Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Тесля П.О., звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , на його користь 40270 грн боргу за договором позики від 01 листопада 2019 року та 3340 грн судових витрат по справі, вказуючи, що 01 листопада 2019 року він позичив відповідачеві [PERSON] грошові кошти в сумі 85000,00 грн, що еквівалентно 3500 доларів США, що підтверджується розпискою, згідно якої він зобов`язався повернути борг до 26 листопада 2019 року. Однак, у зазначений термін відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково, повернув лише частину отриманих коштів. Добровільно повертати решту боргу, сума якого складає 40270 грн, такий відмовився, на його вимоги про повернення отриманих коштів не реагує, а тому він вимушений звертатися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Теслі П.О. поступила письмова заява, в якій він позовні вимоги позивача підтримав та просить задовольнити, а також слухати справу в його та позивача відсутності. Належно повідомлений відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув повторно, будучи належно повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Згідно письмової розписки, складеної 01 листопада 2019 року та долученої до матеріалів справи, відповідач [PERSON] , [INFO] , отримав 01.11.2019 від [PERSON] , [INFO] , у борг грошові кошти в сумі 85000 грн, що еквівалентно 3500 доларів США і зобов`язався повернути до 26 листопада 2019 року. Отже, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов`язками на підставі договору позики. Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Як зазначено в борговій розписці та підтверджено позивачем, відповідач частково повернув позичені кошти в умовних одиницях доларах США, а саме 26.11.2019 - 500 доларів США, що станом на день повернення по курсу НБУ становить 12025 грн; 03.01.2020 - 100 доларів США, що станом на день повернення по курсу НБУ становить 2368 грн; 05.01.2020 - 900 доларів США, що станом на день повернення по курсу НБУ становить 21312 грн; 06.05.2020 - 100 доларів США, що станом на день повернення по курсу НБУ становить 2697 грн; 10.06.2020 - 200 доларів США, що станом на день повернення по курсу НБУ становить 5328 грн; 10.06.2020 відповідач повернув ще 1000 грн, що разом становить 44730 грн, а тому борг що залишився, виходячи з розрахунку 85000 грн - 44730 грн = 40270 грн. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики перед позивачем [PERSON] в повному обсязі не виконав і в строк, який зазначений у розписці, станом на теперішній час, борг не повернув, про що свідчить розписка, яка знаходиться у позивача як кредитора. Вищенаведене свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо повернення позики, та вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки заборгованість за договором позики в сумі 40270,00 грн. Позивач [PERSON] також просить стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати по справі. Згідно квитанції №51649837 від 21 вересня 2020 року позивачем сплачено при поданні позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн. Крім того, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката позивачем надано розрахунок судових витрат на правничу допомогу від 20 грудня 2019 року, квитанцію №1 до прибуткового касового ордеру до договору №15 від 21 вересня 2020 року та акт надання послуг про надання правничої допомоги, згідно яких витрати на допомогу адвоката у даній цивільній справі становлять 2500 грн, що включає в себе консультацію (0,5 год. - 250 грн), ознайомлення та добір матеріалів для написання позову, виготовлення копій документів (1,5 год. - 750 грн), написання позовної заяви (2 год. - 1000 грн), відвідування судових засідань на стадії розгляду справи в суді першої інстанції (1 год. - 500 грн). Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч.1,ч.4 ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року у справі № 185/1718/18тавід 06 червня 2019 року у справі № 752/4513/17. Адвокат зазначає, що на надання правничої допомоги, зокрема на консультацію ним витрачено 0,5 год., вартістю 250 грн, ознайомлення та добір матеріалів для написання позову, виготовлення копій документів - 1,5 год., що становить 750 грн, написання позовної заяви - 2 год. - 1000 грн, які суд вважає доведеними та такими, що підлягають до стягнення. Проте витрати на відвідування судових засідань на стадії розгляду справи в суді першої інстанції на які витрачено 1 год., вартістю 500 грн в судовому засіданні не підтвердились, оскільки адвокат не брав участі в жодному судовому засіданні, а тому витрати в цій частині в розмірі 500 грн до стягнення не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, виходячи з конкретних обставин справи, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення судових витрат підлягає до часткового задоволення і з [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, що відповідатиме критеріям розумності та буде співрозмірним з фактично виконаною роботою. З відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути також понесені судові витрати на сплату судового збору згідно доданої до матеріалів справи квитанції в сумі 840,80 коп. На підставіст.ст.11, 15, 16, 509, 526, 545, 610, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved