Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

20.11.2019 року позивач звернувся до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 житлового будинку [ADDRESS] , укладений між покупцем - [PERSON] ( 1947 року народження, померлою - [INFO] ) з однієї сторони та продавцем - [PERSON] (паспортні дані та РНОКПП - не відомі) з іншої, який зареєстровано 08.02.1999 року на Товарній біржі "Нерухомість-Миколаїв" міста Миколаєва за № 1-141, з подальшою реєстрацією в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.02.1999 року за реєстровим № 15797. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . При житті померла мати заповіт не склала, проте все життя, позивач з матір"ю, мешкали в будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому позивач проживає та зареєстрована. (копія паспорту з відміткою про прописку надасться). У листопаді 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Людмили Анатоліївни за оформленням спадкових прав за законом після смерті матері та отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, надала всі необхідні правовстановлюючі документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцю. Після ознайомлення з наданими позивачем документами, приватний нотаріус видав їй 08.11.2019 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) з відповідною часткою прилеглих до нього будівель та споруд, на іншу 1/2 частку житлового будинку, позивач отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З постанови вибачається, що позивачу відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, на підставі того, що поданий позивачем правовий документ на 1/2 частку житлового будинку - договор купівлі-продажу нерухомого майна, був укладений на Товарній Біржі з порушення законодавства: «..Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір відчуження житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений...» . Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії. Позивачу було рекомендовано звернутись до суду. На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. 20.11.2019 року визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618 - ІV (у редакції Закону № 2147 - VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 09.12.2019 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва, провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . При житті померла мати заповіт не склала, проте все життя, позивач з матір"ю, мешкали в будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому позивач проживає та зареєстрована. (копія паспорту з відміткою про прописку надасться). У листопаді 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грищенко Людмили Анатоліївни за оформленням спадкових прав за законом після смерті матері та отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, надала всі необхідні правовстановлюючі документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцю. Після ознайомлення з наданими позивачем документами, приватний нотаріус видав їй 08.11.2019 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку в праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) з відповідною часткою прилеглих до нього будівель та споруд, на іншу 1/2 частку житлового будинку, позивач отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З постанови вибачається, що позивачу відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, на підставі того, що поданий позивачем правовий документ на 1/2 частку житлового будинку - договор купівлі-продажу нерухомого майна, був укладений на Товарній Біржі з порушення законодавства: «..Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір відчуження житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений...» Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії. На підставі наведеного позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Померла мати позивача - [PERSON] [INFO] року придбала 1/2 частку житлового будинку у [PERSON] , угоду оформили на Товарній Біржі «Нерухомість-Миколаїв». Договір зареєструвано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.02.1999 року за реєстровим № 15797. Сторони по договору претензій одна до одної не мали. При цьому, ними були виконані усі істотні умови угоди, крім нотаріального посвідчення договору (яке на той час не вимагалось). Відповідач передав матері позивача документи, та виїхав з будинку. У встановленому законом порядку, після посвідчення договору на Товарній біржі, мати позивача звернулись до Миколаївського міжміського Бюро технічної інвентаризації для реєстрації договору. Зареєстрував біржовий договір, вона вважала, що оформила правовстановлюючі документи на будинок, та іншого оформлення не потрібно, при житті вона не встигла легалізували біржовий договір у судовому порядку та визнати договір -дійсним. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз"яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 08.02.1999 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились, щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухились від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним. З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved