Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАОП "Промінь" про стягнення шкоди, завданої невиконанням рішення суду в сумі 1200 грн. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07.04.2014 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки за №170 від 12.10.2004 року, укладений між [PERSON] та ПАОП "Промінь". Відстрочено виконання рішення до 01.09.2014 року. Позивач у вересні 2014 року звернувся до відповідача для повернення йому земельної ділянки з встановленням меж в натурі, після чого [PERSON], разом з іншими особами, замовив в ПП "Земстройпроект" роботи для визначення меж та сплатив 1200 грн. [PERSON] просить стягнути з відповідача сплачені кошти в відшкодування завданої йому шкоди, посилаючись на ст.1166 ЦК України, оскільки, на його думку, добровільно відповідач свій обов"язок по поверненню сформованої земельної ділянки з відновленими межами не виконав. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити, крім того надали письмові пояснення. Представник відповідача ПАОП "Промінь" в суді позов не визнав і надав заперечення проти позовних вимог, в якому обгрунтував свою правову позицію. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов не підлягає задовольню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 07.04.2014 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки за №170 від 12.10.2004 року, укладений між [PERSON] та ПАОП "Промінь". Відстрочено виконання рішення до 01.09.2014 року. Право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 6,05 гектарів в межах згідно плану підтверджено Державним актом від 16.01.2003 року. Як передбачено ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично вимагає відшкодувати йому кошти в сумі 1200 грн. за надані послуги по відновленню меж земельної ділянки площею 6,05 га кадастровий номер 6323381200:08:000:0092, привівши їх у відповідність до меж і розмірів визначених в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку. Дані межі, на переконання позивача ,ПАОП "Промінь" повинне було відновити, після того як договір оренди визнаний недійсним. У відповідності до Розділу IV Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом №376 від 18.05.2010 року Державного комітету з земельних ресурсів, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст.186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Проте в порушення наведених нормативних актів, а також вимог ст.ст. 10,11 ЦПК України позивач не надав суду даних земельно-кадастрової документації, за якими мало відбутись відновлення меж земельних ділянок сторін у справі. Не надав позивач і доказів неможливості виявлення дійсних меж, наслідком чого мало бути встановлення меж за фактичним використанням земельної ділянки чи з урахуванням установлених розмірів земельних ділянок. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Законодавством чітко зазначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється у відповідності до вищенаведеної Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом №376 від 18.05.2010 року Державного комітету з земельних ресурсів . Як зазначено в ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року, з послідуючими змінами, роз'яснено, що матеріальна шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Зазначені норми матеріального права передбачають загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач, як на підставу заподіяння йому матеріальної шкоди, посилався на сплату 26.09.2014 року [PERSON], за його дорученням, ПП "Земстройпроект" 1200грн. за договором про виконання робіт для встановлення меж його земельної ділянки. Суду не надані належні і допустимі докази, внаслідок чого неможливо з"ясувати підставу і необхідність проведених за договором робіт та яким чином це пов"язано з виконанням рішення суду про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та неправомірністю дій відповідача. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) можливе лише у відповідності до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом №376 від 18.05.2010 року Державного комітету з земельних ресурсів, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків. ПАОП "Промінь"не є власником ділянки землі, яка межує з ділянкою позивача, рішенням суду обов"язок по відновленню меж земельних ділянок на нього не покладався. З огляду на наведені вимоги закону та обставини справи, вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги [PERSON] до ПАОП "Промінь" про стягння шкоди завданої невиконанням рішення суду задоволенню не підлягають, тому з відповідача не можуть бути стягнені понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed