Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

20.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2012 року, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач з листопада 2014 року ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, матеріальної допомоги не надає, хоча має постійне місце роботи, регулярний заробіток, працює інженером ПАТ "Племінний завод" Червоний Велетень", має задовільний стан здоров'я, отримує заробітну плату приблизно 2000 грн. на місяць. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дочки, однак у розмірі, який є для нього прийнятим і який він в змозі буде сплачувати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно копій свідоцтв про народження та про шлюб, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 5, 6). Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері, а батько, який має постійне місце роботи, проживає окремо та має обов'язок надавати кошти на утримання дитини. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням повідомлених сторонами обставин про їх матеріальний та сімейний стан, є законні підстави для часткового задоволення позову та стягування з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини доходів. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial