Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Законний представник малолітніх позивачів звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно та просить суд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, визнати в рівних часках право власності за [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги законний представник позивачів обгрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON], який є батьком позивачів, і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належав на праві власності померлому на підставі Договору купівлі-продажу від 20 серпня 2002 року, у встановлені законодавством строки вона звернулася до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини від імені та в інтересах малолітніх, а також із заявою про прийняття спадщини звернулися батьки померлого, відповідачі у справі: [PERSON] та [PERSON]. Крім того, після спливу 6-ти місячного строку для прийняття спадщини звернулася також і безпосередньо [PERSON] із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, і зазначає проте, що при подачі заяви вона не претендувала на видачу Свідоцтва про права на спадщину на частку у майні подружжя, але потім виявила на це бажання, однак нотаріальною конторою їй було у цьому відмовлено на підставі Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 112/02-31 від 08 грудня 2015 року. В подальшому відповідачі у справі 11 грудня 2015 року звернулися до Маловисківського районної державної нотаріальної контори із заявами про відсутність претензій щодо спадкового майна та вказали, що вони не заперечують щодо оформлення спадщини на їхніх онуків. В свою чергу законний представник, мати, малолітніх позивачів також звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини на користь дітей, так як вже не претендує на виділ частки у спільному майні подружжя. Однак оформити у нотаріальному порядку спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, за дітьми померлого не має можливості з тих підстав, що сплив 6-ти місячний строк на протязі якого це можливо було зробити, а тому за захистом прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх дітей, змушена звернутися до суду з даним позовом. Законний представник позивачів підтримала пред»явлений в інтересах дітей позов та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовму засіданні визнали позовні вимоги та просили постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, в подальшому надали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність (а.с. 58, 59). Представники третьої особи: Маловисківська міська рада Маловисківського району Кіровоградської області та особи, яка бере участь у справі: Служба у справах дітей Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області не заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та представників осіб, що беруть участьу справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією Актового запису про народження та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 64, 65). 17 листопада 2001 року було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої «[PERSON]», актовий запис 87, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження (а.с. 5). [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно Договору купівлі-продажу будинку від 20 серпня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дробот Л.Г., реєстровий № 1220, [PERSON] придбав у власність будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений вище Договір зареєстровано Обласним КП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» Маловисківська дільниця № запису: 2092/21А від 20 серпня 2002 року. З технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вбачається, що його загальна площа становить 63,9 кв.м. і на земельній ділянці розташовані надвірні будівлі і споруди: сарай літ. «В», погріб літ. «Б», вбиральня літ. «Г» та гараж літ. «Ж». Згідно відповіді на запит суду з Обласного КП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», станом на 01 січня 2013 року право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 45). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією Актового запису про смерть та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 61 - 63). З матеріалів спадкової справи відкритої після смерті громадянина [PERSON] (а.с. 69-79) вбачається, що 07 липня 2015 року до Маловисківської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] (дружина померлого), 07 липня 2015 року із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті сина звернулися його батьки: [PERSON] та [PERSON], в подальшому відповідачі 05 жовтня 2015 року знову подали до суду заяви про прийняття спадшини. Із заяв від 11 грудня 2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поданих до нотаріальної контори вбачається, що на спадщину, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка залишилася після смерті [PERSON] вони не претендують (ні за законом ні за заповітом) і не мають претензій, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім»я [PERSON] та [PERSON]. Крім того, у своїй заяві від 11 грудня 2015 року [PERSON] зазначає, що на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, як дружина померлого, вона не претендує. З Постанови державного нотаріуса Маловисківської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 08 грудня 2015 року вбачаєтья, що [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті, [PERSON], який помер [INFO] року, на спадкове нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки не має згоди між спадкоємцями (заяви про прийняття спадщини подали батьки спадкодавця, дружина та двоє малолітніх дітей), у зв»язку із чим неможливо добровільно зробити розподіл спадщини між спадкоємцями. Також в зазначеній вище постанові вказується, що дружина, при подачі заяви про прийняття спадщини не претендувала на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, проте виявила бажання отримати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, у зв»язку із чим також неможливо виділити частку в спільному майні (а.с. 20). Стаття 6 СК України встановлює, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти рокі в. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1222 ЦК України встановлює, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 22 КпШС України (чинного на час набуття у власність померлим [PERSON] спірного нерухомого майна у власність) встановлює, що Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 5 ст. 1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Частина 2 ст. 1274 ЦК України встановлює, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Частина 1 ст. 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодеку, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини. Згідно статті 2 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З матеріалів справи вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Таким чином, суд на підставі положень ч.ч. 3, 4 ст. 3 вважає, що речові права [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є чинними і в силу положень ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини, що залишилася після його смерті, а тому його спадкоємеці мають права на її успадкування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті їхнього батька у виді житлового будинку літ. «А», загальною площею 63,9 кв.м., із господарськими будівлями та спорудами. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд, з урахуванням визнання позову відповідачами, приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлені обставини, які доводять, що малотні позивачі: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті свого батька, і є такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті їхнього батька, у виді житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, [ADDRESS]. Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. З урахуванням думки законного предстаника позивачів, яка просить судові витрати по справі покласти на неї, суд вважає можливим судові витрати у справі залишити по фактично понесеним. На підставі викладненого,

Outcome: approved