Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

20 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування їй матеріальної шкоди та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позову зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.11.2014 року її автомобіль отримав механічні ушкодження . За рішенням суду від 24.12.2014 року винним у скоєнні дорожньо транспортної пригоди визнано відповідача по справі [PERSON] Зазначила, що в наслідок дорожньо- транспортної пригоди їй спричинені моральні страждання через ушкодження належного їй автомобілю які виражалися у нервовому стресі, відчуття незручностей через неможливість тривалий час використовувати автомобіль для власних потреб що призвело до зміни способу життя через що вона була позбавлена спокою. Просить суд стягнути на її користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1320,00 грн., моральну шкоду яку вона оцінює у 5000 грн. а також судові витрати: а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 487, 20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень. Ухвалою суду від 29 вересня 2015 року залучено у справі у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжна вієнна іншуранс груп». В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, зазначив обставини, що викладенні у позовній заяві. В суді відповідач представник відповідача адвокат [PERSON] проти позову заперечував та просила суд відмовити у задоволенні позову, враховуючи обставини, що викладенні у заяві про перегляд заочного рішення. Представник ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп» в судове засідання не зявився, в запереченнях просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено позивачу право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Представник позивача попередніх судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. В судовому засіданні, що позивачка [PERSON] є власницею легкового автомобілю марки CHERRY, модель А 15 Амулет, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] 2007 року випуску що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АЕС 171215. 28 листопада 2014 року приблизно о 16 годині 10 хвилин мала місце дорожньо транспортна пригода, в результаті якої [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21103, реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по вул. Тухачевського в Жовтневому районі міста [PERSON], в районі будинку № 35, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, під час руху заднім ходом не переконався в безпеці маневру, допустив зіткнення з автомобілем марки Черрі , модель А 15 Амулет, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2014 р. у справі № 212/12064/14-п (пр. 3/212/2492/14) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено на нього і адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ-21103», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 8091424 від 09.12.2013 року. Визначення та оцінка реального розміру збитків у даному випадку проводилась експертом ФОП [PERSON] на підставі Рахунку № 399 від 01.12.2014 р. згідно якого вартість складових, що підлягають замін склала 2264,85 гри., вартість матеріалів та робіт - 1673,60 гривень. З врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,54) на складові, що підлягають заміні розмір матеріального збитку становить - 2715,43 грн. Відповідно до пункту 5 [PERSON] № АС/8091424 від 09.12.2013 року, розмір франшизи складає 500,00 гривень. Проте відповідно до Експертного висновку/калькуляції з визначення матеріальної шкоди N 155/2014 від 01 грудня 2014р. сума матеріальної шкоди, заподіяної власникові пошкодженого при ДТП автомобілю «Черрі амулет» реєстраційний номерний номер: АЕ 3457 СЕ, складає: 3938,45 гртвень. У зв'язку з цим відповідач [PERSON] сплатив в добровільному порядку позивачу франшизу, а також різницю між розрахованою вартістю ремонту та страховим відшкодуванням в сумі 1723 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією (замовленням) № 018073 від 09.02.2015 р.Отже, загальна сума фактично сплаченого [PERSON] та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]» відшкодування матеріальної шкоди склала 3938,45 гривень. Разом з тим, відповідно до Акту виконаних робіт на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту від 02.03.2015р. фактично загальна сума ремонту належного позивачці автомобілю склала 5258,43 гри., в т.ч. загальна сума ремонтних робіт- 665 грн., а загальна сума запасних частин - 4593, 43 грн. У зв'язку з цим фактично за виконання ремонту позивачка [PERSON] сплатила додатково 1320 гривень в т.ч. за запчастини (фару) - 320 гривень, що підтверджується товарним чеком від 19.02.2015 р., а за виконання ремонтних робіт - 1000 гривень, що підтверджується квитанцією (замовленням) № 015851 від 09.02.2015р. які й просить суд стягнути на її користь з відповідача. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону). Згідно ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до умов полісу, укладеного 09 грудня 2013 року [PERSON] з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Позивач, діючи відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах визначених цим Законом строків сповістив про подію ДТП та 03 квітня 2014 року звернувся з заявою до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна [PERSON]», про виплату страхового відшкодування Закону, проте співвідповідачем страхове відшкодування донині у повному розмірі не виплачено, а відшкодовано лише 2215,43 гривень, про що не заперечували сторони по справі. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Розясненням п. 16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, стосовно того, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. За ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~\~ Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та розясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, розмір заподіяної шкоди після відновлювального ремонту за встановлених обставин перебуває в межах ліміту полісу страхування 50000,00 грн., заподіючвачем шкоди, а так само відповідачем власником транспортного засобу страховика про згоду на відшкодування не повідомлялося, тому така виплата підлягає відшкодуванню страховиком відповідно до умов договору страхування та ст.21, п.22.1 ст. 22 вказаного Закону. Слідуючи розясненням п. 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, суд приймає до уваги, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Крім того, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана, зокрема, фізичній неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 26-1, закону передбачає, що Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з наданих доказів, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1320 гривень підлягають задоволенню шляхом стягнення з співвідповідача Приватого акціонерного товариство «Українська страхова компанія «Княжна вієнна іншуранс груп», так як цивільна відповідальність по відшкодуванню матеріального збитку покладено на вказану юридичну особу на підставі договору страхування. Виходячи з наданих доказів, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються за законні підлягають частковому задоволенню, враховуючи принцип розумності та справедливості та поведінки винного після пошкодження майна, що виражена була у сплаті добровільно розміру франшизи та добровільного сплати частини матеріального збитку. Відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 487 гривень 20 копійок підтверджені належним чином квитанціями, які додані до матеріалів справи. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 4000 гривень підлягають частковому задоволенню у звязку з тим, що особа яка надавала правову допомогу приймала участь у судовому засіданні на протязі 1 година 20 хвилин, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням не брала участь та не здійснював ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Outcome: approved