Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя в якому зазначила,що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.07.1980року. Під час шлюбу ними було набуте майно: автомобіль марки Форд -Ескорт, реєстраційний номер [NUMBER],зареєстрований на ім.»я [PERSON],дачний будинок в садовому товаристві «Металург-3» м.Світловодськ. В 2005 році шлюб між ними був формально розірваний,оскільки у [PERSON] виникли проблеми в бізнесі, і щоб подалі її не викликали до Світловодської ОДПІ, відповідач наполіг на такій версії,хоча вони продовжували проживати однією сім»єю,підтримували подружні стосунки,вели спільне господарство. Шлюбні стосунки між ними було припинено в березні 2010року. За час спільного сумісного проживання з 2005року по березень 2010рік ними було набуте майно,яке також є спільною сумісною власністю подружжя,а саме: автомобіль марки «Hуundai Tucson»,реєстраційний номер [NUMBER], квартира [ADDRESS],гараж на три автомобіля (збудований ними спільно на території спадкового домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS],два плазмових телевізора,комп»ютер ,пральна машинка «Канді». Просила поділити спільне майно між нею та відповідачем,передавши їй у власність автомобіль марки «Hyundai Tucson». В листопаді 2010року [PERSON] подала письмову заяву про зміну предмета позову в якій просила визнати вищевказане майно об»єктами права спільної сумісної власності її та відповідача та поділити майно за варіантом, виділивши їй в натурі: комп»ютер та автомобіль марки «Форд-Ескорт»,1987р.в. державний номер [NUMBER]., а [PERSON]-автомобіль марки «Hyundai Tucson» державний номер [NUMBER],2008 р.в., однокімнатну квартиру [ADDRESS],два плазмових телевізори,пральну машинку «Канді» та стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію за ? частину переданого йому в натурі майна. У вересні 2012 року позивачка уточнила свої позовні вимоги і просила визнати факт, що квартира [ADDRESS] була придбана нею за особисті кошти, а тому є її особистою приватною власністю, встановити факт, що вона та [PERSON] у період часу з 28.05.2005 р. по 19.04.2010 р. мешкали однією сім»єю, розподілити майно подружжя в наступному порядку: їй виділити автомобіль марки «Нyundai Tucson»та дачу в садовому товаристві «Металург-3», відповідачу виділити автомобіль Форд-Ескорт», квартиру [ADDRESS], побутову пральну машинку «Канді», телевізор РК, персональний комп»ютер «Тагqа», та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за ? частину вартості домоволодіння [ADDRESS] . В грудні 2012 року позивачка в заяві про уточнення позовних вимог просила додатково включити до переліку майна, що підлягає поділу, та виділити зазначене майно відповідачу, а саме: причеп ММЗ81024, холодильник «Ліпхер» дві морозильні камери «Ліпхер», газовий котел «Рось», вібростіл для виготовлення піноблоків, компресор, бетонозмішувач, електричну підстанцію, електропіч для випікання, електричну пилку, євроліжко, диван, столовий сервіз на 12 персон, та стягнути з відповідача на ї користь грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості матеріалів та робіт по будівництву гаражу для автомобілів та європаркану по [ADDRESS] в сумі 122892.60 грн.. В травні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просив ухвалити рішення про визнання спільним сумісним майном, що було набуте у шлюбі з відповідачкою: трикімнатну квартиру [ADDRESS], що зареєстрована на ім'я [PERSON]; автомобіль "Форд-Ескорт»", 1987 року випуску, що зареєстрований на ім'я позивача; дачу в садовому товаристві "Металург-3", членом садового товариства є [PERSON]; набір корпусних меблів для гостинної (виробництва Германія) що встановлена в квартирі [ADDRESS]; набір корпусних меблів для спальні (вітчизняного виробництва), що встановлений в квартирі [ADDRESS]; набір корпусних меблів для вітальні (вітчизняного виробництва) що встановлений в квартирі [ADDRESS]; холодильник; газову плиту; музичній центр; пральну машинку "Канді". Рішенням Світловодського міськрайсуду від 01.07.2013 року зустрічний позов [PERSON] був частково задоволений: визнано спільною сумісною власністю майно, що набуте під час шлюбу [PERSON] та [PERSON]: трикімнатна квартира [ADDRESS], вартістю 174 496 грн., автомобіль «Форд-Ескорт» 1987 року випуску, державний номерній знак «Л-46-95-КД», зареєстрований на ім'я [PERSON], вартістю 21 412 грн. 40 коп.; садовий будинок вартістю 8000 грн. в садовому товаристві «Металург-3» м. Світловодськ, членом якого є [PERSON], пральна машинка «Канді» вартістю 400 грн., а всього на загальну суму 204308 грн. 40 коп., Проведено поділ спільного сумісного майна між сторонами. Дане рішення оскаржено в апеляційному порядку, законної сили не набрало. Ухвалою Світловодського міськрайсуду Кіровоградської області від 17.06.2013 року позовні вимоги [PERSON] були залишені без розгляду. Дана ухвала скасована Апеляційним судом Кіровоградської області, а справа в частині розгляду позовних вимог [PERSON] направлена на новий розгляд. В серпні 2014 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд ухвалити рішення, яким передати їй у власність автомобіль «Нyundai Tucson" 2008 р.в. вартістю 124296.00 грн., телевізор РК, придбаний в 2008 р., вартістю 2000.00 грн., корпус системного блоку до комп»ютера вартістю 40.00 грн., а у власності [PERSON] залишити поліпшення в домоволодінні по вул. Свердлова № 89 в м. Світловодськ на суму 245785.20 грн., однокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 47866.00 грн., стягнувши з відповідача на ї користь грошову компенсацію в розмірі 83657.27 грн.(різницю у вартості спільного майна). Заявлені вимоги [PERSON] мотивує тим, що після її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу їй не було відомо про прийняте судом рішення, що заява про розірвання шлюбу до суду подавалася за проханням відповідача з метою уникнення відповідальності та втрати майна в зв»язку з існуючими в нього в той момент проблемами з податковою інспекцією, що після цього вони продовжували жити однією сім»єю в будинку [ADDRESS], разом за спільні кошти вели господарство, проводили реконструкцію будинку [ADDRESS], купили в квітні 2008 року квартиру [ADDRESS], восени 2008року автомобіль «Hyundai Tucson» інше майно, що зазначене нею в позовної заяві та в заявах про уточнення позовних вимог. На підтвердження своїх доводів послалася на наявність в договорі купівлі-продажу квартири в м. Долинська її підпису як дружини, та довіреності, які відповідач надавав їй та їх спільному синові на право розпорядження майном. В судовому засіданні позивачка підтримала лише ті вимоги, що викладені в заяві від 06.08.2014 року, але заяву про відмову від вимог, що були викладені в первинній позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог від листопада 2010 року , вересня та грудня 2012 року, подати відмовилась. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги останньої підтримав і в судовому засіданні пояснив,що позовні вимоги в частині поділу майна,яке було придбане в період з 2005 року по 2010рік вони обґрунтовують з [PERSON] нормами ст.74 СК України,яка встановлює,що «Якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю,але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі,майно,набуте ними за час спільного проживання,належить їм на праві спільної сумісної власності,якщо інше не встановлено письмовим договором між ними ». Вважає,що ними було надано достатньо переконливих доказів на підтвердження факту,що шлюбні відносини між сторонами по справі фактично припинилися лише в січні 2010року. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] не визнали і в судовому засіданні пояснили, що дійсно відповідач в період з 27.07.1980 року по 28.06.2005 року перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Шлюб між ними було розірвано рішенням Світловодського міськрайсуду від 27.05.2005 року за ініціативою [PERSON] За час спільного проживання набули лише майно на загальну суму 215 тис. 208 грн. 40 коп.,що було поділено рішенням суду від 01.07.2013 року за його зустрічним позовом, а решта майна, на яке претендує позивачка, він придбав після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу. На підтвердження своїх доводів надав довідку від ДП «Олимп-ЖПК» про те, що він в період з жовтня 2004 року по жовтень 2008 року проживав в гуртожитку по [ADDRESS] без реєстрації, в подальшому проживав разом з Ангурець в м. Кременчуці, а з 2010 року - в належному йому на праві спадщини будинку [ADDRESS]. Реконструкцію цього будинку він проводив за власний кошт. Проживати в цьому будинку до початку 2010 року він дозволяв позивачці лише тому, що бажав допомогти синові, який проживав з власною сім»єю в квартирі [ADDRESS], так як вважав, що припинення подружніх відносин з матер»ю спільних дітей не повинно негативно відбиватися на відносинах з дітьми. Квартиру в м. Долинська купував за власний кошт, а позивачку був вимушений привезти до нотаріуса лише тому, що у нього в паспорті не було штампу про розірвання шлюбу, а самого рішення суду нотаріусу було недостатньо і саме нотаріус порадила, що швидше буле привезти колишню дружину, запевнивши, що ніяких негативних наслідків від цього не буде, так як шлюб фактично припинений. Автомобіль «Hyundai Tucson» прибав восени 2010 року за власні кошти та гроші, які йому надала його теперішня дружина Ангурець, з якою вони вже підтримували тісні стосунки. Все інше майно, яке позивачка зазначала в попередніх заявах, було придбано ним за власний кошт і позивачка до їх придбання жодного відношення не має, свої кошти вона витрачала на власні потреби. Реконструкцію будинку [ADDRESS] приводив починаючи з 2007 року після отримання відповідного дозволу і по теперішній час реконструкція не завершена, прибудові в експлуатацію не здані. Основні будівельні та затратні роботи проводились з літа 2010 року, що підтверджує наданими суду квитанціями та чеками на придбання будівельних матеріалів, згідно яких в 2006 - квітень 2010 року було придбано матеріалів на 15068.45 грн., а починаючи з квітня 2010 р. по 2012 рік витрачено більше 53 тис. грн. Просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю її вимог. Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності ,суд приходить до висновку,що позов не підлягає до задоволення,виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено,що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1980 року до 28 червня 2005 року, неповнолітніх дітей на час розгляду справи не мають. Шлюб між сторонами було розірвано за ініціативою [PERSON] рішенням Світловодського міськрайсуду від 27 травня 2005 року. Рішення набрало чинності 28.06.2005 р. З тексту рішення Світловодського міськрайонного суду від 27.05.2005 року вбачається, що позов про розірвання шлюбу подала [PERSON], зазначала, що шлюб треба розірвати так як між ними не склалися відносини в зв»язку з несумісністю характерів, позовні вимоги в судовому засіданні підтримала, що спростовує її твердження про те, що вона не знала про рішення суду до 2010 року. Згідно зі ст. 114 СК України моментом припинення шлюбу у разі його розірвання судом є день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, тобто шлюб між сторонами було розірвано 28.06.2005 року. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2010 року встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і вказана обставина [PERSON] не заперечувалася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин вимоги [PERSON] про визнання факту, що квартира [ADDRESS] була придбана нею за особисті кошти, а тому є її особистою приватною власністю, не підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивачки про встановлення факту, що вона та [PERSON] у період часу з 28.05.2005 р. по 19.04.2010 р. мешкали однією сім»єю, так як в останній заяві про уточнення позовних вимог від 06.08.2014 р., на задоволенні якої наполягала позивачка, ці вимоги не зазначені, на їх розгляді та задоволенні позивачка після подачі заяви від 06.08.2014 р. не наполягала. Враховуючи дану обставину посилання [PERSON] на необхідність застосування положень ст. 74 СК України при розгляді вимог щодо поділу майна, що було набуте на ім.»я [PERSON] після червня 2005 року є необґрунтованими. Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержані від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ним, нею до шлюбу; майно, набуте ним, неб за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте ним, нею за час шлюбу, але за кошти, які належали йому, їй, особисто;. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним, за час їхнього окремого проживання в зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.12.2006 року. Згідно з рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 1354 від 02.07.2007 року [PERSON] було надане право провести реконструкцію зазначеного будинку, і лише після цього були розпочати роботи зі знесення старих будівель та будівництва паркану і автогаражу. З наданих суду документів на придбання будівельних матеріалів вбачається, що протягом 2006 - квітня 2010 років була придбана незначна кількість матеріалів, а решта робіт з встановлення вікон, дверей, добудови фундаменту паркану та автогаражу та ін. робіт, проводилась в період з травня 2010 року по 2012 рік включно. Доказів закінчення реконструкції та прийняття будівель в експлуатацію сторонами не надано. Надані позивачкою кілька квитанцій та чеків не містять даних, що ці матеріали придбавалися саме позивачкою або за її особисті кошти, тому не має підстав вважати їх доказом спільної участі [PERSON] та [PERSON] в реконструкції будівлі [ADDRESS]. Позивачкою не надано беззаперечних доказів її особистої участі у витратах на реконструкцію будинку [ADDRESS] та проведення всього комплексу робіт і придбання будівельних матеріалів до квітня 2010 року. З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 162-12 від 08.11.2012 року вбачається, що експертом визначена ринкова вартість матеріалів та робіт по будівництву гаражу та європаркану в сумі 245785.20 грн., але питання щодо частки виконаних робіт та матеріалів, що були використані, при реконструкції в період 2007 - квітня 2010 року, та їх вартості не ставилося. Надані позивачкою фотографії та кілька чеків на придбання будівельних матеріалів не є безспірними доказами проживання з відповідачем однією сім»єю та її участі у витратах на реконструкцію будинку [ADDRESS]. Крім того дані фотографії не можуть враховуватися як докази придбання майна на спільні кошти, так як на них не зазначений час проведення зйомки, а покази позивачки та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] різняться щодо часу і обставин з»йомки. На підставі цього суд вважає, що позивачкою не доведено її участь у реконструкції будинку [ADDRESS] та розміру її частки або у вартості матеріалів або у вартості будинку в цілому, а тому її вимоги щодо стягнення на її користь ? частини вартості матеріалів та робіт з будівництва європаркану та автогаражу в сумі 122892.00 грн. не підлягають задоволенню. Не надано позивачкою доказів її участі у придбанні в вересні 2008 року автомобіля «Hyundai Tucson» та в квітні 2008 року квартири [ADDRESS], телевізора РК, комп»ютера»Тарга в 2009 році. Наявність в договорі купівлі-продажу від 09.04.2008 року пункту 4.12 про те, що дружина покупця [PERSON] надала письмову заяву про згоду на купівлю квартири не є доказом її особистої матеріальної участі у її придбанні чи перебування у шлюбі з [PERSON], а є лише свідченням того, що позивачка надала нотаріусу неправдиві свідчення щодо сімейного стану. Від вимоги щодо поділу холодильника «Ліпхер», двох морозильних камер «Ліпхер», газового котлу «Рось», вібростолу для виготовлення піноблоків, компресору, бетонозмішувача, електричноїпідстанції, електропіч для випікання, електричної пилки, євроліжка, дивану, столового сервізу на 12 персон, причіпу ММЗ 81024 позивачка в судовому засіданні відмовилась, будь-яких доказів щодо цих вимог не надала. Покази свідків з боку позивачки:[PERSON],[PERSON].(діти сторін по справі) суд оцінює критично в зв»язку з їх заінтересованістю в розгляді справи на користь позивачки та тому, що на час розірвання шлюбу діти проживали окремо від батьків, ані мати ані батько не повідомляли їх про подачу заяви про розірвання шлюбу та про розірвання їх шлюбу судом, між дітьми та батьком існують неприязні стосунки викликані тим, що відповідач оспорив в судовому порядку договір дарування квартири [ADDRESS] доньці і судом цей договір визнаний недійсним, а також оспорив в судовому порядку договір дарування синові будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS], а свідок [PERSON] є родичкою позивачки(дружина брата [PERSON].). Свідок [PERSON] суду повідомив,що він деякий час виконував будівельні роботи за домовленістю з [PERSON].в домоволодінні яке знаходиться по вулиці Свердлова в м.Світловодську. В цьому будинку також мешкала і позивачка,він її бачив досить часто. Яку саме суму та від кого за виконані роботи він отримував ,сказати не може,оскільки не пам»ятає. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК і на підставі цього позовні вимоги [PERSON] щодо поділу автомобіля «Hyundai Tucson» 2008 р.в., квартири [ADDRESS], придбаної на ім.»я відповідача в квітні 2008 р., телевізора РК, придбаного в 2008 р., корпусу системного блоку від комп»ютера, придбаного в 2009 році, поліпшень в будинку [ADDRESS], що проводились протягом 2007 - 2012 років, не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved