Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про приведення об'єкту у первинний стан, в якому просить зобов'язати [PERSON] привести самовільно реконструйовану квартиру [ADDRESS] в первинний стан. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачеві на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій він самовільно виконав роботи з реконструкції вказаної квартири шляхом надбудови мансардного поверху, площею приблизно 43,0 кв. м., чим значно погіршив технічний стан будинку та житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир. Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутністю, позовні вимоги підтримав, на винесення заочного рішення погоджується. Відповідач судове засідання не з'явився, про час і місце був повідомлений направленням повістки про що свідчить повідомлення про вручення, поважних причин неявки суду не представив. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] до оператора поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання відповідачем своїх процесуальних обов'язків, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України з винесенням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Статтею 23 Закону України „Про планування і забудову територій" від 20.04.2000р. № 1699-ІІІ визначено, що будівництво об'єктів містобудування має здійснюватися відповідно до проектної документації, а статтею 29 цього Закону визначено, що нове будівництво об'єкта містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством. Згідно ст.9 Закону України „Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 р. № 687-ХІV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. До того ж, зазначеним законом визначено, що фізичні і юридичні особи зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних з будівництвом об'єкта архітектури. Статтею 5 Закону України „Про основи містобудування" від 16.11.1992 р. № 2780-ХІІ встановлено, що однією із основних вимог містобудування є забезпечення будівництва об'єктів відповідно до затверджених в установленому порядку проектів цих об'єктів. Пунктом 5.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000р. № 273, передбачено, що виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством. Статтею 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, а особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво та його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до Закону України "Про планування і забудову території " особа, яка має бажання здійснити будівництво об'єкта архітектури, повинна отримати в інспекції архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення відповідних робіт. Судом установлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій він самовільно виконав роботи з реконструкції вказаної квартири шляхом надбудови мансардного поверху, площею приблизно 43,0 кв. м., чим значно погіршив технічний стан будинку та житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир. Цей факт підтверджується доповідною директора КП ЖКС «Порто- Франківський», актом обстеження КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 04.09.2013 року та матеріалами фотофіксації. Мірою реагування на вчинені дії було винесення приписів КП «ЖКС «Порто-Франківський» в вересні 2013 року з вимогою призупинення будівельних робіт по реконструкції квартири та надання проектно-дозвільної документації, проте зазначені у приписах вимоги виконані не були. На підставі проведеної перевірки та зібраних матеріалів, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження № 501 від 13.09.2013 року «Про приведення самовільно реконструйованої квартири № 2, розташованої в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], в первинний стан». Проте, вказане вище розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 501 від 13.09.2013 року гр. [PERSON] виконано не було. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» акти органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання усіма підприємствами, установами, організаціями і громадянами, які проживають на відповідній території. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої позивачем квитанції ним сплачено суму державного судового збору у розмірі 114,70 гривні. Таким чином, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved