Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12.10.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу ВАЗ 21150-120-20, д.н.з. [NUMBER], належного [PERSON],водієм якого був [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПАТ «Київський страховий дім» поліс обов'язкового страхування № АК/12.35761 з терміном дії до 19.10.2017 року та забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER], яким керував позивач, [PERSON] і який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність застрахована АТ СГ «ТАС» - поліс обов'язкового страхування № АК/5544426. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 03.11.2017 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. 23.10.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач не повідомив про прийняте рішення по заяві позивача у встановлений строк. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. [NUMBER], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, від пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, складає 133 275, 24 грн. В результаті проведення вказаної вище експертизи позивачем понесено витрати за проведення експертизи в розмірі 2600 грн. Відповідно до п. 4 полісу №АК/1235761 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між [PERSON] та відповідачем, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 100000, 00 грн., а відповідно до п. 5 цього ж полісу розмір франшизи становить 500, 00 грн., відповідно до абзацу 2 п.12.1 ст. 12 цього ж Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, тому сума страхового відшкодування становить 99500, 00 грн. Позивач зазначає, що виплата страхового відшкодування мала бути здійснена відповідачем не пізніше 22.01.2018 року, тобто з 24.10.2017 року. Проте станом на 01.11.2018 року виплату страхового відшкодування відповідач не здійснив, та більш ніж 9 місяців затримує виплату страхового відшкодування. Позивачем в порядку досудового врегулювання спору відповідачу були надіслані заяви та скарги з проханням розібратися і прийняти міри по виплаті йому страхового відшкодування, які залишилися без задоволення. 29.10.2018 року позивач отримав відповідь з МТСБУ з повідомленням про те, що останні не можуть застосувати до відповідача заходи впливу оскільки членство останнього в МТСБУ припинено, але відповідно до ст. 52 Закону України «Про обов'язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Станом на 01.11.2018 року виплати страхового відшкодування відповідач не здійснив, що становить 283 дні прострочення починаючи з 23.01.2018 року. Таким чином, станом на 01.11.2018 року розмір нарахованої позивачем пені складає 26456,10 грн., інфляційні витрати за термін построчки складають 2606 грн. 90 коп., також, позивач розрахував 3 % річних - 2314 грн. 40 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь суму страхового відшкодування в розмірі 99 500 грн., пеню в розмірі 26456 грн. 10 коп., інфляційні витрати в розмірі 2606 грн. 90 коп. та 3 % річних - 2314 грн. 40 коп. В судовому засіданні позивач підтримала позов. В судове засідання відповідач не направив свого представника, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, жодних клопотань чи заперечень, відзиву на позов не подав, та відповідно до положень ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 12.10.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу ВАЗ 21150-120-20, д.н.з. [NUMBER], належного [PERSON],водієм якого був [PERSON], та забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER], яким керував позивач, [PERSON] і який належить мені на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність застрахована АТ СГ «ТАС» - поліс обов'язкового страхування № АК/5544426. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 03.11.2017 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.(а.с.32). Згідно ч.4ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №71235761, де страховиком є відповідач по справі. Встановленим є те, що 23.10.2017 року позивач звернувся до відповідача ПАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу. Однак відповідач не повідомив про прийняте рішення по його заяві у встановлений строком час. Встановлено, що 23.10.2017 року експертом оцінювачем [PERSON] проведено огляд автомобіля позивача. Відповідно до Висновку № 229 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля [NUMBER], вартість матеріального збитку в результаті вказаної ДТП завданого власнику автомобіля, від пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, складає 133 275, 24 грн. (а.с.14-16). Встановлено, що в результаті проведення вказаної вище експертизи позивачем понесено витрати за проведення експертизи в розмірі 2600, 00 грн.(а.с.27). Позивача суду пояснив, що 23.10.2017 року він звернувся до відповідача ПАТ «Київський страховий дім» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та виплату страхового відшкодування, а також надав пошкоджений належний йому транспортний засіб для огляду. Одночасно, позивач звернувся до судового експерта [PERSON] із заявою про проведення експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. [NUMBER]. Судовим експертом було визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, яка складає 133 275, 24 грн. Копії вказаних документів позивач надав відповідачу. Як вбачається з рекомендованого повідомлення, заяву відповідач отримав 24.10.2017 року, що підтверджується відміткою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак, відповідач не повідомив про прийняте рішення по заяві позивача у встановлений терміен. До сьогоднішнього дня розмір страхового відшкодування з часу подання заяви про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування з позивачем не узгоджувався. Таким чином, позивач вважає, що страховик зобов'язаний був виплатити страхове відшкодування до 22.01.2018 року включно, чого не зробив. А тому позивач вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача пені за прострочення строку виплати, станом на 01.11.2018 в розмірі 26456 грн. 10 коп., інфляційних витрат в розмірі 2606 грн. 90 коп. та 3 % річних - 2314 грн. 40 коп. Встановлено, що 06.03.2018 року позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням розібратися і прийняти міри по виплаті страхового відшкодування та надати відповідь на заяву. Відповідно до відповіді на заяву позивача №362 від 06.03.2018 року відповідач до 20.03.2018 року повинен був повідомити про нараховану суму страхового відшкодування, однак відповіді не надано (а.с.33). Встановлено, що 13.04.2018 року позивач звернувся із скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, але відповіді про відшкодування страхового відшкодування не надійшло (а.с.35). Встановлено, що 05.09.2018 року позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» та Моторно (транспортного) страхового бюро України з відповідними скаргами. 29.10.2018 року позивачу направлено відповідь з МТСБУ з повідомленням про те, що останні не можуть застосувати до відповідача заходи впливу оскільки членство останнього в МТСБУ припинено. Встановлено, що станом на 01.11.2018 року страхового відшкодування відповідачем здійснено не було, що становить 283 дні прострочення, починаючи з 23 січня 2018 року. При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про обов'язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як вбачається з наданих суду висновків судової автотоварознавчої експертизи, спеціалістом було визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ. Висновок приймається судом до уваги, оскільки його виконано з дотриманням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» , всі розрахунки обґрунтовані . Відповідачем не надано жодного заперечення щодо визначеного розміру збитку. Також, суд приймає до уваги пояснення сторони позивача щодо фактичних витрат за проведення експертизи . Розмір цих витрат підтверджено актом виконаних робіт від 25.10.2016 року на суму 2600 грн. (а.с.28). Відповідно до п. 4 полісу №АК/1235761 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між [PERSON] та відповідачем, страхова сума (ліміт, відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100000, 00 грн., а відповідно до п. 5 цього ж полісу розмір франшизи становить 500, 00 грн. Враховуючи, що п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено те що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а відповідно до абзацу 2 п.12.1 ст. 12 цього ж Закону Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, тому сума страхового відшкодування буде становити 99500, 00 грн. Згідно з ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодовування та порядок його виплати, чи згідно ст. 37 цього ж Закону прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування про що протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Жодних повідомлень від Відповідача не надходило. Виплата страхового відшкодування мала бути здійснена відповідачем не пізніше 22.01.2018 року /90 днів з моменту подання заяви про страхове відшкодування, тобто, з 24.10. 2017 року/. Однак, станом на 01.11.2018 року виплату страхового відшкодування відповідач не здійснив. За ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. Ст.611 ЦКУкраїни передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст.612, 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, при цьому збитки визначаються з урахуванням ринкових цін. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору страхування наземних транспортних засобів є грошовим зобов'язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (Правовий Висновок ВСУ у справі № 6-1003цс16). Згідно ст. 992 ЦК України У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування,сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, станом на 01.11.2018 року розмір пені складає 26456,10 грн. Витрати від інфляції за термін прострочки складають 2606, 90 грн., а 3% річних 2314, 40 грн. Позивачем надано відповідний розрахунок, який відповідачем не спростований. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, але відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи_розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку мстраховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 грн. При цьому позивач обґрунтував в судовому засіданні підстави для відшкодування цієї шкоди значною тривалістю вирішення питання про виплату йому страхової суми, ігноруванням страховою компанією своїх обов'язків, необхідністю звертатися в різні інстанції, суд. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.\ Закон доповнено статтею 26-1 згідно із Законом N 5090-VI ( 5090-17 ) від 05.07.2012 \. Суд вважає, що позивачем необґрунтовано позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, а тому суд відмовляє в частині позову про відшкодування відповідачем моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 3938 грн. 77 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial