Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 вересня 2000 року, що видане в.о. державного нотаріуса Ярмолинецької державної нотаріальної контори [PERSON] на сертифікат на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності пайової селянської спілки ім. Гагаріна села Сутківці Хмельницького (раніше - Ярмолинецького) району Хмельницької області, розміром 1,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] , визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №864145, виданий 31 грудня 2003 року на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 1,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сутковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки 6825888400:03:003:0072, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №379, та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Позивач прийняла спадщину [PERSON] , оскільки на день його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним. На початку цього року вона дізналася, що чоловік за життя отримав сертифікат серії ХМ №0245558 на земельну частку (пай) на території Сутковецької сільської ради, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №560. Вказаний сертифікат був переоформлений на сина позивача - відповідача по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВН №947720 від 19.09.2000, посвідченого в.о. державного нотаріуса Ярмолинецької державної нотаріальної контори. В подальшому, 31 грудня 2003 року, на підставі рішення №18 третьої сесії 23 скликання Сутковецької сільської ради від 26 вересня 2002 року відповідачу був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №864145, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №379. Згідно інформації з ДЗК земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 6825888400:03:003:0072, площа земельної ділянки складає 1,9124 га. Оскільки позивач є спадкоємицею [PERSON] за законом, фактично вступила у спадщину і має право на 1/2 частку майна, що належало померлому чоловіку, просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.09.2000 року, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №864145 та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечив, зазначив, що позивач без поважних на те причин пропустила строк звернення до суду, оскільки про наявність у батька сертифіката про право на земельну частку (пай) їй було відомо ще у 1997 році, так як вони перебували у шлюбі, проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Крім того, ще одним підтвердженням того факту, що позивач знала про наявність в його батька сертифікату на земельну частку (пай), який в подальшому був ним успадкований у зв`язку з відмовою позивача від спадкування, є судові справи, предметом розгляду яких були правовідносини з приводу успадкованого ним іншого нерухомого майна. Під час розгляду даних справ між ним і позивачем була досягнута усна домовленість про те, що він не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, а вона, в свою чергу, не висуває до нього претензій щодо успадкованого права на земельну частку (пай). Тому просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Першої Хмельницької державної нотаріальної контори та Ярмолинецької селищної ради, які у встановленому порядку були оповіщені про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, під час вирішення даної справи поклалися на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів і, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 1,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на землях пайової селянської спілки ім. Гагаріна села Сутківці Ярмолинецького району Хмельницької області. 19 вересня 2000 року [PERSON] в.о. державного нотаріуса Ярмолинецької державної нотаріальної контори Гребенніковою О.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВН №947720 на спадкове майно, яке складається із сертифіката на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності пайової селянської спілки ім. Гагаріна села Сутківці Ярмолинецького району Хмельницької області, розміром 1,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0245558, виданого Ярмолинецькою районною державною адміністрацією 19.02.1997 та зареєстрованого 07.04.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №560. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Сутковецькою сільською радою 03.01.1998 (а.с. 9); даними спадкової справи №720-2000, заведеної Ярмолинецькою державною нотаріальною конторою 19.09.2000 до майна померлого [PERSON] (а.с. 76), повідомленням відділу в Ярмолинецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №29-22-0.36-7/102-21 від 27.01.2021 про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай), який був виданий [PERSON] на території Сутковецької сільської ради серії ХМ №0245558 та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №560, був переоформлений на [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом серія АВН №947720 від 19.09.2000 (а.с. 11). Згідно вимог ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За приписами ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняттям спадщини визнається, зокрема, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, які прийняли спадщину, є його дружина [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, та син [PERSON] , який у встановлений законом шестимісячний строк подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дані обставини встановлені рішенням Ярмолинецького районного суду від 17.06.2013 у справі №689/538/13-ц, яке набрало законної сили 28.06.2013, яким було визнано недійним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.03.2001 серія АВР №348761, видане [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] і зареєстрованого в реєстрі за №665 (а.с. 42). У своєму рішенні суд встановив, що спадкова справа на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , заведена 19.09.2000 в.о. державного нотаріуса Ярмолинецької державної нотаріальної контори за № 720-2000 за заявою спадкоємця першої черги за законом - сина [PERSON] . Цим же рішенням встановлено, що [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] і також його спадкоємицею за законом першої черги, прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки після смерті чоловіка продовжує проживати по [ADDRESS] , користується зазначеним майном, добросовісно сплачує пов`язані із утриманням домоволодіння платежі. [PERSON] не подавала заяву про відмову від спадщини в порядку ст. 553 ЦК УРСР 1963 року. Також, у заяві про прийняття спадщини від 28.12.1997 [PERSON] повідомив нотаріусу, що інших спадкоємців немає. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, оскільки спадщину прийняли двоє спадкоємців за законом першої черги, а згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР спадкоємці першої черги спадкують в рівних частках, кожен із них успадкував по 1/2 спадкового майна, яке належало спадкодавцю. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" слідує, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину, однак за оформленням своїх спадкових прав до нотаріальної контори не звернулася. Відповідач [PERSON] приховав факт прийняття спадщини позивачем написавши письмову заяву в нотаріальну контору про те, що крім нього інших спадкоємців після смерті спадкодавця немає. Оскільки, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності пайової селянської спілки ім. Гагаріна села Сутківці Ярмолинецького району Хмельницької області, розміром 1,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0245558, були порушені права на спадкування позивача, передбачені ст. ст. 527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, тому його слід визнати частково недійсним. Крім того, судом встановлено, що на підставі успадкованого сертифіката на право на земельну частку (пай) та згідно рішення №18 третьої сесії 23 скликання Сутковецької сільської ради від 26 вересня 2002 року [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №864145, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №379, згідно якого йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сутковецької сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №864145, виданого 31 грудня 2003 року Сутковецькою сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №379. (а.с. 13). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09.02.2021 земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 6825888400:03:003:0072, площа земельної ділянки складає 1,9124 га (а.с. 20). В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами першою, другою статті 125 ЗК України встановлено, що право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтею 126 цього ж Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Норми статей 125, 126 ЗК України встановлюють нерозривний зв`язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов`язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності (державна реєстрація права власності), а тому в разі визнання державного акту недійсним підлягає скасуванню і його державна реєстрація. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду на викладене, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №864145 [PERSON] було видано на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), який відповідачем було успадковано на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке визнається недійсним, вказаний державний акт слід також визнати недійсним та скасувати записи про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку. Також суд вважає безпідставними твердження відповідача про пропуск [PERSON] строку позовної давності, оскільки остання прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , а згідно ст. 548 ЦК УРСР (яка діяла на момент відкриття спадщини) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За наведених обставин суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2724,00 грн. На підставі ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 328, 1301 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",

Outcome: approved