Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В липні 2014 р. позивач Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі ПрАТ «ПРОСТО-страхування») звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (далі ПрАТ «АСК «Інго Україна»), [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.05.2012р. між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування № АТК ВТБ 1209258 майнових інтересів власника автомобіля «Renault Logan", реєстрацій номер [NUMBER]. 11 травня 2013 р. в м. Донецьк на вул. Київська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала водій [PERSON] та застрахованого автомобіля «Renault Logan", реєстрацій номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Донецька, винуватцем ДТП було визнано водія [PERSON] Вартість відновлювального ремонту згідно звіту з оцінки транспортного засобу застрахованого автомобіля «Renault Logan", реєстрацій номер [NUMBER] становить 4633,94 грн. Зазначена подія була визнана страховою та 10 вересня 2013 року було складено страховий акт, згідно якого вартість страхового відшкодування склала 4506,70 грн., яка була виплачена [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн. та франшизою 510,00 грн. З урахуванням того, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи просив стягнути з відповідача ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхове відшкодування в розмірі 3996,70 грн., а з водія [PERSON] суму франшизи в розмірі 510.00 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати відповідно до присудженої до стягнення суми. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «АСК «Інго Україна» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та зазначив, що заява позивача про страхове відшкодування надійшла до страхової понад рік з моменту ДТП, а тому позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених щодо ПрАТ «АСК «Інго Україна». Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПрАТ «АСК «Інго Україна», дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 28 травня 2012 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування", та [PERSON] уклали договір страхування № АТК ВТБ 1209258 майнових інтересів власника автомобіля «Renault Logan", реєстрацій номер [NUMBER] (а.с.4). 11 травня 2013 року в м. Донецьку на вул. Київська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] та застрахованого автомобіля «Renault Logan", реєстрацій номер [NUMBER], яким керував [PERSON] (а.с.9). У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Донецька від 7 листопада 2012 року в адміністративній справі №3/257/1491/13, вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля «Toyota Yaris», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON].(а.с.11). Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту № 105/5-13 з оцінки транспортного засобу від 27 червня 2013 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Logan", реєстрацій номер [NUMBER], становить - 4 633,94 грн. Зазначена вище подія була визнана позивачем страховим випадком, про що 10 вересня 2013 року було складено Страховий акт № 71759, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 4 506,70 грн. Відповідно до платіжного доручення № 26848 від 12 вересня 2013 року позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Renault Logan", реєстрацій номер [NUMBER] в розмірі 4 506,70 грн.(а.с.28). Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригода була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна» відповідно до Полісу № АВ/8135548. Згідно з даним Полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000,00 гривень, при цьому франшиза складає 510,00 гривень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Законом визначено суб'єктів правовідносин на яких поширюється дія Закону, це страховик, страхувальник, потерпілі та особи, відповідальність яких застрахована. Згідно положень Закону право на отримання страхового відшкодування має страхувальник, потерпілі особи та інші особи, які мають право на отримання страхового відшкодування, відповідно підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування поширюються як на страхувальників так і на потерпілих осіб (інших осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування). Отже, позивач в даному випадку є особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, відповідно на неї поширюється дія ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, заява від ПрАТ «ПРОСТО-страхування» № 04-2788 від 15.05.2014р. про страхове відшкодування надійшла до ПрАТ «АСК «Інго Україна» 17.05.2014р. (а.с.30-31). Відповідно до ст.37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, з приводу якої позивач просить відшкодувати страхове відшкодування, мала місце 11 травня 2013 року, а з заявою позивач звернувся до відповідача лише 15.05.2014р. тобто більше, ніж через рік з моменту настання ДТП. Листом № 2180 від 21.05.2014р. відповідач ПрАТ «АСК «Інго Україна» відмовив позивачу ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у виплаті страхового відшкодування (а.с.52). З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказаний строк є граничним і поновленню не підлягає. Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем пропущено річний строк на подання заяви про відшкодування страхового відшкодування, а тому відсутні правові підстави що стягнення з відповідачів на користь позивача понесених витрат на виплачене страхове відшкодування в розмірі 4506,70 грн., та відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed