Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

22.02.2021 до суду надійшов позов [PERSON] до Відкритого міжнародного університету розвитку людини "Україна" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 08 грудня 2020 року Закладом вищої освіти "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" видано наказ № 1-д "Про оголошення догани", згідно якого [PERSON] , головному бухгалтеру, оголошено догану за свідомий бойкот і невиконання наказів, розпоряджень і вказівок президента щодо виконання службових обов`язків. 15 січня 2021 року Закладом вищої освіти "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" видано наказ № 9-К "Про звільнення", згідно якого [PERSON] , головного бухгалтера, звільнено 15.01.2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, як таких до яких раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (п.3 стаття 40 КЗпП України). Наказ № 9-К прийнятий, враховуючи вже оголошену [PERSON] догану наказом від 08.12.2020р. № 1-Д, а також факт порушення правил внутрішнього розпорядку, зафіксований актом від 14.01.2021 року. Вважає, що Наказ № 9-К "Про звільнення" від 15 січня 2021р. та Наказ № 1-д "Про оголошення догани" від 08 грудня 2020р. є незаконними та підлягають скасуванню. На думку позивача, у відповідача відсутні докази систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, просив поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера Закладу вищої освіти "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" з 16 січня 2021 року та стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 січня 2021 року по дату ухвалення рішення судом. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження (а.с.57-58 том №1), ухвалою від 28 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті (а.с.176-177 том №1). 23.03.2021 року через канцелярію до суду подано клопотання ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору у даній справі (а.с.76-79 том №1). Ухвалою суду від 28 травня 2021 року у задоволенні клопотання ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору у справі за позовом [PERSON] до Закладу вищої освіти "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено (а.с.171-172 том №1). Представником позивача неодноразово до суду подавалась заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку і за останньою від 03.07.2021 року, представник позивача просив стягнути на його користь середній заробіток в сумі 88 068 грн.75 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позові. В судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували повністю. Представником відповідача [PERSON] 31 березня 2021 року подано відзив (а.с. 102-104 том №1). 24.05.2021 представником позивача [PERSON] було подано відповідь на відзив (а.с. 149-155 том №1). 14.06.2021 представником відповідача подано запечерення на відповідь на відзив (а.с. 1-3 том №2). Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази надані сторонами, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21 січня 2003 року (а.с. 15-19 том №1 - копія трудової книжки), працював на посаді головного бухгалтера, звільнений згідно Наказу № 9-К "Про звільнення" від 15 січня 2021 року (а.с.21 том №1). Щодо позовної вимоги про скасування Наказу № 1-д "Про оголошення догани" від 08 грудня 2020р., слід зазначити наступне. Згідно наказу № 1-д "Про оголошення догани" (а.с.20 том №1), підставами для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани були: не виконання вимоги Розпорядження від 29.10.2020 року № 67-Р «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна»; ухилення від погодження та підписання наказу №179 від 29.10.2020 року «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна», у зв`язку з чим вказаний наказ був розісланий відділом організаційної роботи і контролю тільки 04.12.2020 року; відмова погоджувати наказ «Про адміністрування автоматизованої системи «Акцент»; зміст типового договору (контракту) з головним бухгалтером ТВСП, свідомий бойкот системи «Акцент». Суд приходить висновку, що позивач не мав можливості виконати вимоги Розпорядження № 67-р «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна» від 29.10.2020 року (а.с.22 том №1) з поважних причин, однак вони не були враховані відповідачем під час винесення догани. Так, вимоги Розпорядження №67-р «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна» від 29.10.2020 року зводилися до того, що позивач зобов`язаний надати до Центру внутрішнього аудиту оборотно-сальдові відомості, розшифровки дебіторської та кредиторської заборгованості за кожен квартал, договори позички та фінансової допомоги, касові документи, журнали-ордери за рахунками 376 , 377, за кожен квартал, за період з 01.01.2015 року до 30.10.2020 року, включно, в строк до 03.11.2020 року. Вбачається, що для виконання розпорядження та підготовки фінансової документації за кожен квартал періоду за період з 01.01.2015 року до 30.10.2020 року включно, в строк до 03.11.2020 року, надано недостатньо часу часу. Судом також встановлено, що наказом № 114 від 10.08.2020 року в Університеті «Україна» здійснювалися зміни в організації виробництва і праці, що пов`язані з вдосконаленням структури університету та управлінської діяльності. Зазначені зміни передбачали зміну трудової функції всіх працівників департаменту фінансово-господарської діяльності . Отже, непідписання позивачем наказу №179 від 29.10.2020 року «Про запровадження системи внутрішнього контролю в Університеті «Україна» не може бути кваліфіковано як винна умисна поведінка, яка призвела до порушення трудової дисципліни, оскільки позивач не зобов`язаний був погоджуватися на змінені умови праці (зміни її трудової функції), що проводились із порушення КЗпП України (а.с.23 том №1). Відповідачем не надано доказів, що підтверджують винну умисну поведінку, що призвела до порушення трудової дисципліни, внаслідок не підписання позивачем наказу №179 від 29.10.2020 року Щодо непогодження позивачем наказу «Про адміністрування автоматизованої системи «Акцент» №206 від 07.12.2020 року (а.с.30 том №1) слід зазначити наступне. У матеріалах справи наявний лист від 30.11.2020 року, в якому фінансовий директор університету "Україна" Журавльова В.М. проінформувала Президента Університету про те, що автоматизована система «Акцент» не має адміністратора, що створює незручності для користувачів цього програмного комплексу та загрозу виходу з ладу і зупинки її роботи; просила також надати дозвіл на закупівлю іншого ліцензованого програмного забезпечення (а.с.27 том №1). Службовою запискою від 08.12.2020 року фінансовий директор [PERSON] інформувала керівництво Університету про відсутність можливості перевірки залишків і руху коштів на поточних рахунках Університету «Україна» за допомогою систем клієнт-банків у зв`язку із блокуванням облікових записів на вхід та електронних підписів; через це працівники департаменту фінансово-господарської роботи не мали технічної можливості виконувати свої функціональні обов`язки і здійснювати оплату рахунків та виплати заробітних плат по причині зміни карток підписів і електронних ключів в банківських установах (а.с.33том №1). Як наслідок, вищезазначеним спростовується твердження відповідача, що позивач [PERSON] свідомо здійснював блокування системи «Акцент», у зв`язку з чим відбулося уповільнення правової роботи в Університеті «Україна». Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем не надано доказів, що підтверджують вину позивача та факт неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, як складових дисциплінарного проступку, внаслідок не погодження позивачем наказу «Про адміністрування автоматизованої системи «Акцент» №206 від 07.12.2020 року. Саме тому, наказ № 1-д в частині оголошення догани [PERSON] є незаконним та підлягає скасування. Щодо незаконності наказу № 9-К "Про звільнення" від 15 січня 2021 року, слід зазначити наступне. З наказу № 9-К вбачається, що причинами звільнення [PERSON] було те, що позивачем станом на 15 січня 2021 року не виконані вимоги розпорядження від 29.10.2020 № 67-Р, наказу від 04.12.2020 року №179, наказу від 14.12.2020 року №212, наказу від 23.10.2020 року №174, що передбачали заходи ліквідації перешкод проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності університету. Втім, відповідачем не надано допустимих доказів про те, що позивача було повідомлено про факт порушення наказу №174 від 23.10.2020 року та наказу №212 від 14.12.2020 року, жодні пояснення щодо зазначених наказів від нього не відбиралися. Наказом №212 «Про здійснення аудиторської перевірки» від 14.12.2020 року розпочато проведення незалежного зовнішнього аудиту фінансової звітності Університету «Україна» за період з 01.01.2019 року по 14.12.2020 року (а.с.32 том №1). Зазначеним наказом позивача зобов`язано надати Центру внутрішнього аудиту документи, згідно з додатком №1 та доступ до бухгалтерських регістрів в електронному і паперовому вигляді або до електронної бази даних програми « Акцент ». Судом встановлено, що з 07.12.2020 року позивач не мав доступу до фінансових документів, оскільки наказом №205 було відкликано право підпису [PERSON] із банківських і фінансових установ, в тому числі в системі «клієнт-банк» (а.с.29 том №1). 14.12.2020 року керівником департаменту Журавльовою В.М. до керівництва Університету надіслано службову записку, у якій повідомлялось, що станом на 14.12.2020 року не відновлено доступ до систем «клієнт-банків», у зв`язку з чим працівники департаменту фінансово-господарської роботи не мають можливості здійснювати свої трудові обов`язки, в тому числі позивач (а.с.34 том №1). В подальшому, 15.12.2020 року фінансовий директор [PERSON] електронним листом повідомила керівництво університету про часткове виконання вимог наказу №212 від 14.12.2020 року та надання фінансових документів, а також неможливість виконання наказу №212 від 14.12.2020 року в частині подання консолідованої інформації за 2020 рік після завершення фінансового року та підготовку відповідної звітності до подачі в контролюючі органи, а також про відсутність можливості надання кодів доступу адміністратора до БД «Акцент» по причині їх відсутності, оскільки ні вона, ні співробітники департаменту фінансово-господарської діяльності не мали належної кваліфікації для адміністрування електронних баз даних (а.с.35 том 1). Вищезазначене свідчить про часткове виконання вимоги наказу №212 від 14.12.2020 року, про що керівництво університету проінформоване листом від 15.12.2020 року (вх. №562). Також у наказі № 9-К зазначено, що він прийнятий, враховуючи вже оголошену позивачу догану наказом від 08.12.2020р. № 1-Д, а також факт порушення правил внутрішнього розпорядку, зафіксований актом від 14.01.2021 року (а.с.40 том 1). Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] надала суду пояснення про те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді начальника відділу централізованої бухгалтерії управління бухгалтерського обліку та звітності департаменту фінансово-економічної роботи. Звільнилася за власним бажанням, після звільнення відповідачем головного бухгалтера [PERSON] та [PERSON] - фінансового директора. Була присутня під час обідньої перерви 14 січня 2021 року разом з іншими працівниками університету у одному з кабінетів Департаменту фінансово-економічної роботи. Алкогольні напої під час обіду не вживали. Після складання акту перевірки присутності на робочих місцях 14 січня 2021 року жодних дисциплінарних стягнень зі сторони відповідача до неї застосовано не було. Зазначила, що перевірка присутності на робочих місцях здійснювалася вперше. Свідок [PERSON] надала суду пояснення про те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем більше 20 років, працювала на посаді провідного бухгалтера відділу централізованої бухгалтерії управління бухгалтерського обліку та звітності департаменту фінансово-економічної роботи. Весь час працювала під керівництвом головного бухгалтера [PERSON] та фінансового директора [PERSON] , довіряла їм, оскільки вони є висококваліфікованими спеціалістами. Однак, протягом останнього часу на їх Департамент систематично здійснювався психологічний тиск зі сторони керівництва, що ускладнювало нормальне функціонування всього департаменту, а також призвело до звільнення більшості працівників департаменту за власним бажанням після звільнення відповідачем головного бухгалтера [PERSON] та фінансового директора [PERSON] . Пояснила, що була присутня під час обідньої перерви 14 січня 2021 року разом з іншими посадовими особами університету у одному з кабінетів Департаменту фінансово-економічної роботи. Під час обідньої перерви відбулась перевірка присутності на робочих місцях, про що було складено акт. Після складання акта 14 січня 2021 року, всім присутнім було запропоновано надати письмові пояснення у строк до 15 січня 2021 року до 15.00, що і було здійснено всіма працівниками, які були зафіксовані у акті, у встановлений для цього час. 15 січня 2021 року о 14 год. 45 хв. надано письмові пояснення про те, що всі працівники були на своїх робочих місцях і у період з 12.25 до 13.10 обідали. Алкогольних напоїв під час обідньої перервиніхто з працівників не вживав. Доказів порушення позивачем правил внутрішнього розпорядку, зафіксоване Актом від 14.01.2021 року, зокрема, вживання алкогольних (спиртних) напоїв, відповідачем не надано і не може бути взято до уваги. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід зазначити наступне. Згідно ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до п.3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. [PERSON] з 14 грудня по 31 грудня 2020 року перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.25-26 том 1), всього в грудні ним відпрацьовано 9 робочих днів. Нарахована заробітна плата за листопад 2020 р. складає 15000,00 грн., за грудень становить 6 136,36 грн. Загальна сума нарахованої заробітної плати становить 21 136, 36 грн. Чинним законодавством не передбачено, що два розрахункові місяці мають бути повністю відпрацьовані. Таким чином, середньомісячна заробітна плата за два місяці, що передували звільненню становить 10568,18 грн. (21136,36:2), а відповідно середньоденна заробітна плата позивача становить 704,55 грн., кількість календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком становить 125 днів (з 16.01.2021 по 12.07.2021). Відповідач по справі не спростував доводів та підстав позову, а тому суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за весь період, розмір якого становить 88 068 грн.75 коп. (704,55 х 125). Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 88 068 грн.75 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в заявлених позивачем межах. Що стосується судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). Згідно п. 5.1 укладеного між позивачем та адвокатом Самофаловою О.Ю. договору про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року, розмір винагороди за надання правової допомоги, що виплачується клієнтом адвокату та порядок її сплати, визначається в окремо укладених між сторонами додаткових угодах. Згідно додаткової угоди №1 від 10 лютого 2021 року та Акта приймання-передачі наданих послуг №1 позивач має сплатити 37 500 грн. 00 коп. за правову допомогу. За таких обставин, суд оцінивши питання складності справи та обсяг наданої позивачу адвокатом правової допомоги, дійшов висновку про те, що розмір витрат на правову допомогу в розмірі 37 500 грн. 00 коп. є співрозмірним та справедливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved