Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради про неправомірне звільнення з роботи. Свої вимоги обгрутовує тим, що 03 квітня 1998 року був зарахований на посаду водія 3 класу Рівненської обласної лікарні. 2 січня 2001 року, йому було присвоєно 2 клас водія. 17 квітня 2015 року його було звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно наказу, від 03.04.2015 року №58-ос/2. Вважає звільнення незаконним та не погоджується з ним із наступних причин. Про звільнення повідомили лише 16 квітня 2015 року і в той же день видали трудову книжку, хоча звільнено 17 квітня 2015 року. Наказ про звільнення йому не видали, а видали лише при зверненні, що порушує вимоги ч.2 ст.47 КЗпП України В порушення ч.З ст. 40 КЗпП звільнення відбулося в період перебування на лікарняному з 17 квітня 2015 року по 25 квітня 2015 року . Наказ про звільнення економічно не обгрутований, не погоджений з виборним органом первинної профспілкової організації. Не повідомили, які посади і яких працівників, крім нього розглядали як кандидатури на скорочення, і чи вони мають більше переваг. З наказом його не ознайомили, що порушило право на оскарження в разі неправомірного скорочення. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.Так, він пропрацював на займаній посаді 17 років, добросовісно виконував свої трудові обов'язки, не порушував трудової дисципліни, відповідно до ст. 139, 140 КЗпП. Відсутні факти притягнення до дисциплінарної відповідальності (догани), за ст. 147, 148, 151 КЗпП. Втрат робочого часу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю немає. Серед інших працівників, які залишені на роботі, за рівнем кваліфікації і продуктивності праці він займає більш пріоритетне місце, однак на цей факт роботодавець увагу не звернув. Також, не було враховано, що навіть при рівних умовах продуктивності праці й кваліфікації йому надається перевага за п.2, 3 ч.2 ст.42 КЗпП України, як особі в сім'ї якої немає інших працівників із самостійним заробітком та працівнику із безперервним стажем роботи на даному підприємстві. З таким наказом про звільнення його не ознайомлено і про наступне вивільнення за 2 місяці його ніхто не попереджав. При звільненні іншої роботи йому ніхто не пропонував. Про повідомлення служби зайнятості про звільнення йому нічого не відомо, що порушує право на допомогу по безробіттю з восьмого дня після реєстрації, як безробітного протягом двох років до моменту працевлаштування. Просив поновити його на роботі на посаді водія автотранспортного засобу підрозділу працівники, що не відносяться до апарату управління. Зобовязати роботодавця виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу по день прийняття рішення. А також просив зобовязати роботодавця виплатити йому завдану моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн., так як неправомірними діями відповідача завдана йому моральна шкода, яка полягає у наступному: сором і приниження, душевний біль, погіршення стану здоровя, втраті душевної рівноваги, спокою, постійному перебуванні в напрузі, зміні способу життя, зниження ділової репутації та престижу. В судовому засіданні позивач підтримав позов в межає його доводів та просив задовольнити в повному обємі. Поновити на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8668,52 грн. за 166 днів, та моральну шкоду в сумі 10\~000,00 грн. Представник позивача адвокат [PERSON] дала аналогічні пояснення. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Згідно поданих до суду письмових заперечень, підтриманих в суді, зазначила, що 03.04.1998р. [PERSON] був зарахований на посаду водія 3 класу Рівненської обласної лікарні. 17.04.2015р. [PERSON] звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно наказу № 58-ос/2 від 03.04.2015р. Відповідно рішення позачергової тридцятої сесії шостого скликання Рівненської обласної ради № 1424 від 21.01.2015р. в комунальному закладі "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради було видано накази про заплановане скорочення штатної чисельності № 20-ос/2 від 04.02.2015р. та № 21-ос від 05.02.2015р. «Про заплановане звільнення працівників КЗ РОКЛ у зв'язку із скороченням чисельності працівників». В наказі № 20-ос/2 від 04.02.2015р. п. 1.1. вказано про заплановане скорочення посади водія автотранспортного засобу 1,0 ст., в наказі № 21-ос від 05.02.2015р. в п. 1.1. вказано про заплановане звільнення [PERSON] Із вказаним наказом ознайомлено профспілковий комітет закладу в особі голови профкому [PERSON] 04.02.2015р. № 154/01-15 було зроблено запит до первинної профспілкової організації з приводу надання списку працівників закладу, які не є членами профспілки, яка 04.02.2015р. № 2 надала список працівників закладу, які не є членами профспілки. Згідно даного списку позивач [PERSON] не є членом профспілки комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради. Відповідно до Постанови Кабміну № 65 від 01.03.2014 р. у закладах комунальної та державної власності можливе використання 1-го легкового автомобіля, а в КЗ РОКЛ на 01.02.2015р. використовувались 2 легкових автомобілі (окрім автомобіля, що обслуговує головного лікаря), у зв'язку з цим прийнято рішення про скорочення 1 ставки водія автотранспортного засобу. Так як [PERSON] має 2-х неповнолітніх дітей, то прийнято рішення про звільнення з посади [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України. У формі П-2 згідно наданих позивачем даних вказано, що він неодружений і не наданого жодного документа, що у нього на утриманні перебуває хтось із рідних. 09.02.2015р. № 183/01-15/15 головним лікарем КЗ РОКЛ було підписане Персональне попередження [PERSON], що його посада згідно вище перелічених наказів підлягає скороченню, а позивач буде звільнений з посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України по закінченню 2-місячного терміну з дати ознайомлення з попередженням. 09.02.2015р. комісія в складі 3-х осіб ознайомила з персональним попередженням про звільнення [PERSON], зачитавши йому вказане попередження, але позивач відмовився підписати дане попередження, про що було складено [PERSON] про відмову підписати персональне попередження про скорочення посади та звільнення з посади [PERSON] № 29/01-09/15 від 09.02.2015р. У вказаному акті засвідчено про неможливість подальшого працевлаштування позивача, так як заплановане звільнення проходить у зв'язку із скороченням чисельності працівників, а не у зв'язку з реорганізацією. 17.04.2015р. згідно наказу № 58-ос/2 від 03.04.2015р. позивач був звільнений з посади, але так як [PERSON] відмовився підписати наказ про звільнення, з яким його було ознайомлено у відділі кадрів в присутності 3-х свідків, то було складено акт пр відмову підписати вказаний наказ. Станом на 17.04.2015р. [PERSON] було виплачено повний розрахунок, вихідна допомога в розмірі посадового окладу та видана на руки трудова книжка. 27.04.2015р. відповідач здав у відділ кадрів лікарняний листок про перебування ним на амбулаторному лікуванні з 17.04.2015р. по 24.04.2015р. Відповідно даного листа головним лікарем закладу було підписано накази про відміну наказу на звільнення з посад працівників у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників КЗ РОКЛ водія авто транспортного засобу підрозділу працівники, які не відносяться до апарату управління [PERSON] № 68-ос від 27.04.2015р. та «Про звільнення з посад працівників у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників КЗ РОКЛ» № 68 ос/2 від 27.04.2015р. Так як [PERSON] здав лікарняний листок і його місцезнаходження не було відомо кадровій службі, то з ним намагались зв'язатись по телефону для надання трудової книжки у відділ кадрів для внесення в неї відповідних змін та ознайомлення позивача з наказом на звільнення № 68-ос/2 від 17.04.2015р. В телефонному режимі питання вирішене не було, то [PERSON] відправлено на домашню адресу повідомлення про внесення змін в трудову книжку у зв'язку із здачею листка непрацездатності та повідомлення про наказ на звільнення з посади 27.04.2015р., та сам наказ на звільнення. Згідно ст. 48 Закону України про зайнятість населення, звіт по формі 4-ПН план і звіт 4-ПН факт скасовані, а форма 4-ПН здається тільки у разі масового вивільнення працівників закладу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (в кількості 20% від працюючих), а у випадку скорочення в КЗ РОКЛ дана кількість становить 3%, то вказаний звіт в Державну службу зайнятості не здається. Просила відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] дав аналогічні пояснення. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що, [PERSON] був зарахований на посаду водія 3 класу Рівненської обласної лікарні 03.04.1998р., та звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно наказу № 58-ос/2 від 03.04.2015р. з 17.04.2015р. 30.01.2015р. КЗ «РОКЛ» Рівненської обласної ради було видано наказ № 18-0С/4 про скорочення штатної чисельності посад по КЗ РОКЛ згідно якого були скорочені штатні посади з 01.02.2015р., які були вакантні. Постановою КМ України № 65 від 01.03.2014р. «Про економію бюджетних коштів та недопущення втрат бюджету» п.5 передбачено недопущення використання для обслуговування органів державної влади та організацій, які використовують кошти державного бюджету,більше одного легкового автомобіля, якщо інше не передбачено законом. Як було встановлено, КЗ РОКЛ на 01.02.2015р. використовувались 2 легкових автомобілі (окрім автомобіля, що обслуговує головного лікаря). Довідкою КЗ «РОКЛ»Рівненської ОДА № 1082/01-15/15 від 11.08.2015р. підтверджується, що КЗ «РОКЛ»Рівненської ОДА фінансується медичною субвенцією з державного бюджету. При визначенні посади, яка підлягала скороченню було прийнято рішення про скорочення 1 ставки водія автотранспортного засобу. При цьому було враховано, що [PERSON] має 2-х неповнолітніх дітей згідно даних особової карти працівника форми П-2 на імя [PERSON]. Згідно особової картки форми П-2 на імя [PERSON], в складі його сімї вказаний батько [PERSON], та в п.10 вказано, що він неодружений . Позивачем не наданого жодного документа, що у нього на утриманні перебував хтось із рідних який , як було встановлено в судовому засіданні , батько є пенсіонер та отримує пенсію. Таким чином, при визначенні посади, яка підлягала скороченню брався до уваги згідно п.2 ст. 42 КЗпП України категорія працівника: сімейний - при наявності двох і більше утриманців. Відповідно рішення позачергової тридцятої сесії шостого скликання Рівненської обласної ради № 1424 від 21.01.2015р. в комунальному закладі "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради було видано накази про заплановане скорочення штатної чисельності № 20-ос/2 від 04.02.2015р. та № 21-ос від 05.02.2015р. «Про заплановане звільнення працівників КЗ РОКЛ у зв'язку із скороченням чисельності працівників». Так, п. 1.1. у підрозділі працівники, які не відносяться до апарату управління вказано про заплановане скорочення посади водія автотранспортного засобу 1,0 ст. з 09.04.2015р. Наказом № 21-ос від 05.02.2015р. «Про заплановане звільнення працівників КЗ РОКЛ у звязку із скороченням чисельності працівників» в п. 1.1. вказано про заплановане звільнення [PERSON] Як було встановлено в судовому засіданні, з даним наказом [PERSON] був ознайомления усно в кабінеті юриста. На звернення головного лікаря КЗ РОКЛ від 04.02.2015р. № 154/01-15 головою профкому [PERSON] 04.02.2015р. № 2 надано списки працівників закладу, які не є членами профспілки. Згідно даного списку позивач [PERSON] не є членом профспілки комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради. Судом було встановлено, що [PERSON] з письмовою заявою про вихід з профспілки з 01.01.2015р. звертався особисто. 09.02.2015р. № 183/01-15/15 головним лікарем КЗ РОКЛ підписане Персональне попередження [PERSON], що його посада згідно вище перелічених наказів підлягає скороченню, а позивач буде звільнений з посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України по закінченню 2-місячного терміну з дати ознайомлення з попередженням. Судом встановлено, що 09.02.2015р. комісія в складі 3-х осіб ознайомила з персональним попередженням про звільнення [PERSON], зачитавши йому вказане попередження але позивач відмовився підписати дане попередження, про що було складено [PERSON] про відмову підписати персональне попередження про скорочення посади та звільнення посади [PERSON] № 29/01-09/15 від 09.02.2015р. Дана обставина була підтверджена показаннями свідків [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні. У вказаному акті засвідчено про неможливість подальшого працевлаштування позивача, так як заплановане звільнення проходить у зв'язку із скороченням чисельності працівників, а не у зв'язку з реорганізацією. Згідно наказу № 58-ос/2 від 03.04.2015р. [PERSON] звільнений з посади з 17.04.2015р. Судом встановлено, що [PERSON] відмовився підписати наказ про звільнення, з яким його було ознайомлено у відділі кадрів в присутності 3-х свідків, то було складено акт про відмову підписати вказаний наказ. Так як, [PERSON]відмовився від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення, зазначений наказ йому був направлений на письмову заяву від 16.04.2015р. листом від 20.04.2015р. Станом на 17.04.2015р. [PERSON] було виплачено повний розрахунок, вихідної допомоги в розмірі посадового окладу та видана на руки трудова книжка. Наказом № 62-00/2 від 17.04.2015р. з 20.04.2015р. скорочена 1 штатна посада водія автотранспортного засобу, підрозділу працівників, що не відноситься до апарату управління. З оглянутого судом листка непрацездатності підтверджується, що [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 17.04.2015р. по 25.04.2015р., який був 27.04.2015р. зданий у відділ кадрів. У звязку з чим, головним лікарем закладу було підписано накази про відміну наказу на звільнення з посад працівників у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників КЗ РОКЛ водія авто- транспортного засобу підрозділу працівники, які не відносяться до апарат управління [PERSON] № 68-ос від 27.04.2015р. та «Про звільнення з посад працівників у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників КЗ РОКЛ» № 68 ос/2 від 27.04.2015р. згідно якого [PERSON] звільнений з 27.04.2015р. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] звільнений з посади з 27.04.2015 року. Судом встановлено, що 27.04.2015р. [PERSON] КЗ «РОКЛ» Рівненської ОДА за вих. № 633/01-15/15 було направлене повідомлення з проханням зявитись у відділ кадрів з трудовою книжкою для внесення в неї змін у звязку з здачею листка непрацездатності на оплату 27.04.2015р., який було направлено рекомендованою кореспонденцією за адресою [ADDRESS], та отримано 28.04.15р., згідно відмітки - мамою [PERSON] [PERSON] від 27.04.2015р. за вих..№ 634/01-15/15 [PERSON] були направлені накази: № 68-ос від 27.04.2015р., № 68-ос/2 від. 27.04.2015р. Згідно ст. 48 Закону України про зайнятість населення, звіт по формі 4-ПН план і звіт 4-ПН факт скасовані, а форма 4-ПН здається тільки у разі масового вивільнення працівників закладу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (в кількості 20% від працюючих), а у випадку скорочення в КЗ РОКЛ дана кількість становить 3%, то вказаний звіт в Державну службу зайнятості не здається. Наказом № 96-ос/3 від 25.05.2015р. підтверджується , що з 29.05.2015р. скорочено 21,0 штатних посад. З оглянутої судом довідки про середню заробітну плату № 350 від 07.05.2015р. вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 59,98 грн. Встановлено, що батько позивача [PERSON] пенсіонер, згідно посвідчення № 95/5407, та мати [PERSON] пенсіонерка, згідно посвідчення Серія АГ № 541027. Враховуючи викладене в сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] з посади проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. Таким чином, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення вимог [PERSON] про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, немає. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що звільнення [PERSON] проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, відсутність доказів про порушення відповідачем його прав, суд визнає безпідставною і такою, що до задоволення не підлягає й вимога позивача про відшкодування моральної шкоди. На підставі п.1 ст.40, 42, 49-4, ст.ст. 233, 235, 237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 6.11.1992р.,

Outcome: dismissed