Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Довідки Городенківської міської ради Городенківського району Івано- Франківської області від 04.08.2016 № 234 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON], матері позивача. [PERSON] померла [INFO] року. На момент її смерті, з нею у вказаному житловому будинку проживала її дочка - [PERSON]. На час смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР 1963 р. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцями першої черги за законом є її діти, зокрема дочка [PERSON]. Проживаючи на момент смерті разом із мамою, вона фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Таким чином, [PERSON], фактично прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON], стала власником житлового будинку за адресою [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], рідна сестра позивача. [PERSON] мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла, спадкоємцями другої черги за законом є її рідна сестра, зокрема [PERSON]. Проживаючи на момент смерті разом із рідною сестрою, вона фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON], знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визначено, що ринкова вартість будинку становить 70442,00 грн. Ухвалою суду від 23.11.2016 року до участі в справі залучено як співвідповідача [PERSON]. В судове засідання сторони, їх представники - не з'явились. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Виконавчий комітет Городенківської міської ради позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] повністю визнає заявлені вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів . Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в [ADDRESS], складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1968 р., загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., сараю, літньої кухні, комори, вбиральні, воріт, огорожі. З висновку про вартість майна, визначеного ФОП [PERSON] слідує, що ринкова вартість будинку станом на 17.08.2016 року - становить 70442 грн. Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Довідкою № 1235 від 04.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради Городенківського району стверджено, що площа земельної ділянки в [ADDRESS] становить 0,1678 га. З довідки № 10355 від 23.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради Городенківського району слідує, що житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, площею 0,1678 га, який належав померлій [INFO] року громадянці [PERSON], дійсно знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO] року, що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 02.08.2016 року. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З копії повторного свідоцтва про народження [PERSON] (позивач) серії [NUMBER], слідує, що її батьками були [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 20.04.1971 року з [PERSON], змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", про що свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02.08.2016 року. Померла [PERSON] заповіту не вчиняла. Після її смерті спадщину прийняли та придбали в рівних частках її діти: [PERSON] та [PERSON], так як на час смерті матері проживали разом з нею по [ADDRESS], що стверджено довідкою № 1335 від 22.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Заповіту померла не вчиняла. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що спадкоємцями [PERSON] першої черги є [PERSON] (відповідач), другої черги - [PERSON] (позивач). У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідач [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини, повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, просить суд визнати за рідною тіткою, [PERSON], право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що слідує з поданої до суду заяви. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на момент її смерті була зареєстрована і проживала разом із спадкодавцем, про що свідчить довідка № 10362, видана 23.11.2016 року виконавчим комітетом Городенківської міської ради. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. від 21.09.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1274, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved