Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивач [PERSON] 23 лютого 2018 року звернулась до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк 'Приватбанк' про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що у травні 2006 року вона отримала кредитну картку у Дружківському відділенні Краматорської філії ЗАТ КБ "Приватбанк", яка до теперішнього часу знаходиться у неї. 11 серпня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь відповідача невиплаченої, відповідно до умов Кредитного Договору від 28 травня 2006 року, заборгованості, яка станом на 31 травня 2017 року складає 122931 грн. 58 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 7965 грн. 86 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 104685 грн. 86 коп., заборгованість з комісії та пені у розмірі 3949 грн. 78 коп., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5830 грн. 08 коп. Стягнення здійснено було за період з 28 травня 2006 року по 31 травня 2017 року. Позивач не згодна з виконавчим написом приватного нотаріуса, оскільки вважає, що він не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат", Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дружківського міського суду від 28 лютого 2018 року провадження по справі було відкрито та справу призначено у підготовче засідання на 15 березня 2018 року (а.с.9-10). 30 березня 2018 року підготовче засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду на 19 квітня 2018 року (а.с.31-32). Згідно з ухвалою Дружківського міського суду від 19 квітня 2018 року у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу було витребувано документи, що стали підставою для винесення виконавчого напису (а.с.42-43). Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову, просила справу розглянути без її участі, але за участі її представника (а.с. 16). Представник позивача [PERSON] у судове засідання з"явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" у судове засідання не з"явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, надав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача не погодився із позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню (а.с.21-24). Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності (а.с.35-37,47). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] уклала кредитний договір з ЗАТ КБ "Приватбанк" 28 травня 2006 року шляхом відкриття кредитної лінії із сумою кредитного ліміту 5000 гривень зі сплатою 3% на місяць на строк дії картки, про що написала заяву (а.с.57). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28 травня 2006 року, укладеного між "ПриватБанком" та [PERSON] станом на 31 травня 2017 року заборгованість позивача складає 122931,58 грн., з яких: загальний залишок заборгованості становить - 7965,86 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками становить - 104685,86 грн., заборгованість за пенею та комісією складає 3949,78 грн., заборгованість по судовим штрафам складає -6330,08 грн. (а.с.58-63). 28 червня 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось із заявою до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А., згідно якої просило вчинити виконавчий напис на копії Кредитного договору б/н від 28 травня 2006 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 122931,58 грн., з яких: загальний залишок заборгованості становить - 7965,86 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками становить - 104685,86 грн., заборгованість за пенею та комісією складає 3949,78 грн., заборгованість по судовим штрафам складає -6330,08 грн. Строк, за який проводиться стягнення складає 4021 день, а саме з 28 травня 2006 року по 31 травня 2017 року (а.с.56). На підставі вищезазначеного виконавчого напису 26 січня 2018 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадежння, що підтверджується відповідною постановою серія ВП № 55492952 (а.с.6). Суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, у звязку із наступним. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Наведене кореспондується із роз"ясненнями, викладеними у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», що при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України „Про нотаріат", виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом лише за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 1 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17 ). В обґрунтування позову, [PERSON], крім іншого, посилалася також на те, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», зазначені в заяві про вчинення виконавчого напису,неправомірні. Зокрема, [PERSON] не погоджувалася з нарахованою пенею та комісією у розмірі 3949,78 гривень, заборгованістю за відсотками у розмірі 104685,86 гривень, заборгованістю за штрафами у розмірі 6330,08 гривень зазначеними у виконавчому написі нотаріуса як безспірні заборгованості, зі строком їх нарахування. Як вбачається з матеріалів справи,приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" невиплаченої у строк відповідно до умов Кредитного договору від 28 травня 2006 р. заборгованості станом на 31 травня 2017 року у сумі 122931 грн. 58 коп., з яких загальний залишок заборгованості становить - 7965,86 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками становить - 104685,86 грн., заборгованість за пенею та комісією складає 3949,78 грн., заборгованість по судовим штрафам складає -6330,08 грн. При цьому, згідно заяви банку та розрахунку заборгованості, наданих нотаріусу, вбачається, що заборгованість за кредитним договором виникла за період з 28 травня 2006 року по 31 травня 2017 року ( а.с.58-63). Разом з цим, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно матеріалів справи позивач зареєстрований та постійно проживає за адресою:Донецька область, місто Дружківка. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р місто Дружківка Донецької області,відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже,сам факт наявності діючого норми закону, згідно якої забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція,є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів позивача про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною. У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу не надавались документи, передбачені підпунктом 2.1 пункту 2 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, зокрема, щодо реєстрації та проживання боржника, але, із наданих нотаріусу документів вбачається, що [PERSON] проживає в зоні АТО ( заява про вчинення виконавчого напису, заява на видачу кредиту, письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором) ( а.с. 55,57,64). Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачений нею судовий збір за подачу позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 704,80 гривень (а.с.1).

Outcome: approved