Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

У грудні 2016 року приватне підприємство «Сервісом» звернулось до суду з цим позовом посилаючись на те, що [PERSON] з 1 червня 2013 року до 12 квітня 2016 року перебував у трудових правовідносинах, працюючи на посаді водія - експедитора. [PERSON] для виконання службових обов'язків було ввірено службовий транспортний засіб «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER]. 12 квітня 2016 року у зв'язку зі звільненням [PERSON] з роботи, комісією у складі чотирьох осіб здійснено приймання автомобіля «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER] від водія. При прийнятті автомобіля було складено акт перевірки причин недостачі пального. Відповідно до цього акта пошкоджень паливної системи автомобіля не виявлено. У процесі експлуатації автомобіля паливна система ремонту не потребувала, що свідчить про її нормальну штатну роботу і неможливість виникнення перевитрат пального за несправності. Згідно наказу № 32 від 1 червня 2014 року [PERSON] доведено норми витрат палива. Останній раз автомобіль «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER] проходив перевірку 14 березня 2016 року. У ході цієї перевірки відхилень від норми споживання пального не виявлено. Рівень пального складав 717 л. З моменту вищезазначеної останньої перевірки до моменту здійснення приймання автомобіля при звільненні, тобто 12 квітня 2016 року, автомобіль проїхав 2746 км та мав використати 1311 л дизельного пального. Тобто залишок пального повинен складати 681 л. При перевірці 12 квітня 2016 року виявлено залишок пального у кількості 149 л. Таким чином, перевитрата пального склала 532 л. Згідно видаткової накладної № РН-0000312 від 1 квітня 2016 року, вартість одного літра дизельного пального складає 14,30 грн. Отже, розмір завданої перевитратою пального шкоди складає 7607,60 грн, що підлягає стягненню з відповідача. У судове засідання представник позивача приватного підприємства «Сервіском» не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні. Суду пояснили, що дійсно [PERSON] у відповідача займав посаду водія - експедитора. [PERSON] було ввірено автомобіль. Останній виїзд було здійснено 28 березня 2016 року. Після цього автомобіль було здано механіку, залишок пального становив 681 л. Далі відповідач знаходився на лікарняному. Вийшовши дізнався про звільнення. При передачі автомобіля було виявлено недостачу, однак ніхто не вимірював кількість пального. Було повідомлено, що винен 7000 грн, а тому не віддадуть трудову книжку. З цього приводу [PERSON] звертався на Урядову гарячу лінію та одразу віддали трудову книжку, розрахункові, що було помстою. Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з [PERSON] як водієм не укладався, а тому повинен нести відповідальність у розмірі середнього заробітку. Участі при складанні акта про перевитрати пального не приймав, цей акт складався іншими працівниками. Після здачі автомобіля механіку, автомобіль нікуди не виїздив, доступу до нього відповідач не мав, оскільки знаходився на лікарняному. В акті не відображено показання спідометра, а тому незрозуміло чи автомобіль виїздив. Вважають, що відсутні винні дії та причинний зв'язок, норми витрати пального належним чином не доведено до відома. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27, ст. 57 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що згідно наказу приватного підприємства «Сервіском» № 5-к від 1 червня 2013 року, [PERSON] прийнято цього дня на посаду водія автотранспортних засобів 2 класу до автотранспортної дільниці та експедирування з окладом згідно штатного розпису. З 1 червня 2013 року [PERSON] прийнято на посаду експедитора по перевезенню вантажів до автотранспортної дільниці та експедирування за сумісництвом на 0,3 ставки з повною матеріальною відповідальністю, з окладом згідно штатного розпису (а. с. 4). 1 червня 2013 року між приватним підприємством «Сервіском» та експедитором [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а. с. 5). Наказом приватного підприємства «Сервіском» № 32 від 1 червня 2014 року затверджено норми витрат паливно-мастильних матеріалів з 1 червня 2014 року, зокрема й для автомобіля «МАЗ-630305» (а. с. 6, 7). Норми витрат палива доведено до відома, зокрема [PERSON], що підтверджується листом ознайомлення з нормами витрат паливно-мастильних матеріалів приватного підприємства «Сервіском», згідно наказу № 32 від 1 червня 2014 року (а. с. 8-15). Актом приймання - передачі автотранспортного засобу від 10 жовтня 2014 року, [PERSON] передано автомобіль «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 16). Наказом приватного підприємства «Сервіском» № 4 від 1 червня 2013 року за водієм [PERSON] закріплено автомобіль «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 17). Наказом приватного підприємства «Сервіском» № 89-К від 12 квітня 2016 року, водія автотранспортних засобів [PERSON] звільнено з 12 квітня 2016 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, виплативши грошову компенсацію за невикористані 27 календарних днів щорічної основної відпустки. Експедитора по перевезенню вантажів (за сумісництвом на 0,3 ставки) [PERSON] звільнено з 12 квітня 2016 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, виплативши грошову компенсацію за невикористані 27 календарних днів щорічної відпустки (а. с. 30). Актом приймання - передачі від 12 квітня 2016 року, [PERSON] передано автомобіль «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER]. Фактична кількість палива у баку автомобіля становила 149 л (а. с. 31). Актом від 12 квітня 2016 року комісією у складі головного інженера [PERSON], начальника колони № 2 [PERSON], старшого диспетчера [PERSON], диспетчера зі збору навігаційної інформації [PERSON], здійснено перевірку причин недостачі дизельного пального в автомобілі «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER], що був закріплений за водієм [PERSON] У ході перевірки виявлено, що цей автомобіль «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER] останній раз проходив перевірку 14 березня 2016 року, залишок пального становив 717 л, відхилень від споживання норм палива не виявлено. Після перевірки та до 12 квітня 2016 року автомобіль «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав 1275 л дизельного палива, проїхав 2746 км, перевіз 101540 кг вантажу, використав 1311 л пального. Відповідно до норм витрат дизельного пального для автомобіля «МАЗ-630305», ці норми становлять 32 л на 100 км та 1,2 л додаткового на 100 т. км. Отже, станом на 12 квітня 2016 року залишок пального в автомобілі «МАЗ-630305», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] повинен становити 681 л. Реальний залишок дизельного пального виявлено комісією 149 л, тобто недостача 532 л. При цьому пошкоджень паливної системи не виявлено. У зв'язку з такими фактами, вбачається, що водій [PERSON] не виконує вимоги до інструкції технічної експлуатації автомобіля, не може вибрати економічної швидкості та роботи двигуна автомобіля, а також робочої інструкції водіїв автотранспортних засобів приватного підприємства «Сервіском». [PERSON] відмовився брати участь у роботі комісії (а. с. 32). Згідно видаткової накладної № РН0000312 від 1 квітня 2016 року вартість 1 л дизельного пального становить 14,30 грн (а. с. 34). Отже, вищезазначеними документами встановлено факт перевитрати водієм [PERSON] дизельного палива у кількості 532 л на суму 7607,60 грн. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. Відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР від 12 вересня 1991 N 1545-XII, у зв'язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" та прийняттям Акта проголошення незалежності України встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Відповідно до підпункту "в" пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР "Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів" від 5 серпня 1983 року N 759, яка є чинною, за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива. З огляду на встановлені судом обставини, можливо стверджувати, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON], який не забезпечив при експлуатації справного ввіреного транспортного засобу витрату пального у межах встановлених та доведених до відома норм споживання, допустив перевитрату дизельного пального у кількості 532 л на суму 7607,60 грн. Тобто у наявності усі елементи складу правопорушення, що дає суду підстави для прийняття рішення про відшкодування шкоди. При цьому матеріали цієї справи не містять доказів, що спростовують установлені судом обставини. Як видно з матеріалів цієї цивільної справи, згідно листа Управління Держпраці у Кіровоградській області № М/341/1-04/01-02.2 від 6 травня 2016 року на підставі наказу приватного підприємства «Сервіском» № 16/2-К від 12 квітня 2016 року щодо встановлення факту виявлення недостачі палива, із заробітної плати [PERSON] проведено відрахування коштів у розмірі 3539,36 грн, що складає розмір середнього місячного заробітку. Таким чином, судом установлено, що із заробітної плати [PERSON] утримано суму у зв'язку з перевитратою палива у розмірі 3539,36 грн, а тому з нього підлягає стягненню різниця між утриманою та фактичною сумою завданої шкоди у розмірі 4068,24 грн. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на вищезазначене, з [PERSON] підлягають стягненню на користь приватного підприємства «Сервіском» понесені судові витрати у розмірі 736,90 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial