Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Служба у справах дітей Чигиринської районної державної адміністрації звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], 2010 року народження, та стягнення з неї аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та матеріально її не утримує. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, пославшись на зібрані матеріали та висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Представники третіх осіб у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснивши, що відповідач самоусунулась від виховання та утримання своєї малолітньої дитини, вихованням якого займається його батько - [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.2017 року, [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.9), який проживає разом з батьком - [PERSON] в с. Медведівка Чигиринського району Черкаської області та перебуває на його утриманні (а.с.17). Відповідно до рішення Медведівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 07 червня 2017 року № 21, малолітнього [PERSON], 2010 року народження, відібрано від [PERSON], без позбавлення його батьківських прав у зв'язку із безпосередньою загрозою для життя та здоров'я дитини, з тимчасовим влаштуванням до Комунального закладу "Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Черкаської обласної ради (а.с.11). За повідомленням Комунального закладу "Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Черкаської обласної ради, за час перебування неповнолітнього [PERSON], 2010 року народження, у даному закладі з 07 червня 2017 року, мати - [PERSON] дитину не відвідувала жодного разу та не цікавилась його життям та здоров'ям (а.с.26). Спеціалістами служби у справах дітей Чигиринської РДА, спільно з представниками виконавчого комітету Топилівської сільської ради Чигиринського району та адміністрацією школи, де навчається малолітній, комісійно відвідано адресу проживання відповідача та проведено обстеження житлово-побутових умов, про що були складені відповідні акти від 23.06.2017 року, 20.07.2017 року, згідно яких будинок, де проживає [PERSON] належить [PERSON] (співмешканець [PERSON].), знаходиться у задовільному стані, проводяться ремонтні роботи. Зі слів [PERSON], вона ніде не працює, не перебуває на обліку у центрі зайнятості, має двох неповнолітніх дітей, які разом з нею не проживають, оскільки вона не може їх забрати в зв'язку з відсутність власного житла (а.с.21,23,). Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, відповідача рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 23.10.2008 року, справа № 2-5161/08, позбавлена батьківських рпав відносно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обовязків. Відповідача, згідно постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2017 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП відносно її неповнолітнього сина [PERSON], 2010 року народження, та накладено стягнення у виді штрафу (а.с.24). У своїх письмових та усних поясненнях гр. [PERSON] зазначила, що свідомо залишала свого малолітнього сина без нагляду та опіки та не бажає забирати дитину у свою сім'ю (а.с.19,20). Таким чином відповідач [PERSON] цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування сину, не спілкується з ним в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться його здоров'ям, нехтує його потребами. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками. Встановлені обставини свідчать, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню неповнолітнього сина, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно її непоновлітнього сина - [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Крім того, згідно ч. 2ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно дост. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2ст. 182 Сімейного кодексу Українипередбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, інші обставини справи та вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини саме в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі ст. ст. 150,152,155,164,170 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved