Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

В грудні 2017 року до суду звернувся [PERSON] із зазначеним вище позовом. В обґрунтування позову зазначив, що за тривалий час перебування в трудових відносинах з підприємством відповідача отримав професійне захворювання, причиною якого стала тривала робота у шкідливих та небезпечних умовах праці на означеному підприємстві. Вважає, що професійне захворювання виникло саме з вини відповідача, посадові особи якого, в порушення діючого законодавства, не створили безпечні умови праці. Внаслідок ушкодження здоровя на виробництві, [PERSON] переживає не лише фізичні страждання: слабкість, втому, одишку при поміреному навантаженні, біль та хрипи в грудях, сильний кашель з виділенням слизового, вязкого харкотиння, головні болі, а також і моральні страждання, а саме: сильний кашель не дає спокою в період відпочинку, безсоння гнітить, пригнічують думки про неможливе лікування, оскільки стан здоровя не покращується, а навпаки погіршується, що викликає сильні душевні переживання. У звязку із зазначеним порушено звичайний для позивача спосіб життя, захворювання вимагає додаткових зусиль для організації його життя, оскільки вимушений постійно приймати медичні препарати рекомендовані лікарями, тобто порушено нормальні життєві звязки внаслідок неможливості вести активне життя. На підставі зазначеного просить суд стягнути з відповідача в рахунок компенсації моральної шкоди 160\~000 грн. Позивач [PERSON] до суду не зявився, надав клопотання про розгляд справи за участі його представника [PERSON],який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь його довірителя у рахунок відшкодування моральної шкоди\~160\~000 гривень. Представник відповідача [PERSON] «Суха Балка» [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала в повному обсязі. Вважала, що позивачем не доведено факт заподіяння позивачеві моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем що підтверджено записами у трудовій книжці [PERSON], а саме: - з 1971 року по 1995 рік працював на підприємстві відповідача шахті ім.Фрунзе тресту "Ленруда", правонаступник [PERSON] " Суха Балка" на різних професіях: підземним помічником кріпильника,підземним гірничим майстром, підземним начальником дільниці та 13.03.1995 року був звільнений з підприємства по переводу, згідноп.5 ст.36 КЗпП України. Через погіршення стану здоровя перебував під наглядом лікарів та за висновком ЛТЕК (витяг із акту огляду № 492) від 09.11.1995 року [PERSON] було встановлено 25 % втрати професійної працездатності в звязку з професійним захворюванням за діагнозом пиловий бронхіт терміном з 03.11.1995 року по 01.12.1996 року з переосвідченням 01.11.1996 року. При повторному переогляді за висновком ЛТЕК від 13.01.2000 року [PERSON] з 01.12.1999 року встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково у звязку із професійним захворюванням. 17.01.2007 року [PERSON] було проведене переосвідчення у профпатологічній МСЕК за результатами дослідження встановлено 25% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням ХОЗЛ ІІ степеня безстроково. 18.11.1995 року уповноваженою комісією до складу якої увійшли представники підприємства, лікарі, представники профкому було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання (далі - Акт), що виникло у [PERSON] якому лікарями встановлено такий діагноз: пиловий бронхіт І ст. Згідно акту, причиною професійного захворювання стала тривала робота [PERSON] в умовах підвищеної запиленості . \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Твердження позивача про погіршення стану здоровя та постійне перебування на лікуванні підтверджуються наявними в матеріалах справи медичними висновками (виписки - епікризи) за періоди часу: 1995 р., 1997р., 1998р., 2006р., 2014р.,2015р.,2016 роки, де відображено, що [PERSON] звертається до лікарів зі скаргами на задишку, сильний кашель з виділенням харкотиння, болі та хрипи у грудях, головні болі, запаморочення. Всі ці скарги повязані із професійним захворюванням хронічне обструктивне захворювання легень 2 ст. як професійне захворювання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд дійшов висновку,що факти щодо моральних страждань [PERSON] - є належним чином підтвердженими, тому що, дійсно, внаслідок отриманих професійних захворювань позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача,який порушував норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, [PERSON] частково втратив працездатність, і як наслідок - втрата здоров'я, спричинена моральна шкода. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманням ушкодження здоровю внаслідок тривалої праці в небезпечних умовах на підприємстві відповідача [PERSON] спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, вимоги [PERSON] щодо відшкодування йому моральної шкоди - є обґрунтованими, не суперечать чинному законодавству, однак позовні вимоги підлягають задоволенню не в повному обсязі. Суд вважає, що в даному випадку відповідач [PERSON] «Суха Балка» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1 та 3ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих позивачем доказах, встановлений факт завдання [PERSON] моральної шкоди підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди . Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд критично ставиться до позиції представника відповідача з приводу того, що позивач не довів належним чином наявність у останнього підстав для відшкодування моральної шкоди. За твердженням представника відповідача, у позивача існує необхідність довести наявність моральних страждань як підстави для відшкодування моральної шкоди.\~\~\~\~\~\~ З даним твердженням суд погодитися не може. Суд виходить з того, що у деліктних зобовязаннях саме\~на відповідача\~покладено обовязок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу (якщо зазначена презумпція в суді не спростована - це є підставою для висновку про наявність вини відповідача\~заподіювача шкоди, а відтак цьому кореспондує право позивача на відшкодування такої шкоди). Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем [PERSON] шкоди здоровю, винність відповідача в його спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, високий процент втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин і характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] відшкодування у розмірі 22 338 грн. (шість розмірів мінімальних заробітних плат станом на 1 січня 2018 року), що буде пропорційною компенсацією, що відповідає встановленим обставинам справи. Згідност.5 Закону України «Про судовий збір»позивач звільнений від сплати судового збору. Пунктом 6 статті 141 Цивільно процесуального Кодексу України передбачено, що у разі якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial