Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2015 року.Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] .Через різні погляди на подружні сосунки, різні характери, позивач вирішила шлюб розірвати. У наданий судом строк для примирення, сторони не примирились .Шлюбні відносини не підтримують з 2017 року. Позивач в судове засідання не з"явився.Просив суд розгляд справи провести без його участі, про що зазначив у належно оформленій заяві, яку подав до суду. Відповідач також в судове засідання не з"явилась, також подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступного. Відповідно до п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності 15.12.2017 року цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.109 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Все вищезазначене знаходе підтвердження і у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2015 року, у виконавчому комітеті Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.3).Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Через різні погляди на подружні сосунки, різні характери, позивач вирішила шлюб розірвати. Шлюбні відносини припинені з 2017 року. Наміру збереження шлюбу сторони не мають, у наданий судом строк для примирення сторони не примирились. Таким чином, суд важає, що шлюб сторін по справі носить формальний характер, який суперечить інтересам позивача по справі. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини та чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася цим правом та звернувся з цим позовом до суду. Наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Приймаючи до уваги зазначене сторонами по справі, суд вважає, що причини, що спонукують їх на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню . Спору щодо спільного майна подружжя на даний час у сторін по справі не має . Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного ,

Outcome: approved