Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У листопаді 2019\~р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4\~468,54\~грн. Позов обґрунтований тим, що Товариство здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої була [PERSON] , яка самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, а відтак у Товариства виникло право вимоги до [PERSON] . [PERSON] просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову (а.\~с.\~77). Судом з`ясовано, що між Товариством та [PERSON] було укладено договір (поліс) від 10.12.2015\~р. №\~АІ/9132022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 11.12.2015\~р. до 10.12.2016\~р. включно, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mercedes-benz Vito, д.н.з.\~ [NUMBER] (а.\~с.\~9). 19.03.2016\~р. о 06:30 [PERSON] на автостоянці, розташованої по вул.\~Шевченка у м.\~Бердичеві, під час керування автомобілем Mercedes-benz Vito, д.н.з.\~ [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з.\~ [NUMBER] , при цьому обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а [PERSON] залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями [PERSON] порушила пункти 13.1, 2.10 (А) Правил дорожнього руху. Зазначені обставини встановлено постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2016\~р. у справі №\~274/2072/16-п, якою [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили (а.\~с.\~11), а відтак вони в силу частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребують доведення. До Товариства з заявою від 21.03.2026\~р. звернувся [PERSON] , який на підставі довіреності від 07.10.2015\~р. уповноважений розпоряджатись автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з. [NUMBER] (а.\~с.\~14), у якій просив відшкодувати матеріальний збиток, отриманий в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.\~с.\~12). З ремонтної калькуляції від 22.07.2016\~р., висновку про ринкову вартість ТЗ та величину зносу від 22.07.2016\~р., аварійного сертифікату б/д, розрахунку страхового відшкодування від 25.07.2016\~р. та страхового акту №\~23942/1 випливає, що розмір суми страхового відшкодування, яке належить до виплати [PERSON] , становить 6\~008,54\~грн. (6\~518,54\~грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) 510,00\~грн. (франшиза) (а.\~с.\~17 22). Товариство платіжним дорученням №\~107199 від 27.07.2016\~р. перерахувало страхове відшкодування у розмірі 6\~008,54\~грн. за страховим актом №\~23942/1 на рахунок [PERSON] (а.\~с.\~23). Товариство звернулось до [PERSON] з письмовою вимогою від 13.10.2016\~р. про сплату грошових коштів у розмірі 6\~008,54\~грн., ця вимога була отримана [PERSON] 20.10.2016\~р. (а.\~с.\~24, 25). Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] сплатила заборгованість частково, а саме у розмірі 1\~540,00\~грн. Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом 38.1.1 "в" пункту 38.1 статі 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як було з`ясовано вище, [PERSON] є винуватою у дорожньо-транспортній пригоді, після якої самовільно залишала місця пригоди. Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що Товариство, виплативши [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 6\~008,54\~грн., набуло права подати регресний позов до [PERSON] на цю ж суму, але, як вказано вище, остання добровільно сплатила Товариству 1\~540,00\~грн., а відтак несплаченою залишилась суму у розмірі 4\~468,54\~грн. (6\~008,54\~грн. 1\~540,00\~грн.). Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов Товариства є обґрунтованим та у загальному випадку підлягав задоволенню. Разом з тим, [PERSON] просить застосувати позовну давність. Статтями 256\~та 257\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що позовна\~давність \~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною шостою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як було встановлено вище, Товариство платіжним дорученням №\~107199 від 27.07.2016\~р. перерахувало страхове відшкодування у розмірі 6\~008,54\~грн. за страховим актом №\~23942/1 на рахунок [PERSON] (а.\~с.\~23), тобто датою виконання основного зобов`язання є 27.07.2016\~р., саме від цього дня почався перебіг позовної давності. У матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б вказували, що строк позовної давності зупинявся або переривався, зокрема, що [PERSON] вчиняла дії, що свідчать про визнання нею обов`язку сплатити Товариству грошові кошти у розмірі 6\~008,54\~грн. З позовом до [PERSON] Товариство звернулось 15.11.2019\~р., що підтверджується датою на відбитку поштового штемпеля на конверті, у якому містилась позовна заява (а.\~с.\~27), тобто з пропуском строку позовної давності (три роки). Частинами третьою\~ п`ятою\~статті 267\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що позовна\~давність застосовується\~судом лише\~за заявою\~сторони у\~спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Товариством не надано будь-яких пояснень на заяву [PERSON] про застосування позовної давності, зокрема, які б вказували на поважність причини пропуску цього строку, а відтак Суд не вбачає підстав для визнання поважними причини пропущення Товариством позовної давності, та відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed