Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Представник Ківерцівського районного центру зайнятості звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] в період з 28.11.2016 року по 21.11.2017 року був зареєстрований в Ківерцівському районному центрі зайнятості як такий, що шукає роботу. 28.11.2016 року відповідачу було надано статус безробітного і призначено допомогу по безробіттю на підставі представлених останнім документів. При проведенні розслідування страхового випадку спеціалістами центру зайнятості було виявлено, що перебуваючи на обліку як безробітний, відповідач з 10.04.2017 року по 20.11.2017 року перебував в трудових відносинах з ПП "Голіаф-2009". Оскільки, [PERSON] працюючи у ПП «Голіаф-2009» був зайнятою особою на момент перебування на обліку у Ківерцівському районному центру зайнятості, а відтак не мав права на статус безробітного та призначення і виплату йому допомоги по безробіттю. За таких обставин допомога по безробіттю в розмірі 32256,75 грн. за період з 10.04.2017 року по 21.11.2017 року, отримана [PERSON] незаконно, останній в добровільному порядку кошти не повернув, у звязку з чим просить стягнути з останнього в користь Ківерцівського районного центру зайнятості 32256,75 грн. виплаченої йому допомоги по безробіттю. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позов підтримала з підстав викладених у ньому та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 18 Закону України "Про зайнятість населення" для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово непрацюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Підпункт "н" пункту 4 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.1991 року №47 "Про затвердження положень щодо застосування Закону УРСР "Про зайнятість населення" визначає, що державна служба зайнятості відповідно до покладених на неї завдань реєструє безробітних, забезпечує їх працевлаштування, в тому числі за бажанням направляє безробітних на сезонні роботи та оплачувані громадські роботи, виплачує допомогу по безробіттю, матеріальну допомогу по безробіттю, надає одноразову матеріальну допомогу безробітним та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, а також матеріальну допомогу громадянам, які проходять підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, надає безпроцентні позики безробітним для зайняття підприємницькою діяльністю. В абзаці 5 пункту 7 вищезгаданого Положення визначено, що районні, міськрайонні, міські та районні центри зайнятості несуть відповідальність за раціональне використання коштів державного фонду сприяння зайнятості населення, що знаходяться в їх розпорядженні. Відповідно до п. "а" ч. 3 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 року №803-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, а саме: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном у фізичних осіб. Статтею 2 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 28.11.2017 року поданої до Ківерцівського РЦЗ, його зареєстровано як безробітного та призначено виплату матеріальної допомоги по безробіттю /а.с.4/. Актом № 171 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 23.08.2017 року встановлено, що [PERSON] в період з 10.04.2017 року по 20.11.2017 року перебував у трудових відносинах з ПП «Горліаф-2009» та отримав дохід в сумі 4105,26 грн. /а.с.11-12/. Вищевказане також підтверджується наказом № 7 від 10.04.2017 року та довідкою №2 від 15.08.2017 року /а.с.5-6/. Відповідно до витягу із наказів про прийнятті рішення по особі, [PERSON] зобовязано повернути безпідставно виплачені кошти відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" в сумі 32256,75 грн. за період з 10.04.2017 року по 20.11.2017 року /а.с.13/. Як передбачено пунктами 6-9 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою. У разі відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. Рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Разом з тим, частинами другою, третьою статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року №1533-ІІІ (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що з досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що позивачу внаслідок надання [PERSON] недостовірних відомостей щодо перебування у трудових відносинах було протиправно виплачено допомогу по безробіттю в сумі 32256,75 грн., суд приходить до висновку, що позов Ківерцівського РЦЗ про стягнення зазначеної суми коштів з відповідача підлягає задоволенню. На підставі Закону України "Про зайнятість населення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття",

Outcome: approved