Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований відділом Держкомзему в Олександрівському районі за № 041037900203 від 10 грудня 2010 року. Підставою є відсутність в договорі умов збереження стану об"єкта оренди, передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є порушенням ст.15 Закону України "Про оренду землі". Добровільно розірвати договір відповідач не бажає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки № 2011 площею 1,18 га, розташованої на території Олександрівської селещної ради, зареєстрований відділом Держкомзему в Олександрівському районі за № 041037900203 від 10 грудня 2010 року, строком дії - 15 років. У п.п.21,24 договору передбачено, що земельна ділянка повертається у стані не гіршому, чим на час її надання в оренду та у разі погіршення корисних властивостей землі, орендар має право на відшкодування збитків. Вказані умови є умовами збереження стану об"єкта оренди. При укладанні договору оренди земельної ділянки користуються типовим договором, у якому відсутні дані умови. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з заявами у зв"язку з незгодою щодо суми сплати орендної плати та наданням згоди на розірвання договору, на що відповідач не погодився. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Під час розгляду справи було встановлено наступне. Позивач є власником земельної ділянки площею 1,18 га, розташованої на території Олександрівської селищної ради, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.6). Сторонами було підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 8). Відповідно до ст.14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Зі ст.15 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. В силу вимог ч.3 ст.6 ЦК Ураїни сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Норми ст.627 ЦК України передбачають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст.628 ч. 1 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З ч.1 ст.638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст.203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Норми ст.18 Закону України "Про оренду землі" передбачають, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. В силу вимог ст.20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як було встановлено в судовому засіданні між позивачем та відповідачем в 2009 році було укладено договір оренди землі, який належним чином підписано сторонами та зареєстровано. Зміст даного договору не суперечить чинному законодавству і відповідає волевиявленню сторін. Сторони належним чином виконували умови договору і зі сторони позивача не було ніяких нарікань, направлених на неналежне виконання умов договору зі сторони відповідача, на що вказав в судовому засіданні представник позивача. Твердження позивача про те, що в договорі відсутні істотні умови договору, а саме умови збереження стану об'єкту оренди, передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не відповідають дійсності. Сторони, укладаючи договір оренди землі обговорили питання щодо збереження об'єкту оренди - земельної ділянки площею 1,18 га, оскільки в пункті 21 договору оренди землі зазначили, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим у якому він її одержав. Отже, орендар взяв на себе обов'язок зберегти земельну ділянку і не допускати погіршення стану об'єкту оренди. Звичайно, для того щоб зберегти стан земельної ділянки орендарю необхідно дотримуватись відповідних агротехнічних заходів і правил. Відсутність будь - яких заперечень при підписанні договору, а також будь - яких претензій щодо збереження землі під час виконання договору, вказує на те, що сторони вважали достатнім зазначити загальні умови збереження об'єкту оренди, а саме обов'язок орендаря не допустити погіршення стану земельної ділянки і не конкретизували ці умови. Але недостатність зазначення умов збереження об'єкту оренди не може розцінюватися як відсутність цих умов в зазначеному договорі. Зміст договору вказує на те, що в договорі зазначені умови збереження об'єкту оренди. Відповідно до ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак в судовому засіданні представник позивача не навів переконливих доводів, що відсутність в спірному договорі істотних умов призвели наявно до порушення прав власності позивача, суттєво погіршили її правове становище та призвели її до значних витрат на відтворення цього права, поставили під загрозу її майбутнє. За обставин, коли сторони передбачили обов'язок орендаря зберегти орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він її одержав, права позивача не є порушеними. За таких обставин вимоги позивача про визнання договору недійсним слід розцінювати як формальний привід для припинення договірних відносин з відповідачем, ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки законні підстави для цього відсутні. Так як позов не підлягає задоволенню, тому, в силу вимог ст.88 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню судові витрати, понесені позивачем (а.с.2).

Outcome: dismissed