Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

15.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВБАСРЕМОНТ» /далі ТОВ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 160020,00 грн. моральної шкоди, у зв'язку з отриманою виробничою травмою на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в небезпечних умовах праці з ним стався нещасний випадок 16.01.2013 р. з вини посадових осіб ТОВ, які не здійснювали належний контроль з охорони праці, відповідно до акту розслідування від 16.01.2013 р. Згідно висновку МСЕК позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35 % та третя група інвалідності по 01.05.2017 р. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність. Виходячи з характеру травми, позивач обмежений в вирішенні своїх побутових потреб, реалізації своїх звичок та бажань що порушує його нормальні життєві зв'язки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, вказує що позивач втратив фаланги трьох пальців правої кісті, з вини посадових осіб ТОВ, які направили позивача виконувати обов'язки стропальника без дотримання правил безпеки при виконання вказаного виду робіт. Представник ТОВ [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Нещасний випадок з позивачем стався з його власної необережності, що зафіксовано в акті. Зі свого боку роботодавець забезпечив позивача необхідними засобами захисту, позивач проходив інструктажі по безпеці праці, тому діяльність ТОВ по виконання робіт з підвищеною небезпекою не є протиправною. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актами розслідування нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом а.с.6-13, що з позивачем [PERSON] 16.01.2013 р. при виконанні обов'язків стропальника, стався нещасний випадок, наслідками якого стала травматична ампутація нігтьових фаланг 2,3,4 пальців правої кисті, перелам та рвані рани пальців. Позивачу згідно з трудовим каліцтвом встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 35 %, які висновком МСЕК від 15.07.2016 р. встановлені на строк до 01.05.2017 р. а.с.5. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним трудового каліцтва, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню ушкодження здоров'я працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування встановленотрудове каліцтво. Згідно розділів 3-6 висновку комісії встановлено, що нещасний випадок стався з вини механіка ТОВ [PERSON] який порушив п.п.2.2.3., 2.2.12 «Посадової інструкції механіка…», усно по телефону направив електрогазозварника [PERSON] виконувати обов'язки стропальника, без зміни наряду, та без наряда-допуска на виконання робіт з підвищеною небезпекою. Та з вини [PERSON] який порушив п.п.1.10, 3.6, 3.7. «Інструкції №25 по охороні праці стропальників…», рукою тримався за металевий трос, при переміщенні вантажу, та не помітив як долоня попала між тросом та монтажним блоком а.с.6-8. Таким чином встановлена як вина роботодавця в пошкодженні здоров'я,так і вина самого працівника в формі грубої необережності. Розглядаючи позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 160020 грн., суд вважає позовні вимоги таким що підлягають зменшенню та частковому задоволенню. Позивачу беззаперечно заподіяна моральна шкода у зв'язку з ампутацією фаланг трьох пальців правої кисті, що вимагає для позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно ст.1193 ч.2 ЦК України - якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню, або збільшенню шкоди, то в залежності від ступеня вини потерпілого, з урахуванням вини заподіяча шкоди, размір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Судом достеменно встановлена груба необережність постраждалого [PERSON], вказана необережність є саме грубою, оскільки тілесні ушкодженняі виникли в першу чергу від його необережних дій - ігноруванням правилами безпеки при виконанні стропальних робіт. Ушкодження виникли в більшому ступені від необережних дій самого [PERSON] і ці необережні дії знаходяться в прямому причинному зв'язку з отриманою травмою. Разом з тим бездіяльність [PERSON], який можливо міг запобігти травмі, організувавши роботи відповідно з нарядом-допуском в меншій мірі сприяли нещасному випадку, оскільки тільки при дотриманні правил безпеки при проведенні вказаних робіт нещасний випадок міг не відбутися. Таким чином з урахуванням характера і ступеню моральних страждань, грубої необережності потерпілого, розмір шкоди підлягає зменшенню, та суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] 20000 грн. моральної шкоди. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з ТОВ на користь держави згідно, ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.1193 ЦК України,

Outcome: partial