Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту №11137741000. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 25000.00 доларів США. [PERSON] зобов'язався повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 04.04.2017 року. За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 13,5 % річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому кредитним договором. Розмір процентної ставки може бути змінений. Згідно з п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Банк неодноразово направляв відповідачу вимоги про необхідність усунення порушень. Відповідач вимогу банку не виконав. Станом на 15.10.2015р. заборгованість за кредитним договором становить: по кредиту та процентам у розмірі 7274,20 доларів США та пені у розмірі 18661,74 грн. Оскільки відповідачем порушено умови договору і він не бажає добровільно виконати ці умови, то в Банку виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд. Представник позивача Ільків Соломія Михайлівна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, які маються в матеріалах справи. Судом встановлено, що 04.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11137741000 на суму 25000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, на строк до 04.04.2017 року. Однак відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань не виконав, у зв'язку із чим станом на 15.10.2015 року в нього виникла заборгованість у розмірі: 7274,20 доларів США по кредиту та процентам; 18661,74 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості, в тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 3682,00 дол.США, заборгованість по кредиту прострочена - 2805,41 дол.США, заборгованість по процентах строкова - 101,88 дол.США, заборгованість по процентах прострочена - 684,91 дол.США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 15400,56 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 3261,18 грн. Підписавши вищезгаданий договір [PERSON] зобов'язувався належним чином виконувати умови Кредитного договору, своєчасно погашати кредит відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором (ст.536 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України. Постановою Верховного суду України від 24.09.2014 р. викладено правову позицію у справі за № 6-145цс14 в якій зазначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Таким чином, встановивши, що кредитне зобов'язання виражене в іноземній валюті та позивач просить стягнути заборгованість по кредитному договору в іноземній валюті, то позов підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені Банком судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями.

Outcome: approved