Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON]-М. В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна. 25.02.2016 року позивач уточнив позовні вимоги і просив витребувати майно на суму 14065,70 грн. В обгрунтування позовних вимог з врахування заяви про уточнення позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснив, що на початку вересня 1999 року він передав [PERSON] на ремонт його службового автомобіля запчастини : радіатор водяний, диск зчеплення нажимний (корзина), диск зчеплений відомий (фередо), шарнір поворотного кулака короткий, шарнір поворотного кулака довгий, облицювання радіатора в зборі, крило переднє праве, крило переднє ліве, за це відповідач пообіцяв йому дерево для будівництва будинку в розмірі 10-12 куб.м дерева сосни. А у випадку, коли деревени у нього не буде, тоді він поверне гроші . Ця домовленість відбувалася в присутності свідків [PERSON], [PERSON]. Однак, до цього часу [PERSON] не виконав своїх зобов"язань. З цього приводу він звертався до суду, до Золочівського райвідділу міліції щодо порушення кримінальної справи. Але йому відмовили. Про те, що відповідач йому виписав деревину в жовтні 1999 році йому не було відомо, і ніхто йому про це не повідомляв. В зв"язку з цим просить поновити строк позовної давності та витребувати від [PERSON] належні йому запасні частини до автомобіля УАЗ на суму 14065,70 грн. Представник позивача [PERSON] підтримав пояснення [PERSON]-М.В. та просив вимоги позову задоволити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав та пояснив, що він дійсно отримав у позивача запчатини, але не у такій кількості як вказано у позовній заяві позивача. натомість він пообіцяв виписати йому ліс, бо на той час працював в лісовому господарстві. Вважає, що ним виконане зобов"язання, оскільки вкінці 1999 року він виписав позивачу деревину та дав на руки накладну, щоб позивач зміг отримати дерево. Чому він його не отримав йому не відомо.Просить позову відмовити. Заслухавши в судовому засіданні доводи сторін, свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи документальні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був присутній при тому як позивач передавав запчастини відповідачу, а той за це зобов"язувався надати позивачу деревину. Зі слів позивача він знає, що ні деревини, ні грошей [PERSON] йому не повернув. Йому не відомо чи отримував позивач по накладінй деревину. Свідок [PERSON] пояснила, що вона в 1999 році працювала бухгалтером Білокамінського лісництва Золочівського лісгоспу та ствердила, що вона особисито позивачу видавала документ на отримання деревини, яку він мав можливість отримати протягом року. Чи позивач отримав цю деревину їй не відомо. Документів які б б підтвердили цей факт не збереглися з причини того , що пройшло багато часу, а лісник який мав видати деревину позивачу помер. Свідок [PERSON] пояснив, що він був присутній при тому як відповідач отримував запасні частини до автомобіля УАЗ у позивача. Чув про їх домовленість. Зазначив, що позивач в заявленому позові витребовує навіть ті запчастини, які [PERSON] не отримував. відносно того чи отримував деревину позивач в лісництві йому нічого не відомо. Згідност.10 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положення ст. 256 та ст. 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Виходячи зі змісту статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що спірні відносини тривають з 1999 року. В Золочівському ВП ГУНП у Львівській області знаходиться відмовний матеріал за № 318-569 від 12.07.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо дій [PERSON] Окрім цього, 18.11.2011 року, рішенням Золочівського районного суду Львівської області, [PERSON]-М. відмовлено у позові до [PERSON] про стягнення боргу і відшкодування шкоди за невиконання угоди при передачі запасних частин до автомобіля УАЗ, яке відбулося у вересні 1999 року. Вказаним рішенням суду позивачу відмовлено у позові у зв"язку із пропуском строку позовної давності. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку позовної давності не є поважними. В рішенні Золочівського районного суду від 18.11.2011 року у справі № 2-702/2011 зазначено, що [PERSON]-М В. знав про порушення свого права ще в липні 2003 році, оскільки вже тоді збирав докази вартості запасних частин. Відповідно до ч.3,ч.4 ст. 267 ЦК України , позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зроблено до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи те, що ціна позову у даному випадку визначається вартістю спірної запасних частин до автомобіля, яка згідно поданого позивачем розрахунку № 00228 від 22.02.2016 року становить 14065,70 грн., тому за пред'явлення до суду вказаної позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн ( 0,4 розміру мінімальної заробітної плати). Так як судовий збір позивачем не був сплачений,тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON]-М.В. несплачений ним судовий збір при подачі позовної заяви до суду в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved