Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

В травні 2017 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору дарування,посвідченого 29.09.2009 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] ,вона є власником ? частини житлового будинку по вул.Тернопільській 16-а в м.Запоріжжі. Відповідачі [PERSON],[PERSON]являються співвласниками цього ж будинку,де їм належить по ? частині кожному. За житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 815 кв.м.,яка не приватизована. Належна [PERSON]на праві власності ? частина житлового будинку складалася з наступних будівель та споруд:в будинку літера Б квартира № 3,до якої входили коридор 3-1 площею 4,0 кв.м.,кухня 3-2 площею 5,5 кв.м.,кімната 3-3 площею 7,3 кв.м.,була залишена власником без догляду,у 2009 р.піддалась руйнації та перестала існувати,фактично знищена. Посилаючись на те,що [PERSON]самостійно не оформлює припинення права власності на зруйновану частину житлового будинку,це має юридичні наслідки для інших співвласників,оскільки змінилася їх кількість та розмір часток у спільній власності,невизначеність у питанні щодо розміру належної позивачу частки у житловому будинку порушує її права власника,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.346,349,357 ЦК України,у зв*язку із знищенням припинити право власності [PERSON]на ? частину житлового будинку по вул.Тернопільській 16-а в м.Запоріжжі,яка була виділена в будинку літера Б як квартира № 3,до складу якої входили коридор 3-1 площею 4,0 кв.м.,кухня 3-2 площею 5,5 кв.м.,кімната 3-3 площею 7,3 кв.м.,змінити частки співвласників [PERSON]М.і [PERSON]В.у житловому будинку та визначити частку кожного із них. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та наполягала на задоволенні позову.Пояснила,що станом на 2009 р.на час набуття нею права власності на ? частину спірного будинку, ? частина співвласника [PERSON]вже була знищена внаслідок [PERSON]В.у будинку не з*являвся,за технічним станом майна не доглядав,через руйнування його частки під загрозою обвалу опинилися дах та капітальні стіни,що змусило інших співвласників за власний рахунок проводити роботи по захисту будинку від вологи та холоду.Фактично частки співвласників [PERSON]та [PERSON]В.у житловому будинку після знищення частки [PERSON]змінилися,проте юридично це не визначено,що перешкоджає позивачу вирішувати питання про належну їй на теперішній час частку у спільній власності,ведення будівництва,оформлення земельної ділянки у власність. Відповідач [PERSON](після реєстрації шлюбу [PERSON])Л.В.подала письмову заяву про розгляд справи без її участі,в якій не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON]В.в судове засідання не з*явився,зареєстроване місце проживання (перебування)відповідача невідоме,відомості про реєстрацію/зняття з реєстраційного обліку по Запорізькій області відсутні. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України,відповідач [PERSON]викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 12.01.2018 р.З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату,час і місце розгляду справи. Враховуючи,що відповідачі належним чином повідомлені про дату,час і місце судового засідання,не з*явились в судове засідання без повідомлення причин,не подали відзиву,позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення,суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідачів на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Запорізької міської ради в судове засідання не з*явився з невідомих причин,про свою позицію у справі суд не повідомив,що відповідно до ст.223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без його участі. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши позивача,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] О.М.29.09.2009 р.за р№ 1021 та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 06.10.2009 р.за р№ 15280220,[PERSON]М.є власником ? частини житлового будинку по вул.Тернопільській 16-а в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на спірне нерухоме майно у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які під час розгляду справи не спростовані. Згідно технічного паспорту домоволодіння станом на 14.08.2009 р.,співвласниками житлового будинку є [PERSON] та [PERSON],кожному з яких належить по ? частині будинку. Земельна ділянка по вул.Тернопільській 16-а в м.Запоріжжі закріплена за житловим будинком у користування площею 815 кв.м.,станом на 06.04.2017 р.за результатами обстеження ОП ЗМБТІ має площу 767 кв.м.,не приватизована. Відповідно до акту обстеження житлового будинку комісією районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 28.04.2016 р.встановлено,що на земельній ділянці № 16-а по вул.Тернопільській в м.Запоріжжі розташований житловий будинок літера Б 1908 року забудови,службова прибудова б-3,прибудови б,б-1,ганок до б-3,літня кухня В,погріб пг під В,вбиральня [PERSON] прибудова б-1 збудована самовільно.На момент обстеження частина житлового будинку літ.Б та службова прибудова б-1,які належать [PERSON],зруйновані,на місці зруйнованих об*єктів нерухомого майна має місце самовільне будівництво без відповідних дозвільних документів.За висновком комісії, частина житлового будинку літ.Б та службова прибудова б-1,які належать [PERSON],зруйновані. Як передбачено ст.321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Втручання у\~ право\~ на\~ мирне\~ володіння майном є сумісним з вимогами ст.\~ 1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне (див.\~ рішення у справі\~\~\~"Ятрідіс проти Греції"\~\~ (Iatridis\~ v.\~ Greece)\~ [ВП],\~ N 31107/96,\~ п.\~ 58, ECHR 1999-II).\~ Зокрема,\~ друге речення\~ першого\~ пункту\~ дозволяє позбавлення майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає,\~ що держави\~ мають\~ право\~ здійснювати\~ контроль\~ за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справі "Україна-Тюмень" проти України" п. 49). Як передбачено до п.4 ч.1 ст.346 ЦК України,право власності припиняється у разі знищення майна. Загальні засади припинення права власності передбачають,що право власності, як правило, припиняється з одночасним набуттям цього права іншою особою,оскільки, зазвичай, у всякої речі є власник,що притаманно для похідних підстав набуття права власності, коли має місце його перехід від відчужувача до набувача. Натомість, право власності може припинятись і без його виникнення в іншої особи, наприклад, при споживанні речі, її знищенні тощо. Оскільки обєктом права власності є конкретно визначне майно(річ),за відсутності такого об*єкта про право йтися не може.Підставою для припинення права власності у такому разі поза волею власника є або законодавчий акт,або акт органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, або судове рішення. Оскільки в позасудовому порядку власник [PERSON]не ініціював питання про припинення його права власності на знищене нерухоме майно в порядку ст.349 ЦК України,що має юридичні наслідки для співвласників житлового будинку,позивач обґрунтовано звернулася до суду за захистом прав власника у судовому порядку. Як передбачено ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За змістом ч.3 ст.358 ЦК Украни,кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За висновком експерта № 2326 від 28.11.2017 р.за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено,що без урахування частки будинку № 16-а по вул.Тернопільській в м.Запоріжжі(квартири № 3),яка припинила існування внаслідок руйнування,частка [PERSON]В.у житловому будинку відповідає 64/100 від усього домоволодіння. При визначні розміру частки співвласника [PERSON]В.з урахуванням висновку експерта ,суд дійшов висновку,що вона становить 36/100 часток від усього домоволодіння(з розрахунку 100/100-64/100). Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки доведені правові підстави для припинення права власності [PERSON]на знищене майно,що має юридичним наслідком зміну часток співвласників [PERSON]та [PERSON],обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є адекватним змісту порушення.

Outcome: approved