Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач,- Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення переплати пенсійних виплат. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у своїй позовній заяві зазначив, що 18 вересня 2001 року до Жовтневого районного управління Пенсійного фонду України міста Кривого Рогу Комерційним банком «Приватбанк» надано подання від 18 вересня 2001 року на призначення пенсії по втраті годувальника [PERSON], заява про призначення пенсії законного представника [PERSON] від 18 вересня 2001 року, копія свідоцтва про смерть від 29 серпня 2001 року, трудова книжка [PERSON], копія воєнного білету [NUMBER], копія свідоцтва про народження [PERSON], копія свідоцтва про укладення шлюбу, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, довідка про заробіток для обчислення пенсії, довідки про підтвердження стажу роботи годувальника, довідка житлово - комунальної контори про склад сім'ї. 02 жовтня 2001 року за результатами розгляду наданих документів органом Пенсійного фонду прийнято рішення про призначення пенсії по втраті годувальника [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі визначено ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - в розмірі 30 процентів заробітку годувальника, але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних. Відповідно до ст. 36, 37, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] перераховано розмір пенсії по втраті годувальника на підставі наявних в пенсійній справі документів в розмірах визначених ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням № 33. В 2013 році при проведені звірки з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виявлено факт перебування [PERSON] з 23 серпня 2001 року на обліку Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та отримання нею страхових виплат по втраті годувальника [PERSON], який помер в наслідок трудового каліцтва. Відповідно до п. 8 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено соціальні послуги та виплати, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Положення ст. 24 Закону України 23.09.99 р. №1105 - XIV „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлює, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори, щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Тобто, витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку із виплатою пенсії, по втраті годувальника який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до пп. З, 4 Порядку відшкодування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003р. №5- 4, відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", Vі статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Враховуючи вищезазначене, пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до статей 37 - 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тобто з 01 січня 2004 року [PERSON] не мала права на перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірах визначених ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В результаті ненадання документів, які б підтверджували факт смерті годувальника внаслідок трудового каліцтва пенсія по втраті годувальника була призначена на загальних підставах, без врахування причин смерті, які мали суттєве значення при визначені права на перерахунок пенсії в розмірах визначених ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області неодноразово запрошувало відповідача до управління з метою вирішення питання щодо відшкодування переплати пенсії. Однак відповідач ігнорував відповідні запрошення. Враховуючи вищевикладене [PERSON] в порушення норми ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не повідомила своєчасно суб'єкта владних повноважень про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії. В результаті неправомірних дій, [PERSON] за період з 01 січня 2004 року по 30 червня 2014 року отримала зайву суму пенсії в розмірі 3889,28 грн. Згідно рішення комісії управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, утримано надміру виплачені кошти за період з 01 травня 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 2579,76 грн. Залишок переплати станом на 01 листопада 2014 року становить 1309 гривень 52 копійки. Тому позивач просив суд постановити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області переплату пенсійних виплат в сумі 1309 гривень 52 копійки. Представник позивача у судове засідання не з'явився заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність у якій він свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка по справі до суду не з'явилась про час та місце розгляду справи вона судом була сповіщена належним чином, про причини неявки до суду вона не сповістила. Суд, дослідивши матеріали цієї цивільної справи, вважає що позовні вимоги повинні бути задоволені у повному обсязі з наступних підстав: 18 вересня 2001 року до Жовтневого районного управління Пенсійного фонду України міста Кривого Рогу Комерційним банком «Приватбанк» надано подання від 18 вересня 2001 року на призначення пенсії по втраті годувальника [PERSON], заява про призначення пенсії законного представника [PERSON] від 18 вересня 2001 року, копія свідоцтва про смерть від 29 серпня 2001 року, трудова книжка [PERSON], копія воєнного білету [NUMBER], копія свідоцтва про народження [PERSON], копія свідоцтва про укладення шлюбу, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, довідка про заробіток для обчислення пенсії, довідки про підтвердження стажу роботи годувальника, довідка житлово - комунальної контори про склад сім'ї. 02 жовтня 2001 року за результатами розгляду наданих документів органом Пенсійного фонду прийнято рішення про призначення пенсії по втраті годувальника [PERSON] на неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі визначено ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - в розмірі 30 процентів заробітку годувальника, але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних. Відповідно до ст. 36, 37, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] перераховано розмір пенсії по втраті годувальника на підставі наявних в пенсійній справі документів в розмірах визначених ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням № 33. В 2013 році при проведені звірки з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виявлено факт перебування [PERSON] з 23 серпня 2001 року на обліку Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та отримання нею страхових виплат по втраті годувальника [PERSON], який помер в наслідок трудового каліцтва. Відповідно до п. 8 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Статтею 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено соціальні послуги та виплати, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Положення ст. 24 Закону України 23.09.99 р. №1105 - XIV „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлює, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори, щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат. Тобто, витрати, понесені Пенсійним фондом України у зв'язку із виплатою пенсії, по втраті годувальника який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до пп. З, 4 Порядку відшкодування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 04.03.2003р. №5- 4, відшкодуванню підлягають пенсії, призначені відповідно до пунктів "а", "в", Vі статті 26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені відповідно до статей 91, 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Враховуючи вищезазначене, пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до статей 37 - 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тобто з 01 січня 2004 року [PERSON] не мала права на перерахунок пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірах визначених ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В результаті ненадання документів, які б підтверджували факт смерті годувальника внаслідок трудового каліцтва пенсія по втраті годувальника була призначена на загальних підставах, без врахування причин смерті, які мали суттєве значення при визначені права на перерахунок пенсії в розмірах визначених ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області неодноразово запрошувало відповідача до управління з метою вирішення питання щодо відшкодування переплати пенсії. Однак відповідач ігнорував відповідні запрошення. Враховуючи вищевикладене [PERSON] в порушення норми ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не повідомила своєчасно суб'єкта владних повноважень про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії. В результаті неправомірних дій, [PERSON] за період з 01 січня 2004 року по 30 червня 2014 року отримала зайву суму пенсії в розмірі 3889,28 грн. Згідно рішення комісії управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, утримано надміру виплачені кошти за період з 01 травня 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 2579,76 грн. Залишок переплати станом на 01 листопада 2014 року становить 1309 гривень 52 копійки. Тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved