Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач 24.10.17 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини сторін - [PERSON], [INFO] Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що сторони мають вказану вище неповнолітню дитину як спільну, яка народилась без реєстрації їх шлюбу. Дитину сторін вона виховує самостійно з народження дитини та відповідач участі у вихованні дитини сторін не приймає. 20.07.14 р. відповідач залишив її з дитиною та змінив місце свого проживання, спілкування між ними немає. У 2016 р. вона телефонувала до матері відповідача та просила надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак, відповідач без вагомого обґрунтування такого дозволу не надав, що змусило звернутись її до суду з позовом про надання дозволу на такий виїзд дитини без згоди та супроводу другого з батьків і такі її вимоги 16.05.16 р. було задоволено у справі № 159/1 443/16 - ц. Дитина є хворобливою, потребує щорічного оздоровлення, що є неможливим в кліматичних умовах України з врахуванням об»єктивних чинників. Такий щорічний виїзд дитини на оздоровлення зумовлює звернення до відповідача, що створює незручності та тягне витрати. Покликаючись на ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 141, 150, ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, зазначає, що відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього відповідно до ст. 180 СК України обов»язку з утримання дитини та добровільно аліменти платити наміру не має. За рішенням Новомосковського міськрайсуду з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини сторін, однак, таке рішення відповідач не виконує. Їй відомо від члена сім»ї відповідача, що останній веде аморальний спосіб життя. Викладена позиція відповідача перешкоджатиме їй у реалізації прав дитини сторін на виїзд на кордон на лікування, навчання. Відповідач з народження дитини не цікавився її особистим життям, внутрішнім світом, долею, успіхами у розвитку; знаючи про тяжкий діагноз і хворобу дитини, не допомагає матеріально, створює перешкоди у лікуванні, оздоровленні; спільно часу ніколи не проводив, жодної участі у житті дитини не приймав, із дитиною не знайомий. Покликаючись на ст. 25 ЦК України, ч. ч. 8, 9 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 157 СК України, зазначає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Покликаючись на ст. 164 СК України, просить позов задовольнити; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. У судове засідання позивач не з»явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила, попередньо подала до суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення проти позову чи відзиву на позовну заяву до суду не подав. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Любитівської сільради Ковельського району Волинської області - не з»явився, хоча вказана вище третя особа належно повідомлена. Про причини неявки свого представника суду не повідомила, попередньо подала до суду заяву з проханням про розгляд справи у відсутності її представника. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - органу опіки та піклування - служба у справах дітей виконкому Новомосковської міськради Дніпропетровської області - не з»явився, хоча вказана вище третя особа належно повідомлена. Про причини неявки свого представника суду не повідомила, попередньо подала до суду заяву з проханням про розгляд справи у відсутності її представника, зазначивши, що просить позов вирішити згідно з чинним законодавством. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились, з участю представника органу опіки та піклування по місцю проживання відповідача. Суд, заслухавши позитивний висновок органу опіки та піклування, наданий органом опіки та піклування Ковельської РДА Волинської області, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що заявлені вимоги підставні та підлягають до повного задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Та обставина, що сторони є батьками вищевказаної неповнолітньої дитини, стверджується копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER], виданого 19.06.14 р. виконкомом Піщанської сільради Новомосковського району Дніпропетровської області. Як слідує з копії акта від 05.09.17 р., складеного у Піщанській сільраді Новомосковського району Дніпропетровської області, позивач спільно із вказаною вище малолітньою дитиною проживала у с. Піщанці. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймав. Наведеним вище, на думку суду, побічно стверджується та обставина, що спільна неповнолітня дитина сторін за станом на 05.09.17 р. проживала разом з позивачем. Як слідує з копії виконавчого листа, виданого 26.05.15 р. Новомосковським міськрайсудом Дніпропетровської області у цивільній справі № 153/664/15 провадження № 2/183/297/15 по розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, рішенням вказаного вище суду від 14.04.15 р. було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти у частці від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 04.02.15 р. до досягнення дитиною повноліття. Як слідує з довідки - розрахунка Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області МЮ України № 590/33/2.1 - 31 від 36.03.16 р., за станом на 31.10.17 р. мається заборгованість відповідача по аліментах на утримання вказаної вище дитини сторін за рішенням Новомосковського міськрайсуду Дніпропетровської області у справі № 183/664/15, що склала 4 365 грн. 33 коп.. При цьому при щомісячному нарахуванні аліментів відповідачем сплачено: у жовтні та листопаді 2015 р. в цілому 3 200 грн., у березні 2016 р. - 1 385 грн., у червні 2016 р. - 700 грн., у вересні та жовтні 2016 р. в цілому 1 400 грн., у березні та травні 2017 р. - по 350 та 700 грн. відповідно, що є недостатнім та не перекриває суму нарахування, не погашає заборгованості. Наведеним вище стверджуються покликання позивача на ту обставину, що відповідач не у повній мірі виконує свій обов»язок по утриманню неповнолітньої дитини сторін. Та обставина, що дитина сторін хворіє та потребує лікування і оздоровлення, стверджується копією виписки з амбулаторної карті № 171 щодо дитини - [PERSON], [INFO], копією направлення на хірургічне лікування від 25.09.17 р.. Як слідує з копії заочного рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 16.05.16 р. у цивільній справі № 159/1 443/16 - ц провадження № 2/159/629/16 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - орган опіки та піклування Новомосковської райдержадміністрації, Державна міграційна служба Новомосковського району, про надання дозволу на виїзд за межі України дитини без згоди та супроводу другого з батьків, що набрало законної сили 21.06.16 р., такий дозвіл надавався без дозволу (згоди) та супроводу відповідача як батька. Наведеним вище стверджуються покликання позивача на ту обставину, що відповідач не піклується належно про стан здоров»я, дозвілля неповнолітньої дитини сторін, а його байдуже ставлення до вирішення питання про лікування чи оздоровлення дитини, не сприяє оперативному вирішенню такого питання на користь та в інтересах дитини сторін та позитивній його реалізації. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Ковельської РДА Волинської обл. від 11.05.18 р. № 781/24/2 - 18, є доцільним та відповідає інтересам неповнолітньої дитини сторін позбавлення відповідача батьківських прав щодо вказаниої вище дитини. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Суд враховує вік неповнолітньої дитини сторін та ту обставину, що сторони проживають у різних областях країни з народження дитини і прагнення позивача вирішити оперативно та в інтересах дитини питання її оздоровлення, гальмуються і утруднююються поведінкою відповідача. Аналізуючи у сукупності надані суду докази, що характеризують відповідача в частині його ставлення до утримання неповнолітньої дитини та піклування про її здоров»я, що є явно неналежними та свідчать про збайдужілість такого ставлення з боку відповідача; суд приходить до висновку, що наведене вище свідчить про байдужість відповідача до питань, пов»язаних з його неповнолітньою дитиною і свідоме неналежне невиконання відповідачем своїх батьківських обов»язків щодо неповнолітньої дитини на протязі досить тривалого проміжку часу. Пл. ВС України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.07 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Крім того, вирішенні питання, що торкаються дітей, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 р., суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботою про неї. При вирішенні такого спору суд повинен виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по утриманню вищезазначеної своєї неповнолітньоїх дитини без поважних причин тривалий час і доказів протилежного у розпорядженні суду немає. Суд вважає, що за таких обставин позбавлення від повідача батьківських прав щодо вказаної вище дитини відповідатиме їх найвищим інтересам. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved