Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

02.03.2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, що складається, з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9041 гектарів, яка знаходяться на території Великомитницької сільської ради Хмільницького району. Будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], позивач звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, однак у вчиненні нотаріальних дій їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що змушує останню звернутись до суду.. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, при цьому позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи вищевикладені обставини, фіксування судового процесу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [INFO] померла [PERSON] (а.с.6). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,9041 га, яка розташована на території Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, та належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 26.04.2004 року за № 221 та, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010502500130 (а.с.7). Як вбачається з довідок Великомитницької сільської ради № 273, № 274, № 275 від 27.01.2017р. (а.с.9,10.11) та довідки Великомитницької сільської ради № 360 від 10.02.2017 р. (а.с. 12), [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала в с. Філіопіль, Хмільницького району Вінницької області, разом з нею проживала та була зареєстрована її внука [PERSON], яка проживала разом з спадкодавцем однією сім'єю з самого дитинства, та являється єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] Втім позивач не може реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку, в зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Про втрату правовстановлюючого документа свідчить оголошення в газеті "Життєві обрії" (а.с.8). Згідно інформації, наданої державним нотаріусом Хмільницької нотаріальної контори С.В. Глуздань, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.23). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258,1264 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у спорах про спадкування" до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік). які проживали однією сім"єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що позивач проживала зі спадкодавцем однією сім"єю від народження, відтак [PERSON] являється спадкоємицею четвертої черги та прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, так як відсутній оригінали Державного акту на право приватної власності на землю, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Належність спадкодавцеві земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Хмільницького районі № 33-28-99.2-108/2-17 від 24.01.2017 р. (а.с.7). Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, оскільки право спадкодавця на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] не припинилося після смерті спадкодавця, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved