Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини та оформлення проїзних документів без згоди батька, вказавши наступне. Позивачка [PERSON] з 23 жовтня 1999 року перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO], зареєстрованому у мерії м. Бая-Маре, жудець Марамуреш, Румунія, про що зроблено актовий запис №936. Шлюб розірвано на підставі рішення Народного суду м. Бая Маре від 24 лютого 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає разом з позивачкою, яка матеріально утримує та належним чином піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач з сином майже не спілкується (за винятком нечастих телефонних дзвінків), участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, його розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає, будь-яких відносин з сім'єю не підтримує. Позивачка має намір періодично виїжджати разом із сином за кордон, зокрема, до Угорщини та інших країн світу, бо вважає, що туристичні та оздоровчі поїзди за кордон позитивно вплинуть на здоров'я дитини, сприятимуть її гармонійному духовному та інтелектуальному розвитку, поглиблять знання про культуру і побут інших народів світу, розширять кругозір сина та допоможуть у становленні його як всебічно розвиненої особистості. Проте, позивачка не має змоги отримати від відповідача нотаріально посвідченого дозволу на виїзд дитини за кордон, як цього вимагає законодавство України, оскільки відповідач проживає в Румунії, у м. Бая-Маре, спілкуватися з нею не бажає, будь-якого сприяння їй у вирішенні даної проблеми не здійснює. Однак, вважає, що відповідач не заперечує проти періодичних виїздів їх сина за кордон, усвідомлюючи позитивний вплив таких подорожей на розвиток дитини. Такі припущення базуються на тому, що відповідач надав нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон, що підтверджується декларацією від 19 серпня 2009 року, посвідченою державним нотаріусом Вакла Крістіною Марією, Румунія. Тому, просила надати дозвіл на вивезення синів за кордон без дозволу та супроводу батька у супроводі матері, а також надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини без дозволу батька. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, своєчасно, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивачка. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши всі обставини, які мають значення для правильного її вирішення, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які новажені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, документальне оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", який також визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Так, відповідно до абзацу другого частини другої статті 4 вказаного Закону за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Чинним законодавством не встановлені обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлюється певний порядок її виїзду за межі України за згодою батьків або за рішенням суду - у разі відсутності згоди одного з батьків. Частиною першою статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами першою, другою статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ненадання відповідачем дозволу на виїзд за кордон на відпочинок його неповнолітньому сину є безпідставним, йде врозріз з інтересами самої дитини, а тому заявлені вимоги про надання дозволу на вивезення дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Оскільки для виїзду дитини за межі України необхідно оформити відповідні документи, а відповідач не надає на це дозволу, суд вважає за необхідне надати позивачці дозвіл на оформлення документів для виготовлення проїзних документів для виїзду сина за межі України. Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", пунктів 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, статей 141, 155 Сімейного кодексу України, статей 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved