Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 1988 р. до дня її смерті - [INFO]. Мотивує заяву тим, що за життя бабуся [PERSON] відповідно до заповіту від 30.03.2006 року на випадок своєї смерті здійснила розпорядження та заповідала заявнику належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS], в якій фактично проживала у період з 1988 року по день своєї смерті. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М. заявнику відмовлено у видічі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв"язку з відсутністю документів, які б підтверджували місце відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви, пояснив, що встановлення факту проживання його бабусі за адресою: [ADDRESS], надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом від 30.03.2006 року, оскільки бабуся хоч і була зареєстрована в АР Крим, фактично з 1988 року проживала разом із своєю сім"єю в належній їй на праві приватної власності квартирі в м. Києві. Заінтересована особа [PERSON], яка являється матір"ю заявника, підтримала вимоги заяви, оскільки нею в порядку ст. 1273 ЦК України подано нотаріусу заява про відмову від прийняття спадщини на користь сина. Представник заінтересованої особи ГТУЮ у м. Києві [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, розгляд справи поклав на розсуд суду, просив враховуючи фактичні обставини справи ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви. Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно заповіту від 30.03.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотраіальної контори Глушко О.В., зареєстрованого в реєстрі за №10-437, [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй частину квартиру [ADDRESS] заповідала [PERSON] (а.с. 62). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 29.08.2016 року, видане видане Відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №13128 (а.с. 61, зворот). 18.02.1951 року між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом шлюб від 20.02.1951 р., актовий запис №2 (а.с. 13). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1993 року, виданого згідно з розпорядженням Комітету по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району №3067-ж від 26.07.1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала на праві власності [PERSON], та членам його сім"ї [PERSON], [PERSON] в рівних долях (а.с. 8). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS], за якою він був зареєстрований починаючи з 21.06.1988 року, про що свідчить довідка КК "Центр комунального сервісу м. Києва" №372 від 22.02.2017 року (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS], з березня 2004 року була взята на облік в Поліклініці №4 Дніпровського району м. Києва, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого (а.с. 15). Згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 29.08.2016 року смерть [PERSON] настала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Як вбачається з довідки №4186 від 31.03.2017 року, виданої Лівобережним об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, померла [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS] за період з 2000 року по момент смерті [INFO] перебувала на обліку та отримувала пенсію в Лівобережному об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 73). Отже, дані докази підтверджують, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Також, факт останнього місця проживання спадкодавця за адресою: Київ, [ADDRESS] підтвердили свідки. Свідок [PERSON] пояснила, що у 1988 року познайомилась з [PERSON] та її чоловіком [PERSON], оскільки проживала з вказаною сім"єю в будинку за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] розповідала, що періодично відвідувала своє житло в АР Крим, де була офіційно зареєстрована. Свідок [PERSON], яка є сусідкою заявника, пояснила, що [PERSON] постійно, починаючи з 1988 року проживала із своїм чоловіком за вищевказаною адресою, де її систематично навідувала дочка та 7 онуків. З [PERSON] свідок перебувала в дружніх відносинах, спілкувались з нею та навідувалась до неї в гості. Отже, хоча спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте з 1988 р. до дня її смерті - [INFO], фактично проживала за адресою : [ADDRESS], яка є місцем відкриття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved