Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], який є чоловіком позивача у спірній квартирі з 01.09.2011 року зареєстрована відповідач. Факт реєстрації місця проживання відповідача за вищевказаною адресою, порушує права позивача, як власника житлового приміщення та позбавляє останню можливості в повній мірі реалізувати її право власності. Позивач в судове засідання, призначене на 21.12.2015 року не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 19). В судовому засіданні 02.03.2016 року позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Не заперечує проти винесення заочного рішення, про що надала суду заяву (вх. 41916 від 21.12.2015 року, а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з'явилася. До суду повернулися конверти з повістками для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 25, 41), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 47). Третя особа, [PERSON] в судове засідання 21.12.2015 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26). В судовому засіданні 02.03.2016 року [PERSON] зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та визнання [PERSON], такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, показання свідка, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 29439568 від 13.11.2014 року (а.с. 4), а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 52048741 від 25.01.2016 року та № 54383034 від 02.03.2016 року (а.с. 42-43, 44-46). Відповідно до довідки № 2137 від 09.10.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 1 Кіровоградської міської ради», [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с. 5). Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запит суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 10). Відповідно до акта № 442 від 28.10.2015 року, складеного комісією в складі завідуючого будинку № 4 по вул. Миру в м. Кіровограді, жителів даного будинку та засвідченого начальником Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 1 Кіровоградської міської ради», проведено обстеження квартири [ADDRESS], в ході якого встановлено, що [PERSON] в даній квартирі не проживає з моменту реєстрації, а саме: з 29.12.2011 року (а.с. 24). Свідок [PERSON] повністю і беззаперечно засвідчила в судовому засіданні обставини щодо не проживання відповідача в спірній квартирі взагалі, і відповідача не бачила за адресою спірної квартири більше двох років. Таким чином, [PERSON] будучи зареєстрованою в належній позивачу квартирі, порушує права та законні інтереси позивача, [PERSON], як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Статтею 150 Житлового кодексу УРСР визначено право громадян, які мають у приватній власності житло користуватися ним та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї або інших осіб. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше двох років, що відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. А також реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved