Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] є матір"ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] помер [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, ухиляється від виховання та утримання неповнолітнього сина. З вересня 2013року дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні та забезпеченні. Вона просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON][INFO]. Позивач являється бабусею неповнолітнього [PERSON] та матір'ю [PERSON]. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року по справі № 172/23/15-ц, позов позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Васильківської районної державної адміністарції Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] "Про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину" - задоволено, відібрано неповнолітнього без позбавлення батьківських прав у відповідача та призначено опіку над неповнолітнім [PERSON] Тому вважає, що при розгляді справи були встановлені обставини, що вказують на недобросовісне відношення відповідача до своїх батьківських обов'язків і тому у суду є всі підстави для задоволення даного позову. Крім того вважає, що обставини встановлені при розгляді зазначеної судової справи та винесення по ній рішення не потребують додаткового доказування (ст.61 ЦПК України). З часу прийняття вказаного рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області відповідач не намагались якимось чином поновити свої права відносно свого неповнолітнього сина і на сьогодні не має з ним ніяких контактів. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO]. До початку розгляду справи від позивача, Органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, начальника Служби у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON], прокурора Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури [PERSON] надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримують (а.с.36-38). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином (а.с.34). На підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Васильківської селищної ради №1102 від 03.03.2016 року дитина [PERSON] [INFO] проживає з бабою [PERSON], [INFO], дідом [PERSON],[INFO] (а.с.5). Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року по справі № 172/23/15-ц, позов позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Васильківської районної державної адміністарції Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON] про відібрання неповнолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволено, відібрано неповнолітнього без позбавлення батьківських прав у відповідача та призначено опіку над неповнолітнім [PERSON](а.с.8-9). Розпорядженням голови Васильківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №Р-99/0/276-15 від 25.04.2015 року надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO] (а.с.12). Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, ратифікована Постановою ВР України 27.02.1991 року в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 3 Конвенції зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального абезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до стаття 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено,що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно п.2 ч.1 ст.164 цього Кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи. У пункті 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач [PERSON] участі у вихованні сина не приймає матеріально не допомагає, до сина не з"являється, враховуючи вищевказані обставини, суд прийшов до висновку, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] . В порядку ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі - 551грн.20коп. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved