Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить визнати договір купівлі-продажу частки у Статутному капіталі №01 від 07.04.2014, який укладено між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що [PERSON] в односторонньому порядку створив договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ "МСА", за яким відступив належні [PERSON] корпоративні права в ТОВ "МСА" на свою користь. На підставі вказаного договору, шляхом підробки печатки ТОВ "МСА", протоколів ТОВ "МСА", Статутів та інших документів, відповідач вніс недостовірні відомості стосовно учасників ТОВ "МСА" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, таким чином, створивши видимість того, що він став учасником ТОВ "МСА". Позивач вказує, що він не підписував вказаний договір, про що зазначено у висновку експерта від 08.11.2016 №970/тдд. За вказаних обставин позивач вважає, що укладення договору від 07.04.2014 не відповідало його внутрішній волі, а тому наявні підстави для визнання його недійсним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позовних вимог не визнав просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того, у відзиві просив суд застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи ТОВ "МСА" у судове засідання з"явився, підтримав позовні вимоги. Третя особа: Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонської РДА у м.Києві у судове засідання свого представника не направив, був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. За своєю правовою природою договір є правочином та основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до ст. 11 ЦК України. Відповідно до положень статей6, ч.1 ст.626, ст.627, ч.1 ст.628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 07.04.2014 між засновником ТОВ "МСА" [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "МСА" №1, предметом якого є частка у Статутному капіталі ТОВ "МСА" у розмірі 800 000,00 грн., що становить 50% Статутного капіталу Товариства, яку [PERSON] передав у власність [PERSON], який прийняв її та зобов"язався сплатити її вартість на умовах, встановлених цим договором. Відповідно до п.3 договору [PERSON] за відчуження частки ТОВ "МСА" сплатив [PERSON] грошову суму у розмірі 1100,00 грн. в момент підписання вказаного договору. Підписанням вказаного договору, сторони підтвердили про повний розрахунок між ними та про відсутність матеріальних та інших претензій один до одного. Зміна ціни після укладення цього договору не допускається. Загальні підстави визнання договору недійсним та застосування правових наслідків визнання його недійсним передбаченні статтями 203, 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання його недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту його вимогам закону; додержання встановленої форми; правоздатність сторін; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року № 9, роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем був наданий висновок експерта від 08.11.2016, з якого вбачається, що підписи у договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "МСА" №01 від 07.04.2014 в графі "продавець [PERSON]" та інших установчих документах виконані однією особою, однак вирішити питання чи однією і тією ж особою виконано підписи у вказаних документах неможливо з причин малої інформативності досліджувального підпису. В силу ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст.110 ЦПК України Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінюючи вказаний висновок експерта, суд звертає увагу на те, що висновок експерта від 08.11.2016 , на який посилається позивач, не містить категоричних висновків спеціаліста щодо усіх поставлених питань. Зазначений висновок містить посилання спеціаліста на те, що надати повний висновок неможливо з причин малої інформативності досліджувального підпису. Враховуючи зазначене, що договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "МСА" №01 від 07.04.2014 , укладений між сторонами відповідає вимогам закону, він породив ті права та обов"язки які бажали його учасники, і позивачем не доведено фактів, що свідчать про незаконність даного правочину, за таких обставин вимоги про визнання спірного договору недійсним необґрунтовані і позов задоволенню не підлягає. Крім того, у відзиві на позов, відповідач звертався до суду із вимогою про застосування строків позовної давності. Враховуючи, що підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено, тому відповідно до ст. 267 ЦК України підстави для вирішення питання щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності відсутні. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати згідно Закону України «Про судовий збір» позивачу поверненню не підлягають і покладаються на позивача. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed