Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням комісії від 18.06.2019 року відповідачу призначено житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на фактичну кількість проживаючих осіб за період з 01.10.2019 року по 30.04.2020 року, сума якої становила: з 01 по 31 жовтня 2019 року - 296,42 грн.; з 01 по 30 листопада 2019 року - 928,65 грн.; з 01 по 31 грудня 2019 року - 789,10 грн.; з 01 по 31 січня 2020 року - 928,37 грн.; з 01 по 29 лютого 2020 року - 1 378,18 грн.; з 01 по 31 березня 2020 року - 1 321,79 грн.; з 01 по 30 квітня 2020 року - 483,28 грн. Однак, позивачем на підставі отриманої від Державної прикордонної служби України інформації встановлено, що [PERSON] , який є членом домогосподарства відповідача, у вказані періоди, за які враховувалися доходи для призначення житлової субсидії, перебував за кордоном сукупно більше 60 днів. На підставі вказаної інформації відповідачу відмовлено у призначенні субсидії з 01.05.2020 року, а рішення від 18.06.2019 року скасовано. Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору 17.11.2020 року відповідачу направлено повідомлення про припинення надання житлової субсидії з вимогою повернути надміру виплачену їй суму у розмірі 8 421, 06 грн. до 18.12.2020 року. Однак, така вимога залишена відповідачем без задоволення. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та понесені судові витрати в розмірі 1 921 грн., які складаються зі сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з вказаних підстав підтримала та просить задовольнити в повному обсязі. При цьому вона вказала, що інформацію про перетин членом домогосподарства державного кордону відповідач повинна була вказати в графі "Примітки" розділу ІІ нижчевказаної декларації, однак, вона цього не вказала. Відповідач в судових засіданнях проти позову заперечила, оскільки шлюб із вказаним членом домогосподарства розірвано в 2010 році, з того часу вони спільно не проживають. Житло, в якому вона проживає, належить її колишньому чоловіку, однак, він має іншу сім`ю та проживає в іншому житлі. Його доходи не враховувалися при призначенні їй субсидії. Відповідач неодноразово повідомляла позивача про те, що колишній чоловік тривалий час не проживає за вказаною адресою. Тому будь-яка інформація про його доходи їй не відома, як і невідомо про перетин ним державного кордону та про періоди перебування за межами України. Тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити, оскільки в її діях щодо отримання субсидії відсутні будь-які ознаки зловживання чи недобросовісності. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08.10.2019 року відповідач звернулася до Департаменту соціальної політики Коломийської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії (а.с. 8). Разом із вказаною заявою відповідачем подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій вона зазначила, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване її місце проживання, а також місце проживання її сина [PERSON] , [INFO] , та колишнього чоловіка [PERSON] , який входить до складу домогосподарства, однак, не проживає в ньому (а.с. 9). Аналогічна інформація підтверджена довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, виданою Управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради від 07.10.2019 року № 3940 (а.с. 10). У довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку від 07.10.2019 року вказано, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає (а.с. 11). Згідно з копією долученого до матеріалів справи акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.10.2019 року встановлено аналогічний склад зареєстрованих осіб. В цьому акті також зазначено, що колишній чоловік заявника [PERSON] за вказаною адресою не проживає, що підтверджується довідкою ОСББ від 07.10.2019 року (а.с. 12). Судом встановлено, що в результаті розгляду поданих відповідачем документів, призначено субсидію на фактичну кількість проживаючих за період з 01.10.2019 року по 30.04.2020 року, а саме: з 01 по 31 жовтня 2019 року - 296,42 грн.; з 01 по 30 листопада 2019 року - 928,65 грн.; з 01 по 31 грудня 2019 року - 789,10 грн.; з 01 по 31 січня 2020 року - 928,37 грн.; з 01 по 29 лютого 2020 року - 1 378,18 грн.; з 01 по 31 березня 2020 року - 1 321,79 грн.; з 01 по 30 квітня 2020 року - 483,28 грн. (а.с. 13). Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року № 329) затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Пунктом 13 цього Положення передбачено, що громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Відповідно до п.7 цього Положення житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення). 09.04.2020 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України позивачу надано витяг з інформації про перетин державного кордону України [PERSON] в період з 12.02.2019 року по 03.04.2019 року та з 21.04.2019 року по 12.05.2019 року (а.с. 26, 27). На підставі отриманої інформації Департаментом соціальної політики Коломийської міської ради прийнято рішення від 17.11.2020 року, яким відповідачу відмовлено у призначенні житлової субсидії за вищевказаний період та скасовано рішення комісії, у зв`язку із тим, що член домогосподарства [PERSON] перебував за кордоном сукупно більше 60 днів (а.с. 29). Про прийняте рішення та припинення виплати житлової субсидії, а також про необхідність до 18.12.2020 року повернути суму наміру виплаченої житлової субсидії позивач повідомив відповідача (а.с. 29). З поданої позивачем копії розрахунку до особової справи № 323102 вказана сума складає 8 421,06 грн. (а.с. 28). Позивачем у позовній заяві вказано, що житлову субсидію надано на фактичну кількість проживаючих осіб домогосподарства. Ними є відповідач та її син. Отже, на [PERSON] вказана субсидія не розраховувалася і не поширювалася, оскільки відносно нього у вказаних вище документах зазначалася інформація про його не проживання за вказаною адресою. У графі "Примітки" розділу ІІ вищевказаної декларації зазначаються відомості щодо членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства, які вказані в зносці до декларації, в тому числі про перебування особи за кордоном сукупно 60 днів. В цій графі відсутні будь-які відомості, тобто ця графа є незаповненою. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19.03.2010 року відділом РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано 19.03.2010 року, актовий запис №54 (а.с.53). В судовому засіданні встановлено, оскільки цього не заперечено представником позивача, що вказане колишнє подружжя спільно не проживає понад 10 років, шлюб між ними розірвано 19.03.2010 року, він має іншу сім`ю та проживає в іншому місці. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено того, що за вказаних обставин відповідач була достовірно обізнана про перебування її колишнього чоловіка за кордоном у вищевказані періоди і в сукупній кількості понад 60 днів, і умисно, діючи недобросовісно, з метою неправомірного призначення їй житлової субсидії не повідомила ці відомості позивачу. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Крім цього, статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді житлової субсидії саме з недобросовісністю набувача, яку згідно з правилами частини першої статті 81 ЦПК України має довести позивач. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд вказав на необхідність додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Цей принцип, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року). Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 липня 2019 року № 583/168/17. Таким чином, в судовому засіданні позивачем (платником грошових коштів) не доведено недобросовісності у діях відповідача (набувача субсидії), адже в судовому засіданні встановено обставини, які дають достатні підстави вважати, що відповідачу не було відомо про перебування за кордоном її колишнього чоловіка в конкретні періоди , оскільки вказана інформація відноситься до персональних даних і отримується лише на офіційні запити уповноважених органів чи посадових осіб. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Судом також встановлено, що відповідачем понесено судові витрати, які полягають у витратах на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що стверджується актом про прийняття-передачу наданих послуг від 05.03.2021 року (а.с. 52), які підлягають стяненню з позивача на підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог. На підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1215 ЦК України,

Outcome: approved