Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся 20 листопада 2013 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про про надання банківських послуг. З позову вбачається, що 1 вересня 2007 року відповідно до укладеного договору № б/н про надання банківських послуг відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 6500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої зобов'язання перед Банком за договором № б/н від 1 вересня 2007 року, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2013 року має заборгованість в сумі 21158 грн. 96 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 19262 грн. 44 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 412 грн. 76 коп., заборгованість за штрафом (фіксована частина ) -500 грн. 00 коп., заборгованість за штрафом (процентна складова) - 983 грн. 76 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що [PERSON] не виконує своїх обов'язків щодо погашення платежів за договором № б/н від 1 вересня 2007 року позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду і просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 21158 грн. 96 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 19262 грн. 44 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 412 грн. 76 коп., заборгованість за штрафом (фіксована частина ) -500 грн. 00 коп., заборгованість за штрафом (процентна складова) - 983 грн. 76 коп. Ухвалою суду від 28 листопада 2013 року було відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 06.12.2013 року призначено судовий розгляд справи. В судових засіданнях 27 січня та 10 лютого 2014 року представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Ребрик С.М. позов підтримала, посилалася на обставини, викладені в ньому, та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов ПАТ КБ "Приватбанк" не визнав, суду пояснив, що зазначений кредит є споживчим кредитом і використовувати його він міг лише на придбання товарів в супермаркеті «Метро»., останній раз ним було придбано товар в грудні 2007 року та просив суд застосувати строк позовної давності, оскільки з того часу як він взяв цей кредит і здійснив останнє придбання товарів пройшло більше шести років, останній платіж щодо погашення заборгованості ним здійснено в січні 2009 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, вважає, що позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 1 вересня 2007 року був укладений договір про надання банківських послуг № б/н між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], згідно якого відповідач [PERSON] отримав платіжну карткау "Метро" № [NUMBER] з кредитним лімітом в сумі 6500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (а.с.6). З умов і правил надання банківських послуг ( п. 3 ) вбачається, що для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок , видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначається заявою і пам'яткою, підписаннями яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг , в п. 8. 6 зазначених правил передбачена сплата штрафу при порушенні клієнтом термінів платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 відсотків від суми позову ( а.с.а.с.7-10). Станом на 30 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 21158 грн. 96 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 19262 грн. 44 коп., заборгованість по процентам - 412 грн.76 коп., заборгованість по штрафам -1483 грн. 76 коп. (а.с.4-5). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В п.23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», якому дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року, «споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно договору від 01.09.2007 року отримав споживчий кредит, який давав йому право на придбання товарів лише в супермаркетах «Метро». Це підтверджується заявою про надання кредиту, випискою по лицевому рахунку № [NUMBER] , наданому за запитом суду. З виписки вбачається, що [PERSON] в супермаркеті « Метро» були придбані товари 01.09.2007 року на суму 2517 грн., 05.09.2007 року на суму 170 грн.60 коп., 08.09.2007 року на суму 329 грн. 03 коп., 08.09.2007 року на суму 1679 грн., 17.09.2007 на суму 209 грн.54 коп., 07.10.21007 року на суму 139 грн. 56 коп., 17.10.2007 року на суму 132 грн. 62 коп., 22.10.2007 року на суму 172 грн. 50 коп., 31.10.2007 року на суму 264 грн. 04 коп., 08.11.2007 року на суму 255 грн. 56 коп., 13.11.2007 року на суму 244 грн. 55 коп.,18.11.2007 року на суму 865 грн. 40 коп., 26.11.2007 року на суму 146 грн. 87 коп., 30.11.2007 року на суму 27 грн. 88 коп., 07.12.2007 року на суму 287 грн. 02 коп., 19.12.2007 року на суму 38 грн. 28 коп. Придбання товарів здійснювалося відповідачем лише в супермаркеті «Метро» в м. Полтава. Останній платіж щодо сплати заборгованості за цим кредитом [PERSON] мав місце 30.01.2009 року. Відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично лонгується на той же строк. Підстави для закриття Картрахунку передбачені в п.п. 9.4.,9.5 цих умов. В п. 9.6 також зазначено, що при нульовому залишку коштів на неактивному Картрахунку карти останній закривається. Виходячи з аналізу п.п. 9.3- 9.6 Умов і правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідачу був наданий кредит , ніяких підстав для пролонгації договору не було. З інформації про карту/рахунок від 05.02.2014 року вбачається, що строк дії карти 06/ 2009 року., карта закрита. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Банк звернувся з позовом до суду 20 листопада 2013 року, отже на час подання позову сплинув і загальний строк позовної давності, і спеціальний строк позовної давності щодо стягнення неустойки. Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідачем [PERSON] 16 січня 2014 року подана до суду заява про застосування позовної давності до цих правовідносин. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України). Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що є підстави для відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 1 вересня 2007 року в зв'язку з спливом позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed