Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі [PERSON], посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад і її лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON], яка є недієздатною, доставлена до психіатричного закладу 22.11.2017 у супроводі опікуна - сестри [PERSON] Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка оглянула хвору 23.04.2018 підтвердила, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервний перебіг зі стабільним апато-абулічним дефектом, через що вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а тому потребує продовження лікування в психіатричному стаціонарі. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, а тому її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Законний представник хворої - [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить продовжити госпіталізацію у ХОПЛ №1 [PERSON] та розглянути справу у її відсутності. [PERSON] в судове засідання не доставлена в зв'язку з важким станом здоров'я. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворої. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що 22.11.2017 [PERSON], яка є недієздатною, доставлена в ХОПЛ № 1 у супроводі опікуна - сестри [PERSON], і за рішенням Ярмолинецького районного суду від 24.11.2017 госпіталізована в ХОПЛ №1 терміном до 5 місяців. 23.04.2018 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворої в психіатричному стаціонарі, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервний перебіг зі стабільним апато-абулічним дефектом, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Після проведеного лікування стан хворої суттєво не покращився, що проявляється у порушенні сну, злобності, агресивності, відсутності продуктивного мовного контакту, некритичності до свого стану та своїх дій, нездатності до повноцінного самообслуговування. Дані обставини підтверджуються: рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22.02.2001, яким [PERSON] визнано недієздатною і призначено [PERSON] опікуном над нею; рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.11.2017; висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 23.04.2018, згідно якого [PERSON], страждає на психічний розлад, виявлені при теперішньому огляді порушення, які позбавляють її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, а тому потребує продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та продовження госпіталізації у психіатричному стаціонарі [PERSON] На підставі ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 01.06.2016 №2-рп/2016,

Outcome: approved