Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом згідно якого просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.07.2013 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 05.12.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів, лише вона займається вихованням та навчанням дітей, а також їх утриманням, оскільки відповідач життям дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні та утриманні. Вказала, що ніколи не обмежувала відповідачеві в праві спілкування з дітьми, але відповідач самоусунувся від виховання дітей, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. В судове засідання сторони не з"явилися. Позивачкою подано письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити . Відповідач також подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Третя особа - орган опіки та піклування Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явилися, причину неявки суду не повідомили. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а..с 12-13). Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.12.2014 року шлюб між [PERSON] , 1991 р.н. та [PERSON] , 1989 р.н., розірвано ( а.с.16). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.07.2013 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Бердичева Житомирської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2013 року до їх повноліття ( а.с. 17). Як вбачається з довідки - розрахунку по в/листу № 274/3561/13-ц від 19.07.2013 року заборгованість по аліментах у [PERSON] перед [PERSON] станом на 01.01.2020 року становить 97510,44 грн. ( а.с.14-15). Відповідно до довідки, виданої директором Іванковецької ЗОШ 1-3 ступенів 28.12.2019 року, [PERSON] навчається у школі з 1 класу. Вихованням [PERSON] займається лише мама- [PERSON] . Батько - [PERSON] в школі жодного разу не був, не цікавиться її шкільним життям, навчанням. Ніякої участі у вихованні дочки не бере ( а.с.19). Таким чином відповідач злісно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітніх дітей, без поважних причин: не піклується про їх здоров» я, фізичний, духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, взагалі не спілкується з дітьми, що стверджується матеріалами справи . Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Житомирської області від 28.04.2020року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей : сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України позивачка має право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Проте, для з`ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На підставі вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, оскільки протягом тривалого часу не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на лікування, утримання , не готує їх до самостійного життя. Таким чином дії відповідача, як батька дітей, є винними, свідомими, а тому на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до остаточного висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки в сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved