Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Заявник просить суд ухвалити рішення, згідно якому встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме: дублікату свідоцтва про право на спадщину по закону по заповіту, що виданий 07.08.2014 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. замість втраченого свідоцтва про право на спадщину по заповіту видано нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16.02.1960 року (зареєстроване в реєстрі за №180). Зазначаючи в своїй заяві, що при оформленні вказаного дублікату свідоцтва було допущено помилки, а саме 07.08.2014 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. мені було видано дублікат свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 16.02.1960 року (має силу оригіналу) Вказаним дублікатом свідоцтва були підтверджені дані, що викладені у первісно виданому 16.02.1960 року нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори [PERSON] свідоцтві. Під час видачі свідоцтва нотаріусом [PERSON] (а пізніше і нотаріусом Чернолясовою Т.В.) допущено ряд граматичних помилок, а саме у наступних словах: „шестидесятого", „шестнадцатого", „[PERSON]", „[PERSON], „Змійові", „чотирі", "пятсот", "держпошліни" На теперішній час заявниця бажає розпорядитися майном на власний розсуд і укласти щодо майна нотаріально посвідчуваний правочин, що пов'язано з реєстрацією в електронному реєстрі речових прав, внесенні вірної інформації щодо об'єкта та суб'єкта майна. В інший спосіб виправити помилку не можливо. Заявник [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, та просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за відсутності представника чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оцінивши наявні докази в їх сукупності дійшов наступного. Судом встановлено, що 07.08.2014 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. замість втраченого свідоцтва про право на спадщину по заповіту видано нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16.02.1960 року (зареєстроване в реєстрі за №180), державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. видано дублікат свідоцтва від 07.08.2014 року про право на спадщину по заповіту від 16.02.1960 року (має силу оригіналу) (а.с.8,9) Як вбачається з копії довідки, виданої Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області від 02.04.1997 року, по актовому запису про реєстрацію шлюбу № 38 від 19.03.1961 року, складеному Зміївським відділом РАЦС, значаться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.20). Суд при визначенні правильності написання слів „шестидесятого", „шестнадцатого", „[PERSON]", „[PERSON], „Змійові", „чотирі", "пятсот", "держпошліни" приходить до висновку, що в дублікаті свідоцтва про право на спадщину по закону по заповіту, що виданий 07.08.2014 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. замість втраченого свідоцтва про право на спадщину по заповіту видано нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 16.02.1960 року (зареєстроване в реєстрі за №180) розбіжності у написанні вказаних слів виникли внаслідок неусталеності правил і принципів міжмовного (російсько - українського) перетворення. Згідно ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності правовстановлюючого документу певній особі необхідні заявнику для оформлення нотаріально посвідченого правочину щодо розпорядження особистим майном і не має спору про право цивільне.

Outcome: approved