Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну прізвища дитини. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 18.11.2006р. до 20.12.2011р., від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , рішенням суду від 23.12.11р. їх шлюб було розірвано. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні, відповідач не цікавиться життям сина, не телефонує, не відвідує, не надає матеріальної допомоги, не хвилюється, не турбується про здоров`я дитини, з народженні і до теперішнього часу позивачка сама піклується про сина, рішенням суду від 04.04.2017р. з відповідача стягнено аліменти, які відповідач не сплачує та на теперішній час має велику заборгованість зі сплати аліментів, рішенням суду від 18.11.2016р. відповідача позбавлено батьківських прав. Позивач змінила своє прізвище на [PERSON] та у зв`язку зі зміною прізвища вона і син бажають змінити також прізвище сина на [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини, але позивач не може отримати згоди на це від батька дитини. У зв`язку з чим просила змінити прізвище [PERSON] , [INFO] , на « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с.а.с.72-73, 77-78, 79-80), про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, клопотань чи заяв до суду не надавав. Позивач [PERSON] , її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, до початку судового засідання надали заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за їх відсутності та згоду на заочний розгляд справи, у зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивачки, її представника. 10.11.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно копії свідоцтва про зміну імені (а.с.6) [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Новолимарівка Біловодського району Луганської області, змінила ім`я 18.02.2021р., та після реєстрації зміни імені її прізвище, власне ім`я, по батькові [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.7) [PERSON] народився [INFO] та його батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Відповідно до копії рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20.12.2011р. (а.с.15) шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), укладений 18.11.2006р., розірвано. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 18.11.2016р. (а.с.9-10) [PERSON] , 1985р.н., позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 13.12.2016р. Згідно копії довідки виконкому Біловодської селищної ради Луганської області від 21.05.2021р. (а.с.17) [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу сім`ї які проживають за даною адресою, входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , син, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] . 10.09.2021р. неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , надано згоду на зміну його прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.63). Відповідно до ч.3 ст.148 СК України, у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. Відповідно до ч.5 ст.148 СК України, у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч.2\~ст.3\~ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Статтею третьою Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991р. №789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.12 вказаної Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991р. №789-XII, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання та застосування практики рішень Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні від 10.01.2008р. у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява №35991/04) ЄСПЛ зазначив, що для досягнення балансу між різними інтересами, найкращі інтереси дитини мають бути першочерговими. У постанові від 15.08.2018р. у справі №759/3363/16-ц провадження № 61-18385св18 Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено, що тлумачення частини п`ятої статті 148\~СК України дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю позивачкою [PERSON] , яка змінила своє прізвище на дошлюбне « [PERSON] », батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , позбавлений батьківських прав стосовно дитини, та сам неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти зміни його прізвища на « [PERSON] », що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с.6, 7, 9-10, 15, 17, 63), у зв`язку з чим, приймаючи до уваги, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, суд вважає що зміна прізвища неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на таке ж прізвище, як у його матері позивачки [PERSON] , відповідає його інтересам, як неповнолітньої дитини. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При постановленні цього рішення суд також враховує, що відповідачем не було надано жодних заперечень проти позову, а так само і доказів, які б унеможливлювали зміну прізвища неповнолітнього. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 908грн.

Outcome: approved