Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд позбавити відповідачу [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; відповідачку [PERSON] та [PERSON] позбавити батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на такі обставини : За час перебування відповідачів [PERSON] та [PERSON] у подружніх відносинах у них народився син [PERSON], [INFO] Відповідачі проживали на орендованій квартирі з її онуком [PERSON] та донькою [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO]. При неодноразових візитах, а саме відвідування онука [PERSON] вона помічала, що в орендованій квартирі не охайно, відсутні продукти харчування, діти не доглянуті, голодні, у дітей відсутній змінний сезонний одяг та взуття. [PERSON] часто не ночувала дома, не цікавилася дітьми та веде аморальний спосіб життя. [PERSON] попри те, що протягом дня знаходився з дітьми, байдужий до них, самоусунувся від їх догляду та виховання. Зі слів дитини [PERSON] їй стало відомо, що [PERSON] застосовує до неї фізичну силу. У вересні 2015 року до неї зателефонували знайомі і повідомили що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] у нічний час перебувають самі на вулиці. Вона як бабуся, забрала дітей до себе до дому та з цього часу займається розвитком та вихованням дітей, забезпечує їх усім необхідним, провела в медичному закладі курс обстеження дітей. Однак, так, як [PERSON] донька [PERSON] не є її онукою вона була змушена повідомити про дані обставини органи опіки та піклування, які направили дитину в притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації де і на даний час перебуває дитина. Позивачка [PERSON] вказує, що з часу коли вона забрала дітей з вулиці їх мати [PERSON] жодного разу не поцікавилась ними, не шукала їй, не виходила на зв'язок. [PERSON] свідомо самоусунувся від виховання та догляду свого сина [PERSON] та повідомив її про те що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять задоволити, оскільки позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей буде відповідати інтересам дітей. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та просить суд в їх задоволенні відмовити за безпідставністю, оскільки наведені позивачкою обставини не відповідають дійсності. Свої заперечення мотивує тим, що починаючи з грудня 2015 року проживає за адресою [ADDRESS] зі своїм теперішнім чоловіком, без реєстрації шлюбу. Дана квартира складається з трьох житлових кімнат в якій наявні усі необхідні для комфортного проживання речі та умови, побутова техніка, охайний ремонт, в тому числі спальні місця для дітей. Твердження [PERSON] про те, що у вересні 2015 року вона забрала дітей до себе додому є правдою, однак спотворено, оскільки за домовленістю між ними вона взяла дітей до себе тимчасово, поки вона разом з теперішнім чоловіком забезпечить усі належні умови у квартирі для дітей. Після створення належних умов для проживання, у грудні 2015 року вона хотіла забрати дітей, однак позивачка [PERSON] відмовилась їх віддавати та повідомила, що її донька [PERSON] перебуває у притулку для дітей. За наявності вказаних обставин вона була змушена звертатись до рогінів внутрішніх справ щодо неправомірних дій [PERSON] Твердження про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків не відповідає дійсності, оскільки ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за неналежне виховання дітей вона не притягувалась, ніякої профілактичної роботи з нею не проводилось. На момент винесення висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав вона особисто не була присутня та не була з ним ознайомлена, не мала можливості брати участь у вирішенні такого питання, оскільки не проживала за адресою реєстрації, як вбачається з характеристики виданої Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 22.10.2015 року № 02/17-451. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та вказав, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] Представник третьої особи : Пустомитівської районної державної адміністрації позовні вимоги [PERSON], підтримав частково, оскільки не згідний вимогами щодо позбавлення батьківських прав відповідачку відносно її доньки [PERSON], так як позивачка не перебуває у родинних відносинах з дитиною. Пустомитівська районна державна адміністрація в інтересах малолітньої [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON], 2009 р.н. свої вимоги мотивує тим, що малолітня [PERSON] на даний час пребуваєв притулку для дітей служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації, куди була влаштована 12.10.2015 року відповідно до направлення служби у справах дітей Пустомитівської райдержадміністрації, оскільки її мати [PERSON] залишила свою малолітню дочку [PERSON] на чужих людей. [PERSON] відповідно до віку повинна навчатися у першому класі, однак до шкоди дитина влаштована не була. За весь час перебування дитини в притулку мати [PERSON] не поцікавилась станом здоров'я дочки, не намагалася контактувати з дитиною, не цікавиться чим і як дитина харчується, у що одягається, хоча отримує держану соціальну допомогу як одинока матір. Пустомитівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, своїм висновком від 20.11.2015 року № 04/17-3079 вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей. В судовому засіданні представник Пустомитівської районної державної адміністрації Мота В.І. позовні вимоги підтримав та просить суд задоволити, оскільки наявні вагомі обставини, що свідчать про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дитини, що в свою чергу шкодить інтересам дитини та позбавляє її права на належний та повноцінний розвиток. Відповідачка [PERSON], позовні вимоги Пустомитівської районної державної адміністрації не визнала та просить суд в їх задоволенні відмовити покликаючись на безпідставність позову. Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та повного задоволення позовних вимог Пустомитівської РДА, з огляду на наступне : Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. (ст. 2 Закону України „Про охорону дитинства"). Згідно ст. 3 Закону України „Про охорону дитинства", всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Ст. 4 Закону України про охорону дитинства передбачено систему заходів щодо охорони дитинства в Україні, що включає в себе; забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що за час перебування відповідачів [PERSON] та [PERSON] у подружніх відносинах у них народився син [PERSON], [INFO] Відповідачі проживали на орендованій квартирі разом з донькою [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлено, що малолітня донька відповідачки [PERSON] - [PERSON] [INFO], на даний час перебуває в притулку для дітей служби у справах дітей Львівської області державної адміністрації, куди була влаштована 12.10.2015 року відповідно до направлення служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації, оскільки її мати [PERSON] залишила дитину на чужих людей, Згідно листа-відповіді № 3\\1-3 від 11.01.2015 року адміністрації притулку для дітей служби у справах дітей Львівської області державної адміністрації „Про надання рекомендації про повернення [PERSON] в сім'ю" адміністрація притулку не рекомендує повертати малолітню [PERSON] 2009 р.н. матері [PERSON] Своє рішення обгрунтовують тим, що за час перебування дитини в притулку її мати [PERSON] до притулку приходила лише один раз, однак з донькою не спілкувалась. Була скерована у службу у справах дітей, так як за інформацією наявною в закладі, знаходилась у розшуку. Відповідно до дозволу СуСД дитину відвідувала лише гр. [PERSON] Допитана судом в якості свідка завідувач притулком [PERSON] обставини викладені у листі від 11.01.2015 року підтримала. Допитана судом в якості свідка [PERSON] обставини викладені у листі від 11.01.2015 року підтримала та пояснила, що за час перебування дитини у притулку у зв'язку з наявною потребою вона як психолог працювала з нею, в ході роботи встановлено, що в дитини є страх, тривога, боязнь, що знову зазнає фізичного насилля з боку матері та її знайомих чоловіків. Дитина займається анонізмом (самозадоволенням), причиною якого є недолік ласки, батьківської турботи, неправильне виховання, сильні страждання і переживання, а також візуальне спостереження за мамою та її сексуальними партнерами. Допитана судом в якості свідка [PERSON] яка працює вихователем в притулку повідомила суду, що займаючись виховною діяльність з [PERSON], остання повідомляла, що її мати та незнайомі їй чоловіки часто застосовували щодо неї фізичне та моральне насильство, не давали їсти, вона часто була свідком статевих актів її матері з незнайомими їй чоловіками. Окрім цього, свідок повідомила, що поведінка [PERSON] відображає поведінку її матері [PERSON] яка у 2004 році також перебувала в даному притулку, який самовільно покидала та вела аморальний спосіб життя. Судом встановлено, що відповідно до заяви начальника служби у справах дітей районної адміністрації 09 грудня 2015 року було проведено виїздне засідання Пустомитівської районної психолого-медико-педагогічної консультації з метою визначення адекватної програми навчання та виховання дитини [PERSON]. [INFO]. В результаті психолого-педагогічного вивчення встановлено, що затримка психічного розвитку дитини зумовлена соціально-педагогічною занедбаністю. У [PERSON] спостерігається нерівномірність сформованості пізнавальних процесів, обумовлена соціальною депривацією. Дівчинка адекватно виконує тільки ті завдання, які її цікавлять, вміє скористатися допомогою, надає перевагу завданням в ігровій формі. В навколишньому орієнтується поверхнево. Соціальна орієнтація недостатня. [PERSON] спілкується простими аграматичними фразами. Потребує допомоги логопеда. Дитині властива емоційно-вольова незрілість. Враховуючи результати діагностичних завдань, дитині рекомендовано навчання за програмою розвитку дітей дошкільного віку із затримкою психічного розвитку до початку шкільного навчання. Судом встановлено, що з вересня 2015 року відповідачів [PERSON] та [PERSON] малолітній син [PERSON], [INFO] проживає з позивачкою [PERSON] по місцю проживання останньої за адресою : [ADDRESS]. Дані обставини сторонами не оспорюються, тому в сили вимог ст. 61 ЦПК України, окремому доказуванню не потребують. На підтвердження своїх вимог позивачка [PERSON] покликається на те, що при неодноразових візитах, а саме відвідування онука [PERSON] вона помічала, що в домі де вони проживали було не охайно, відсутні продукти харчування, діти [PERSON] та [PERSON] не доглянуті, голодні, у дітей був відсутній змінний сезонний одяг та взуття. [PERSON] часто не ночувала дома, вела аморальний спосіб життя. Відповідачі [PERSON], та [PERSON] самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, дітей не виховують, не забезпечують їх елементарними умовами для життя та розвитку. Аналогічні покази дала суду допитана в якості свідка [PERSON], яка являється рідною сестрою позивачки [PERSON] та здійснювала догляд за дітьми, зокрема [PERSON], що стверджується показами вихователів притулку для дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно довідки Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 02\\17-451 від 22.10.2015 року, відповідачка [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS], однак за даною адресою не проживала. Згідно довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області відділ боротьби з проституцією та торгівлею людьми, відповідачка [PERSON] за період з 2009 по 2015 року р.н., а саме : 04.06.2009 року, 29.06.2010 року, 09.03.2011 року, 17.03.2011 року 12.01.2015 року, 03.02.2015 року, притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.13.2011 року, відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO] Жодних дій на поновлення батьківських прав [PERSON] не вчинила. Відповідно до ст. 164 СК України, жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. На підставі отриманих судом доказів, судом вбачаються факти жорстокого поводження, відповідачки [PERSON] зі своєю донькою [PERSON], зокрема згідно показів самої дитини при роботі з педагогами притулку для дітей в якому дитина на даний час перебуває, показами допитаної судом в якості свідка [PERSON] та висновком судово-медичної експертизи № 392 від 13.03.2015 року. Доказів чи обставини на спростування вищенаведених, встановлених судом обставин відповідачка [PERSON] суду не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області № 04/17-3079 від 20.11.2015 року опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], та [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO] До такого висновку опікунська рада прийшла виходячи з того, що [PERSON] та [PERSON] повністю ухилилися від виконання батьківських обов'язків, не проявляють батьківської любові та не заінтересовані щодо дітей, не цікавляться розвитком дітей, станом здоров'я, не беруть участі у їх вихованні, не піклуються про їх духовний та фізичний розвиток, проживають окремо від дітей, не забезпечують дітей необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагають, а також відсутність заперечень з боку [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Таким чином, наведеними доказами в їх сукупності та враховуючи безумовне визнання позову відповідачем [PERSON], суд приходить до висновку, що встановлено достатньо вагомих підстав, що стверджують про умисне ухиляння та небажання відповідачів виконувати свої батьківські обов'язки щодо їх малолітніх дітей, встановлені судом обставини ведення відповідачкою [PERSON] аморального способу життя, відсутність бажання доглядати та забезпечувати своїх дітей, створювати їм належні умови для виховання, елементарний догляд, харчування, незважаючи на те, що [PERSON] отримує соціальну допомоу, як одинока матір [PERSON], [INFO], суд розцінює як протиправні дії відносно дітей, порушення їх охоронюваним законом прав, які підлягають захисту. Подальше перебування дітей під вихованням відповідачів суд розцінює, як таке що буде шкодити інтересам дітей. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи те, що у позивачки [PERSON] в силу вимог ст. 165 СК України, відсутні права на звернення до суду з позовом до [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав відносної доньки [PERSON], 2009 р.н., в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, в решті позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON], 2014 р.н. є підставними та підлягають задоволенню. Позовні вимоги третьої особи з самосійними вимогами : Пустомитівської районної державної адміністрації до [PERSON] про позбалвленя батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], суд вважає підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved