Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Буданівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за ним право власності на колишній колгоспний двір -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], та в порядку спадкування за заповітом після батька [PERSON] померлого [INFO], та за законом після брата [PERSON], померлого [INFO], мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовільнити. Представник відповідача Буданівської сільської ради позовні вимоги визнав та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР 30 березня 1991 року, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS], дійсно належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] та складається з 1-ого члена. Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 210 від 11 липня 2013 року про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] належить на праві приватної власності - колгоспний двір,який складається з одного члена колгоспного двору головою якого є [PERSON] свідоцтво про право власності видане Теребовлянською РДА на підставі рішення виконкому №58 від 19.03.1991р. Зареєстроване в тернопільському БТІ 30 березня 1991року за реєстровим номером №232. Станом на 14.02.1991 року власниками домоволодіння, що в [ADDRESS], був [PERSON]. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в [ADDRESS], які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по ? житлового будинку з надвірними будівлями. Як вбачається з довідки виданої виконкомом Буданівської сільської ради від 17.05.2013року на день видачі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок станом на 30.03.1991р. в житловому будинку , який знаходиться в [ADDRESS], членами колгоспного двору були: [PERSON]- помер [INFO] та [PERSON] померла - [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] і на її частку у майні вказаного колгоспного двору - 1/2 частку домоволодіння, що в [ADDRESS], відкрилась спадщина. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. 07 березня 1985 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] ? жилого будинку, ? надвірних будівель, що розташовані в с. Буданів Теребовлянського району Тернопільської області . Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Після смерті [PERSON] померлого [INFO] спадкове майно ? частку житлового будинку прийняв син [PERSON], про що свідчить довідка видана виконкомом Буданівської сільської ради від 21.05.2013року № 691. Оскільки, на день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований і проживав разом в одному житловому будинку який знаходиться в [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON], який помер [INFO]. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] і на належну йому частку - ? частку домоволодіння, що в [ADDRESS], відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його брат [PERSON], який прийняв спадщину, однак не оформив. В свідоцтві про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER], батьками записано: батько - [PERSON] мати - [PERSON]. Довідкою виданою виконкомом Буданівської сільської ради від 21.05.2013року№692 зазначено, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном, доглядав за житловим буднком та обробляв город, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] та брата [PERSON],який помер [INFO] . Вартість житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться [ADDRESS], згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд виданого 15.05.2013року Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, становить -184731) сто вісімдесят чотри тисячі сімсот тридцять одну )гривню. Відповідно до постанови виданої завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Хомутової О.М. № 1060/02-31 від 11липня 2013 року було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], після смерті [PERSON] померлого [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529ЦК Української РСР перша черга спадкоємців за законом -при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати і сестри спадкодавця, його дід та баба, як з боку батька так і з боку матері. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позов слід задовільнити, визнавши за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], після смерті [INFO] батька [PERSON] ( свідоцтво про смерть серія[NUMBER]), та після смерті [INFO] брата [PERSON](свідоцтво про смерть серія [NUMBER]).

Outcome: approved