Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. [PERSON] є одинокою матір*ю. Вихованням та утриманням дітей не займається: ніде не працює, веде паразитуючий спосіб життя. На цей час діти з матір*ю не проживають. Відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської ради від 27.02.2015 року №101 молодша дитина [PERSON], [INFO], перебуває в Миколаївському будинку дитини на повному державному забезпеченні. Старша дитина [PERSON], [INFO], проживала з матір*ю, не відвідувала жоден дошкільний заклад, не отримувала навичок соціально прийнятної поведінки. На цей час за заявою матері дитина розміщена в КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради на повне державне утримання. Утриманням та вихованням старшої дитини займалась виключно бабуся [PERSON], яка неодноразово повідомляла до служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про систематичне ухилення від виконання батьківських обов*язків з боку її дочки. Матері надавався час впорядкувати житло та вирішити власні проблеми, проте вона не доклала жодних зусиль щоб створити дітям належні умови проживання та виховання. Питання щодо виконання матір*ю батьківських обов*язків розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради, яка вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно двох дітей. На цей час мати злісно ухиляється від виконання батьківських обов*язків, чим порушує ст. 150 СК України. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред*явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття, на їх особисті рахунки. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила прийняти рішення з урахуванням всіх наданих матеріалів, пояснивши, що з 09.11.2015 року діти перебувають на обліку як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідач не виконує батьківських обов*язків, не працює, не забезпечена належними умовами для проживання дітей. Відповідач проживала зі старшою дитиною в одній кімнаті гуртожитку разом зі своєю матір*ю і її чоловіком, сестрою і її співмешканцем, з дитиною сестри. В гуртожитку наявна кухня загального користування, власний санвузел. У відповідачки з її матір*ю постійно виникали конфлікти з приводу виховання дітей. Сусіди по гуртожитку також скаржилися, що старша дитина голодна, не відвідує дитячий садок, криклива, агресивно поводиться. Лише бабуся працювала і утримувала дитину, відповідач нічого для дитини не купувала, живе за рахунок своєї матері. Старша дитина спала на одному ліжку з матір*ю, шафи, або інших окремих меблів для речей дитини немає. За заявою відповідачки дитина була вміщена до Центру реабілітації, де її декілька разів відвідувала відповідач. Для молодшої дитини немає ні ліжечка, ні дитячих речей, є тільки ванночка. За заявою відповідачки молодша дитина також була вміщена на півроку до Миколаївського будинку дитини. 07.04.2016 року були повторно обстежені житлові умови відповідачки, і встановлено, що кімната чиста, прибрана, наявні меблі, як пояснив співмешканець матері відповідачки, порядок в кімнаті підтримує його дружина. Сестра відповідачки з дитиною вже не проживають в цій кімнаті. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила не позбавляти її батьківських прав стосовно двох дітей, та пояснила наступне. Вона має середню-спеціальну освіту, є кондитером 3 розряду. До теперішнього часу вона ніде на працювала, бо існують складнощі в працевлаштуванні за спеціальністю, отримувала допомогу як одинока матір в розмірі 1200 грн. Разом з матір*ю вони утримували старшу дитину, купували одяг, іграшки. Ніколи дитина не була голодною, вона приділяла їй достатньо уваги, в тому числі і гуляла з дитиною. Певний час у неї були складні стосунки з матір*ю, тому вони зі співмешканцем орендували житло, при цьому старша дитина також проживала з нею. В теперішній час вона проживає в одній кімнаті з матір*ю і її співмешканцем в гуртожитку, де є ванночка для дитини, власний санвузел. Її сестра вже не проживає в цій кімнаті, переїхавши до іншого міста. Ліжко для дитини вона не придбала, оскільки їй не дозволяв співмешканець. Також вона намагалася влаштувати старшу дитину в дитячий садок №29 м. Миколаєва, для цього проходила медичну комісію з дитиною. Незважаючи на те, що молодша дитина перебуває в будинку дитину, вона купує для неї памперси. В теперішній час вона перебуває на обліку в Заводському районному центрі зайнятості м. Миколаєва, а з 18.04.2016 року працює в ПАТ "Завод "Екватор" прибиральницею виробничих приміщень на ділянці №18. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач, яка є її донькою, ніде не працювала, не забезпечувала старшу дитину, не займалася її вихованням, з дитиною постійно була бабуся. З відповідачкою у неї натягнуті відносини. Вона неодноразово зверталася до служб у справах дітей Корабельного і Заводського районів м. Миколаєва з проханням забрати онуку [PERSON], оскільки відповідач вела нехороший спосіб життя, дитина спала на підлозі, у відповідачки всі гроші на дітей забирали її співмешканці. Вона практичну утримувала старшу дитину відповідачки, купувала речі, готувала їжу, відповідач робила штучні покупки. Також вона, а не відповідач займалася влаштуванням онуки до дитячого садка. У неї з донькою неодноразово виникали конфлікти з приводу виховання дитини, зараз стосунки недобрі, оскільки вона засуджує вчинок своєї доньки щодо розміщення дітей в державних закладах. Вважає, що її донька не зможе надати належного утримання дітям. Заслухавши сторони, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Як вбачається із роз*яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов*язками. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Крім того, це не сприятиме стимулюванню батьків щодо належного виконання ними своїх обов*язків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір*ю дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Запис про батька дітей проведений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина [PERSON] на підставі заяви матері [PERSON] тимчасово влаштована до Комунального закладу "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради з 11.11.2015 року, де перебуває по теперішній час. Дитина [PERSON] на підставі заяви матері [PERSON] влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини терміном на 6 місяців, де перебуває на цей час. Відповідач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. До влаштування старшої доньки [PERSON] до Центру реабілітації, остання мешкала за вказаною адресою разом з матір*ю [PERSON] Відповідач [PERSON] тривалий час не працювала, отримувала грошову допомогу як одинока матір, за вказаною адресою проживала разом з старшою донькою, матір*ю та її сім*єю. З 16.11.2015 року відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Заводському РЦЗ (м. Миколаїв). З 18.04.2016 року по теперішній час [PERSON] працює в ПАТ "Завод "Екватор" прибиральницею виробничих приміщень на дільниці 18. Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказував, що [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається: ніде не працює, веде паразитуючий спосіб життя. Відповідач заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, зазначивши, що вказані заяви про розміщення дітей у державних закладах були написані нею через важкі життєві обставини, відсутність роботи. Незважаючи на це, вона до теперішнього часу продовжує спілкуватися з дітьми, відвідуючи їх в державних закладах, де останні розміщені, купує речі, зокрема памперси для молодшої дитини. З довідки КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради від 12.02.2016 р. вбачається, що [PERSON] приходила до центру, де перебуває її дитина [PERSON], 30.11.2015 р., 31.12.2015 р.. 28.01.2016 р.. 04.02.2016 р. Зазначені обставини вказують на те, що відповідач не втратила інтересу до своїх доньок, зацікавлена у возз*єднанні сім*ї, наявний емоційний зв*язок між матір*ю та дітьми. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв*язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні. А також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (чч. 5, 6 ст. 19 СК України). Як вбачається зі змісту позовної заяви, питання щодо виконання матір*ю батьківських обов*язків розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради, яка вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачку відносно двох дітей. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача дана сім*я попала в поле зору після звернень бабусі дітей [PERSON] до служби у справах дітей адміністрації Заводського району про систематичне ухилення від виконання батьківських обов*язків з боку її доньки [PERSON] по відношенню до дітей. Було обстежено місце проживання відповідачки 09.12.2015 р., 07.04.2016 р. за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.04.2016 р. житло складається з 1 кімнати та кухні загального користування, в кімнаті є 2 розкладні дивани, платтяна шафа, тумба, телевізор, сервант, холодильник, кухонний столик, вішалка. Підлога застелена килимком. В кімнаті чисто, прибрано, охайно. За цією адресою проживають [PERSON]. - бабуся, [PERSON] - мати, [PERSON] - співмешканець бабусі. Суд не вважає зазначені умови проживання настільки поганими ,щоб вони становили небезпеку для життя і здоров'я дітей та вимагали передачу дітей під опіку держави. Інших беззаперечних доказів невиконання відповідачкою батьківських обов*язків без поважних причин позивач не надав, а судом не встановлено винної поведінки відповідача щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми обов*зками. Не містять матеріали справи і даних про те, що до відповідачки раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, або інши заходи впливу, зокрема, притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. За таких обставин позовні вимоги органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах дітей [PERSON] і [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed