Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник прав та обов'язків ЗАТ КБ «Приватбанк») згідно наказу Мінфіну України № 519 від 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача в сумі 57142.99 грн. та судових витрат в розмірі 1762 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.03.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 10000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту , встановленого Банком , відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг», Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплачував заборгованість по кредитному договору, тому виникла прострочена заборгованість, яка станом на 04.06.2018 року становить 104395,85 грн., яка складається з наступного: -8396,66 грн. заборгованість за кредитом; -70449,19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -25550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 50450,15 гри., яка була задоволена рішенням Олександрійський міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2012 р . про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить - 53945,70 грн. Штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг становлять: 500.00 грн. штраф (фіксована частина) та 2697.28 грн. - штраф (процентна складова). Заборгованість до стягнення становить 57142.99 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, про час розгляду справи повідомлений , в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та підтримання позовних вимог . Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належно повідомлений. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Відповідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір, який складався із анкети - заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За цим договором позивач надав відповідачу на картковий рахунок грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в розмірі 10000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Наведене підтверджується випискою з рахунку, розрахунком заборгованості. Як вбачається із анкети-заяви від 24.03.2008 року, вона містить пункт наступного змісту : «Я згоден (на), що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився /ась/ та згоден/а/ з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банка , які були надані мені в письмовому вигляді». Під час укладення договору від 24.03.2008 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Отже, доведеним є факт, що 24.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, за умови сплати 24,00% річних на суму залишку заборгованості. Свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку відповідач підтвердив у анкеті-заяві, власноручно підписавши її. Із наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 04.06.2018 року становить : -8396,66 грн. заборгованість за кредитом; -70449,19 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -25550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 50450,15 гри., яка була задоволена рішенням Олександрійський міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2012 р . про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить - 53945,70 грн. Штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг становлять: 500.00 грн. штраф (фіксована частина) та 2697.28 грн. - штраф (процентна складова). Заборгованість до стягнення становить 57142.99 грн. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком, разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Тому за порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня , як вид цивільно-правової відповідальності, а в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів в сумі 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2697,28 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог , тобто в сумі 1663,41 грн. (53945,70 грн. (розмір задоволених позовних вимог/ 57142,99 грн. (розмір позовних вимог, які просив стягнути позивач) х 1762 грн.).

Outcome: partial