Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

26 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги, з урахуванням останніх уточнень обґрунтовує тим, що вона є власницею 29/100 домоволодіння [ADDRESS] та 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Іншими власниками домоволодіння [ADDRESS] є відповідач [PERSON] - 23/100 частин, відповідач - [PERSON] - 28/100 частин та відповідач - [PERSON] - 20/100 частин. Власником іншої 1/2 частини квартири [ADDRESS] - є відповідач [PERSON] У зв'язку з виниклою життєвою ситуацією та її бажанням виїхати на постійне місце проживання за кордон до своїх родичів, вона має намір продати належне їй нерухоме майно та на сьогоднішній день, між нею та відповідачами виникають непорозуміння, суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Оскільки її намагання мирно врегулювати питання користування та поділу майна, що перебуває у спільній частковій власності не знайшли порозуміння з боку відповідачів, вона змушена звернулася до суду з даним позовом. На підставі викладеного з урахуванням останніх уточнень від 18 січня 2017 року просить суд припинити право спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] та виділити їй в натурі 29/100 частки зазначеного домоволодіння, згідно варіанту 1 висновку будівельно - технічної експертизи, визнавши за нею право власності на це окремо виділене майно. Визначити порядок користування земельною ділянкою у домоволодінні [ADDRESS], згідно варіанта 1 висновку будівельно-технічної експертизи (а.с.2-3, 44-46). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, причина неявки суду не відома, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст. ст. 169, 224-225 ЦПК України. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву, з урахуванням уточнень, необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Суд встановив, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 29/100 домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частин домоволодіння від 03 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шрамко О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 1720 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4-6). Іншими власниками домоволодіння [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] - 23/100 частин, [PERSON] - 28/100 частин та [PERSON] - 20/100 частин, про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок зазначено [ADDRESS] виготовленого станом на 19 серпня 2016р. вбачається, що домоволодіння літ. Б-1 загальною площею 53,0кв.м, житловою 40,6кв.м, допоміжною 12,4кв.м та складається з: 1 - житлова площею 19кв.м, 2 - житлова площею 5,2кв.м, 3- коридор площею 7,5кв.м, 4 - житлова площею 16,4кв.м, 5 - кухня площею 4,9кв.м (а.с.50-52). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок зазначено [ADDRESS] виготовленого станом на 02.03.2009р. вбачається, що домоволодіння літ. Б-1 загальною площею 53,0кв.м, житловою 40,6кв.м, допоміжною 12,4кв.м та складається з: 1 - житлова площею 19кв.м, 2 - житлова площею 5,2кв.м, 3- коридор площею 7,5кв.м, 4 - житлова площею 16,4кв.м, 5 - кухня площею 4,9кв.м (а.с.53-55). Відповідно до приписів ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», увага звертається на те, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] є власником 29/100 частин домоволодіння по [ADDRESS]. З огляду на те, що ст. 364 ЦК України гарантує кожному співвласникові право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, суд вважає вірним обраний позивачем спосіб захисту права шляхом виділу в натурі належної позивачеві 29/100 частки домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим було призначено будівельно-технічну експертизу. За результами проведеної будівельно-технічної експертизи, виконаної 20.12.2016 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с.30-40), було складено висновок про можливі варіанти поділу в натурі домоволодіння з можливістю виділення відкормленних частин будинку відповідно до ідеальних часток. Згідно роз'яснень, викладених в підп. "а" п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартир, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. У висновку експерта запропоновано варіант № 1 фактичного користування при умові об'єднання часток співвласників, ідеальні частки яких у сумі складають 71/100, тобто розподіл відповідно до часток 29/100 та 71/100. Експертом у висновку зазначено, що при варіанті №1 поділу не має необхідності виконувати технічне переобладнання у домоволодінні, проте доцільне виділення відкормленних частин будинку відповідно до ідеальних часток, а також запропоновано 2 варіанти порядку користування земельною ділянкою згідно фактичного користування. Таким чином, суд доходить висновку про розподіл домоволодіння в натурі за обраними позивачем варіантами, а саме варіант 1, які були наведені експертом у висновку, оскільки такий варіант поділу будинку буде самим оптимальним та цілком зручним для всіх спвіввласників будинку, при такому варіанті не потрібно виконувати технічне переобладнання будинку, а обраний варіант порядку користування земельною ділянкою відповідатиме ідеальним часткам у праві власності на житловий будинок враховуючи данні БТІ. При таких обставинах, враховуючи інтереси сторін та бажання позивача виділити належні їй 29/100 частки в окреме домоволодіння, яке за висновком будівельно технічної експертизи складатиметься з приміщень житлового будинку літ. Б-1, що складається з: 2 - житлова, 5,2 кв. м., 3 - коридор, 7,5 кв. м., 4 - житлова, 16,4 кв. м., загальна площа по літ. Б-1 53,0 кв. .м., житлова площа - 40,6 кв. м., вартістю 21063 грн.; поз. 1.-1 , площею 19 кв. м., вартістю 11565 грн.; поз. 1.-5 , площею 4,9 кв. м., вартістю 2891 грн. Загальна площа по літ. Б-1 з прибудовами Б1-1, б-1 складає 53,0 кв. м., житлова площа - 40,6 кв. м.; 2/3 частини споруд - №1-4, вартістю 8357 грн. Вартість житлового будинку літ Б-1 з прибудовами та надвірними спорудами, [PERSON] (ідеальна частка 29/100) - 43876 грн., що відповідає 25/100 частині, суд погоджується з доводами позивача про зазначення цьому окремому домоволодінню адреси: [ADDRESS], яка зазначена у технічному паспорті, виготовленому станом на 19 серпня 2016 року. При цьому суд враховує, що інтереси відповідачів не будуть порушені, оскільки в них залишаються у власності не змінні частки будинку, які за висновком експерта складатимуться з приміщень: житловий будинок літ В-1, площею 109,1 кв.м., вартістю 55385 грн.; прибудова літ В1-1, площею 23,8 кв.м., вартість - 24895 грн.; прибудова літ В2-1, площею 17,1 кв. м., вартість - 12669 грн.; прибудова літ в1-1, площею 8,8 кв.м., вартість - 8479 грн.; прибудова літ в2-1, площею 13 кв.м., вартість - 12533 грн.; піддашшя, площею 1,6 кв.м., вартість - 199 грн.; ганок літ в3 . площею 9,6 кв.м., та підвал під в3-1, площею 3,6 кв.м., вартістю - 463 грн.; ганок літ в, площею 1,5 кв.м., вартість - 122 грн.; навіс над ганком літ в, площею 6,2 кв.м., вартість - 1046 грн.; навіс над в3, площею 10,9 кв.м., вартість - 1655 грн.; сарай літ Г (тимчасовий) - 477 грн.; сарай літ Д, площею 20,1 кв.м., вартість - 2472грн.; сарай літ Е, площею - 12,2 кв.м., вартість - 943 грн.; сарай літ Ж (тимчасовий) - 309 грн.; вбиральня літ О, площею - 1,0 кв.м.. вартість - 1277 грн.; вбиральня літ О1 , площею - 1,0 кв.м., вартість - 674 грн.; навіс літ К, площею - 7,9 кв.м., вартість - 687 грн.; 1/3 частина споруд - 4179 грн. Вартість житлового будинку літ. В з прибудовами та надвірними спорудами, цих співвласників (ідеальні частки 23/100+28/100+20/100) - 128464 грн., що відповідає 75/100 частині, залишивши цьому домоволодінню адресу: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до положень ч. 13 статті 15 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Зазначений\~Закон згідно зі статтею 1 регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1952-IV передбачено, що орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону ; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Аналогічні положення тим, які встановлені у пункті 1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV, передбачені пунктом 12 Порядку державної реєстрації прав. Відповідно до положень частини другої статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, враховуючи те, що позивачем фактично набувається право на відокремлене майно в результаті фактичного розподілу будинку виходячи з ідеальних часток співвласників, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у заявлений позивачем спосіб. Приходячи до висновку саме про такий спосіб захисту права позивача, суд керується принципом обов'язковості виконання рішення суду, а тому з метою належного його виконання та з огляду на те, що у відповідності до пункту 1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV для проведення державної реєстрації права власності позивача на цю частину домоволодіння, державний реєстратор повинен зокрема усунути всі суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації, суд вважає за необхідне зазначити у рішенні суду про припинення права спільної часткової на домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до [PERSON] в частині поділу квартири [ADDRESS], оскільки позивач не надала суду належні та допустимі докази в розумінні ст. ст. 57-60 ЦПК України, які б свідчили про належність їй ? частини цієї квартири, експертний висновок з приводу цього об'єкта не надавався, клопотання про призначення експертизи для її полілу позивач також не заявляла. В силу ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Змістом ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Положенням ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати на проведення судової експертизи у розмірі 7046,40грн., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20грн. слід стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах, тобто з кожного по 2532,53грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial