Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

17.02.2020 року представник заявника звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересовані особи - Єланецький районний сектор управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області. Свою заяву мотивує тим, що [PERSON] народився [INFO] в м. Баку республіка Азербайджан. У 1988 році він був документований паспортом Радянського Союзу. У червні 1989 року [PERSON] переїхав на територію України. 06.02.2002 року був документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. З 08.02.2008 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 18.03.2008 року [PERSON] документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Єланецьким РВ УМВС України в Миколаївській області. 23.10.2019 року [PERSON] звернувся до Єланецького РС УДМС України в Миколаївській області для документування паспортом громадянина України у формі ID картки у зв`язку із досягненням 45-річного віку, але 12.11.2019 року йому відмовлено. Посилаючись на вищевикладене, просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24.08.1991 року. Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 29.04.2020 року залучено до участі у даній справі у якості заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001). Заявник та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області у судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечила, вважає, що підстави для розгляду по суті заяви [PERSON] про встановлення факту проживання на території України відсутні, так як заявник є громадянином України, а визначений законодавством перелік документів для отримання паспорта громадянина України у формі ID картки у зв`язку з досягненням 45-річного віку не передбачає рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України. Вислухавши заявницю, її представника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ про встановлення факту, що має юридичне значення та які розглядає суд, визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Баку Азербайджан (а. с. 5, 8, 12-13). З пояснень заявника встановлено, що з червня 1989 року він проживає на території України. Паспорт громадянина України [PERSON] отримав 06.02.2002 року в Центрально-Міському РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. З 25.06.2002 року [PERSON] зареєстрований виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області як фізична особа-підприємець (а. с. 22-23). 10.10.2003 року [PERSON] вступив шлюб з [PERSON] , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №563 (а. с. 11-13). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №855 (а. с. 14-16), а 09.08.2009 року донька [PERSON] , зареєстрована Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №754 (а. с. 17-19). З 08.02.2008 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5-6). 18.03.2008 року заявник документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Єланецьким РВ УМВС України в Миколаївській області (а. с. 5, 9-10). 14.08.2017 року [PERSON] документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а. с. 21). 23.10.2019 року [PERSON] звернувся до Єланецького РС УДМС України в Миколаївській області для документування паспортом громадянина України у формі ID картки у зв`язку із досягненням 45-річного віку, але 12.11.2019 року йому відмовлено у зв`язку з тим, що дані, отримані з бази даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану інформацію (а. с. 24). З огляду на викладене, заявник вважає, що нині захист його прав та законних інтересів можливий лише у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 3 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого прядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм свідчить, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 р. Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року Отже встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права на набуття громадянства України. На підставі викладеного, звернення заявника з даною заявою є безпідставним, оскільки встановлення факту проживання на території України використовується для підтвердження громадянства особи, яка звернулася до суду з подібною заявою. Відповідно до матеріалів справи, заявник є громадянином України. Дана обставина наразі ніким під сумнів не ставиться та ніким не заперечується. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed