витягу № 00021282797, сформованого 25.10.2018, з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача - « [PERSON] » ( а.с. 15,16). Отже, до позивача [PERSON] , як до спадкоємиці першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , перейшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Згідно копії довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 917 від 07.08.2019, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 та 07.08.2019, не зареєстровано ( а.с. 26). У зв`язку з відсутністю відомостей про реєстрацію за спадкодавцем права власності на спірне домоволодіння, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі на її ім`я після померлої [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, що відображено державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. у листі від 06.09.2019 року (а.с. 22). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Як вбачається із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 05.09.2019, інвентаризаційна вартість даного будинку становить 58975 грн (а.с. 27-32). На підставі наведеного та

Outcome: approved