Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 06 червня 2012 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 94. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем по справі сумісне життя не склалося, оскільки останній відбуває покарання за скоєний злочин в виправній колонії. Відповідач живе тільки своїми інтересами, його зовсім не цікавить життя позивача, а тому вважає подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить її інтересам. У судове засідання позивач не з"явилася. Однак, станом на 11 лютого 2014 року, від її імені до суду подано письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, не встановлювати строк для примиреня із відповідачем. Відповідач у судове засідання не з"явився. Згідно до відповіді, отриманої на запит суду в порядку ст.122 ЦПК України, з"ясовано, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно до даних, вказаних позивачем у позові, відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі та відбуває покарання у Чорнухінській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України у с. Чорнухіне, Перевальського району, Луганської області. На вказану адресу, судом було направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з"ясовано, що подружжя перебуває у заресєтрованому шлюбі, укладеному 06 червня 2012 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб (а.с.№34), видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис про шлюб під номером 94. Згідно відомостей зазначених позивачем у позові, від даного шлюбу подружжя дітей не має. Із позовної заяви позивача, судом вбачається, що сторони, познайомилися через газету, в яких було розміщено оголошення відповідача про знайомство. З 2009 року, вони підтримували відносини, однак, однією сім"єю не проживали так як відповідач, з 2008 року, відбував покарання у вищевказаній установі. За весь час їхнього спілкування, подружжя не змозгло створити міцної сім'ї. Як вбачається із пояснень позивача, викладених нею у позові, подружжя не підтримує стосунків між собою; між ними немає взаємопорозумніння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одного з них. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. Згідно до Довідки до Акту огляду МСЕК серія 10 ААБ №174448, позивач є інвалідом другої групи (а.с.№7). Відповідно до Закону України "Про судовий збір", позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує судовий збір на користь держави з відповідача.

Outcome: approved