Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 121040,60 дол. США, що за курсом 21,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.05.2015 року складає 2557587,88 грн., а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № MKМОG100000251 від 07.09.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 48150,00 доларів США на термін до 04.09.2037 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Однак, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору і станом на 26.05.2015 року заборгованість [PERSON] становить 121040,60 дол. США, що складається з наступного 37201,07 дол. США - заборгованість за кредитом; 35369,34 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5741,08 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 42729,11 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, що за курсом 21,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.05.2015 року складає 2557587,88 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить оголошення в газеті «Новини Закарпаття», про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір № MKМОG100000251, згідно якого [PERSON] отримала кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 36000,00 дол США на придбання трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], а також розмірі 12150,00 дол. США на сплату страхових платежів, у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати 0,2% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 договору. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 446,93 дол. США. Однак, відповідач прострочувала зобов'язання, не виконала взяті на себе договором обов'язки і станом на 26.05.2015 року заборгованість [PERSON] становить 121040,60 дол. США, що складається з наступного 37201,07 дол. США - заборгованість за кредитом; 35369,34 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5741,08 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 42729,11 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, що за курсом 21,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.05.2015 року складає 2557587,88 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика, кредит, банківський вклад) ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При невиконанні зобов'язання за договором, відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином на умовах, визначених договором, Цивільним кодексом України, іншими актами цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України банки надають кошти позичальникам у вигляді кредитів, умови яких встановлюються відповідними кредитними договорами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 12 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами України законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних відносин" від 30.03.2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Враховуючи те, що факт наявності заборгованості у [PERSON] перед кредитором доведений, суд вбачає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у заявленій сумі та понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved