Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

ПАТ «СК «КРАЇНА» звернулось з позовом, в якому просило стягнути з відповідача, на користь позивача - збитки в порядку регресу в розмірі 3924,03 грн., а також судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 січня 2013 pоку відповідач, керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер [NUMBER], порушила вимоги Правил дорожнього руху внаслідок чого скоїла наїзд на автомобіль "Деу", реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця (користувача) автомобіля ЗАЗ 1102, реєстраційний номер [NUMBER] за збиток заподіяний при його експлуатації застрахована позивачем на підставі полісу № АВ/6507488 від 24 серпня 2012 року. Позивач, виконуючи договірні зобов'язання за полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7435787 від 01 грудня 2012 року, на підставі заяви потерпілої особи від 24 липня 2013 року, експертної оцінки матеріального збитку від 11 липня 2013 року, страхового акту за № 01/27944/3.2.29, відшкодував потерпілій особі заподіяний відповідачем збиток в загальному розмірі 3924,03 гривень. Водночас, відповідач, у встановлені законом строки не повідомив позивача про ДТП, внаслідок чого позивач набув права зворотної вимоги до позивача суми виплаченого страхового відшкодування. Представник позивача згідно заяви просив розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, вказуючи, що між страховиком та потерпілою особою -[PERSON] досягнута згода про виплату страхового відшкодування в розмірі 3 924,03 гривень без проведення експертної оцінки, про що свідчить письмова заява останньої від 22 березня 2013 року і страхове відшкодування розраховувалось на підставі власного розрахунку матеріального збитку, що вбачається з акту огляду транспортного засобу від 09 січня 2013 року, ремонтної калькуляції № 26469 від 14.01.2013 року, розрахунок фізичного зносу та фото таблиці. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що не заперечує факту ДТП, водночас після скоєння ДТП проінформовано водія [PERSON] про відповідача, її місце проживання, назву та місцезнаходження страховика, а також надано відомості про відповідний страховий поліс № АВ/6507488. Крім того, після здійснення дзвінка на гарячу лінію СК «Країна», зазначеному в страховому полісі та отримання консультації відповідач прибула до Дніпропетровського відділення ПАТ «СК «Україна» з метою письмового повідомлення про скоєне ДТП. Фахівець страхової компанії, ознайомившись з наданим Полісом № АВ/6507488 обов'язкового страхування зазначив, що відомості про скоєне ДТП в компанії маються, оскільки потерпіла сторона, тобто власник автомобіля «Деу» д/з [NUMBER] [PERSON] письмово повідомила про дорожньо-транспортну пригоду. Далі в розмові фахівець зазначив, що у випадку виникнення до відповідача будь-яких питань, пов'язаних з необхідністю подачі письмовою заяви про скоєне ДТП, останню повідомлять зателефонувавши. Таким чином, фахівець СК «Країна» надав відповідачу інформацію про порядок подальших дій, завіривши відповідача у відсутності необхідності написання заяви про скоєне ДТП, посилаючись на наявність заяви від потерпілої сторони. Більш того ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить вичерпний перелік випадків, коли страховик має право подати регресний позов. Неповідомлення або невчасне повідомлення страхувальником страховика про ДТП є порушенням договірних зобов'язань і не може бути підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу, оскільки підпункт 33.1.2.пункту 33.1. статті 33 Закону, який, згідно ст. 38 Закону є підставою для подання страховиком регресивного позову, не передбачає строків і умов повідомлення страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності про ДТП його учасниками. Вказує, що дані, щодо проведення експертної оцінки відсутні, розмір визначених позивачем збитків не підтверджений, а при проведенні огляду пошкодженого автомобіля [NUMBER], відповідач, всупереч вимогам закону, запрошена та присутня не була, що ставить під сумнів достовірність відомостей, щодо розміру пошкоджень та вартості ремонту автомобіля і ні позовна заява, ні додатки не містять достовірних відомостей про фактичні витрати, які понесені на відновлення автомобіля після ДТП. Треті особи - [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з`явились, підстав неявки не повідомили. В судовому засіданні допитано в якості свідка доньку позивача - [PERSON], яка показала, що разом із відповідачем прибула до відділення ПАТ «СК «Україна» з метою письмового повідомлення про скоєне ДТП. Фахівець страхової компанії зазначив, що відомості про скоєне ДТП в компанії маються, оскільки власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] письмово повідомила про дорожньо-транспортну пригоду, а у випадку виникнення до відповідача будь-яких питань, пов'язаних з необхідністю подачі письмовою заяви про скоєне ДТП, останню повідомлять телефоном. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, показання свідка, суд доходить наступних висновків. 08 січня 2013 року відповідач, керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер [NUMBER], порушила вимоги Правил дорожнього руху внаслідок чого скоїла наїзд на автомобіль "Деу", реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 лютого 2013 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності /а.с.11/. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця (користувача) автомобіля ЗАЗ 1102, реєстраційний номер [NUMBER] за збиток заподіяний при його експлуатації застрахована позивачем на підставі полісу № АВ/6507488 від 24 серпня 2012 року /а.с.5/. 09 січня 2013 року позивачем від [PERSON] отримано повідомлення про ДТП, яке сталось за участю водія [PERSON] /а.с.4/. 09 січня 2013 року за участю водія автомобіля "Деу", реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON], провідним фахівцем з врегулювання збитків [PERSON] складено акт огляду транспортного засобу /а.с.10/. 17 січня 2013 року складено страховий акт № 01/27944/3.2.29, згідно якого розмір страхового відшкодування складає 3924,03 грн. 22 березня 2013 року [PERSON] подано заяву про погодження із сумою страхового відшкодування в розмірі 3924,03 грн., заяву на виплату страхового відшкодування. 01 грудня 2014 року за № 17 позивачем сплачено потерпілій особі заподіяний відповідачем збиток в загальному розмірі 3924,03 гривень /а.с.13/. Згідно з п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, вина відповідача в спричиненні збитків підтверджена відповідною постановою суду. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи (відповідача), відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Матеріалами справи підтверджено звернення потерпілої особи до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та подальша виплата позивачем такого відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованим транспортним засобом. При цьому, відповідно до ч. 2 п.36.2 ст. 36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Оскільки між страховиком та потерпілою особою - [PERSON] досягнута згода про виплату страхового відшкодування в розмірі 3 924,03 гривень без проведення експертної оцінки, позивачем правомірно проведено розрахунок страхового відшкодування на підставі розрахунку матеріального збитку. Посилання відповідача на безпідставність визначеного збитку та не підтвердження суми збитку матеріалами справи, суд, з огляду на надані позивачем матеріали не приймає до уваги, як необґрунтоване. За приписами ст. 33 Закону, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п.п. «ґ» п.38.1 ст.38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п.38.1 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. За таких обставин, суд приймає до уваги посилання відповідача щодо невідповідності в нумерації Закону. Водночас, 1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак, із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" змін у статтю 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Проте, відповідні зміни до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Отже, висновок відповідача про те, що факт неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування суд не приймає до уваги. Оскільки доказів на підтвердження поважних причин, які-б не залежали від волі відповідача та які перешкодили відповідачу на виконання вимог ст.33 Закону звернутися до позивача із письмовим повідомленням страховика про настання ДТП суду не надано, страховик внаслідок неподання заяви здійснив страхове відшкодування потерпілій та набув право регресної вимоги, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Досліджуючи позицію відповідача, підтверджену показаннями свідка щодо усного повідомлення позивача про подію ДТП та неправомірних дій працівника позивача суд виходить з принципу, визначеного ст.68 Конституції України та того, що належних та допустимих доказів на підтвердження протиправних дій суду не надано. Крім того, Законом передбачено подання письмового повідомлення, внаслідок чого подання усного чи телефонного повідомлення не є підставою для висновку про належне виконання умов Закону та договору страхування, внаслідок чого позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved