Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

07 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON], в якому просить суд зобов'язати відповідача спростувати розповсюджену ним недостовірну та негативну інформацію про позивача в той спосіб, в який вона була поширена; стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 5869 грн. 24 коп., немайнову шкоду в сумі 34310 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до директора ТОВ Рітейл Буд [PERSON] про стягнення заборгованості з заробітної плати, повернення трудової книжки; у позові вказано директором саме позивача, хоча він не є таким насправді за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тому вказані дії відповідача є неправомірними. Відповідач, знаючи, що позивач не є директором, у позовній заяві вказав недостовірні дані та інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме, звинуватив позивача у невиплаті заробітної плати та неповерненні його трудової книжки, тим самим створив штучні підстави для втручання в особисте життя та повсякденну діяльність [PERSON], що завдало шкоди його честі та гідності. Недостовірна та негативна інформація була розповсюджена шляхом доведення до невизначеного кола осіб позовної заяви, складеної відповідачем, через що позивач зазнав сильних переживань і шкоди здоров`ю, був змушений звертатись за лікуванням до медичних закладів, тому поніс майнові витрати на оплату медичних послуг та медичних препаратів в сумі 5869 грн. 24 коп., розмір моральної шкоди оцінює в 34130 грн. В судовому засіданні представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов не визнав, пояснив, що працював спеціалістом по збуту у ТОВ "Рітейл Буд" з червня 2014 року по 30 липня 2014 року, також подав письмові заперечення проти позову (л.с.34-36), згідно яких зазначив, що дійсно звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ "Рітейл Буд" щодо трудових правовідносин, однак відповідачем зазначав саме товариство, а не особисто [PERSON]; згадування прізвища позивача у тексті позову пояснює тим, що щиро помилявся з цього приводу, оскільки працював недовго, щирість його омани можуть підтвердити інші працівники, яких просив викликати до суду як свідків, однак протягом судового розгляду відмовився від підтримання даного клопотання. Крім того, відповідач зазначив, що позивач при розгляді справи у Жовтневому суді не з`являвся у судові засідання, цим судом було постановлено заочне рішення, про порушення ж своїх прав позивач заявив лише у апеляційній скарзі; вважає, що факт завдання його діями матеріальної та моральної шкоди [PERSON] не доведено, на даний час триває виконання судового рішення за трудовим спором, рішення до цього часу не виконане, просить у позові відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2015 року у цивільній у справі № 201/11321/14-ц (2/201/2/2015) згідно його вступної частини - "за позовом [PERSON] до ТОВ "Рітейл Буд" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки, інфляційних витрат, повернення трудової книжки" , містить у резолютивній частині вказівку на часткове задоволення заявлених вимог і, крім іншого, у останньому абзаці резолютивної частини посилання на стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Рітейл Буд" [PERSON] на користь [PERSON] та на користь держави судового збору. При цьому ані у вступній, ані у мотивувальній частині вказаного рішення суду прізвище позивача [PERSON] не згадується; у тексті рішення не вказано, що воно є заочним, однак міститься посилання на ст. 224-226 ЦПК України (л.с.12-13). Рішенням коллегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.08.2015 року зазначене рішення скасовано саме в частині стягнення з [PERSON] витрат по сплаті судового збору, у решті залишено рішення без змін (л.с.7-9), в обгрунтування скасування рішення у цій частині, судом апеляційної інстанції зазначено, що позивачем під час судового розгляду уточнено позовні вимоги, заявлено їх виключно до ТОВ "Рітейл Буд", будь-яких позовних вимог до [PERSON] заявлено не було. З копії уточненої позовної заяви [PERSON] вбачається, що позов до Жовтневого районного суду ним заявлено до юридичної особи - ТОВ "Рітейл Буд" (л.с.10-11). Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Згідно п. 17 вказаної Постанови інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Діюче трудове законодавство не встановлює обов`язку працівника бути поінформованим про керівний склад адміністрації того чи іншого підприємства незалежно від його організаційно-правових форм, з яким працівник перебуває у трудових відносинах, представником позивача [PERSON] не доведено під час судового розгляду факту поінформованості [PERSON] стосовно того, хто саме є чи був директором даного товариства. Крім того, метою звернення до суду [PERSON] будо відновлення порушених юридичною особою трудових прав, тобто реалізація конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. До того ж позивачем у тій справі - [PERSON] протягом судового розгляду було уточнено позовні вимоги в межах його прав, гарантованих ст. 31 ЦПК України, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить жодного обгрунтування стягнення з [PERSON] грошових коштів і взагалі не стосувалася його особисто, мотиви, з яких судом вирішено питання про стягнення судових витрат з нього і одночасно з товариства вказане рішення не містить; як вбачається з рішення суду апеляційної інстанції жодних позовних вимог до [PERSON] [PERSON] не заявляв, що і призвело до скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат з [PERSON] Таким чином суд вважає, що факт протиправних посягань з боку відповідача щодо особистих немайнових прав позивача [PERSON] під час судового розгляду не встановлено, відповідно підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed