Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

11 грудня 2015 року позивач, [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з втратою працездатності. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що позивач [PERSON] сумлінно пропрацював понад 13 років на підприємстві РУ «СУХА БАЛКА» (з 27.12.1994 року - об'єднання ВАТ «СУХА БАЛКА», з 01.04.2011 року - ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА») в умовах повного робочого дня на різних робочих посадах, в тому числі, за професію «електрогазозварювальник» в умовах інфрачервоного випромінювання. 14.09.2015 року звільнився за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (наказ від 14.09.2015 №173-ос). 25 березня 2014 року, під час проходження стаціонарного лікування, рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (протокол №525) йому були встановлено діагноз: Променева катаракта обох очей. Захворювання професійне. Комісією в складі: головного спеціаліста санітарно - гігієнічного відділу Криворізького міського Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, головного лікаря Українського науково-дослідного інституту промислової медицини, представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків і профзахворювань в м. Кривому Розі, представника Відповідача, представників первинної та галузевої профспілкової організації проведено розслідування, про що було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 травня 2014 року за формою П-4. Відповідно до п.16 цього Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на дробильно-сортувальній фабриці шахти імені Фрунзе електрогазозварювальником, виконував ручне дугове зварювання технологічних конструкцій, механізмів, устаткування, що працює в складних умовах, кисневе прямолінійне горизонтальне різання деталей з різних марок сталі вручну з обробленням кромок від зварювань під зварювання, зварювання технологічних конструкцій, що працюють під динамічними, вібраційними навантаженнями у важких умовах. Зварював відповідальні конструкції у всіх просторових положеннях зварного шву, зварював і наплавляв тріщини та раковини у виробах у важкодоступних для зварювання місцях. При веденні зварювальних робіт у важкодоступних місцях, внаслідок неможливості застосування засобів індивідуального захисту очей, підпадав під вплив підвищених параметрів інфрачервоного випромінювання Згідно з п.17 цього Акту причиною виникнення професійного захворювання явилась: Перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці електрогазозварювальника ДСФ за рівнем інтенсивності інфрачервоного випромінювання відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Інтенсивність інфрачервоного випромінювання, рівень Вт/м2:847 при гранично допустимому до 140. За висновком МСЕК від 05.11.2014 року серія 10 ААГ №015440 йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% з наступним переоглядом до 01.11.2015 року та третя група інвалідності. Потребує медикаментозного та оперативного лікування. Переоглядом в жовтні 2015 року Позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 30% та третя група інвалідності. У 2012-2014 роках стан здоров'я Позивача погіршився, він неодноразово проходив курс лікування в медичних закладах міста та Українському науково-дослідному інституті промислової медицини. В березні 2015 року йому було проведене оперативне лікування на правому оці в медичному центрі сучасної офтальмологічної допомоги ТОВ «Ваш зір», в зв'язку з чим Позивач зазнав значних для нього матеріальних витрат, фізичних та моральних страждань. За медичним висновком КЗ «Криворізька міська лікарня №4», в якій він проходив лікування у вересні 2015 року, Позивач також потребує оперативного лікування лівого ока. У вересні 2015 року Позивач вимушений був звільнитися з роботи. Виписки з медичної карти стаціонарного хворого, епікризи підтверджують факт прогресуючого погіршення стану здоров'я Позивача внаслідок професійних захворювань. Крім того, наявністю низького зору він обмежений в побуті, праці, відпочинку і морально страждає, його турбує прогресуюче погіршення зору, біль в очах, виникають білі плями в очах, тощо. Всі ці обставини дуже ускладнюють його життя, створюючи почуття пригніченості, психологічного дискомфорту. Документами медичних установ підтверджується , що Позивачу протипоказана робота з токсичними речовинами, в умовах високих температур. Він повинен проходити курси відновної терапії, оздоровлення і санаторно-курортне лікування, має потребу в періодичному амбулаторному, стаціонарному та оперативному лікування, в стані його здоров'я внаслідок професійного захворювання сталися незворотні зміни. Ушкодженням здоров'я, в результаті виникнення професійного захворювання, йому нанесена моральна шкода, оскільки значно погіршився стан його здоров'я, що привело до моральних і психічних переживань, порушенню його нормальних життєвих зв'язків, неможливості продовження активного особистого життя, і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки Позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода впливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Відповідачем моральна шкода, спричинена Позивачу, у зв'язку зі стійкою втратою ним здоров'я, добровільно не відшкодовувалася. Позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду в розмірі 137 800,00 гривен: 1378, 00 гривень (розмір мін. заробітної плати) х 200 мін. заробітних плат х 50 % (втрата професійної працездатності первинно встановленої МСЕК) = 137 800,00 грн. В судове засідання, що було призначено на 15 січня 2016 року сторони не з'явились. В попередньому судовому засіданні представник позивача позов підтримав, послався на обставини, що зазначенні в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача на питання суду додатково пояснив, що професійне захворювання позивача пов'язане з виконанням роботи зварювальника. Представник відповідача ПАТ «Євраз суха балка» в попередньому судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що позовні вимоги безпідставні. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання, що було призначено на 15 січня 2016 року технічним засобом не здійснювалось, внаслідок неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач Сенай С.І. дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем. Згідно наданої трудової книжки вбачається, що він працював на підприємстві відповідача на посаді електрогазозварювальника з 02.02.1994 по 23.03.1994 року, з 12.12.1997 по 31.08.1999 року та з 31.05.2011 по 21.11.2013 року. За виявленими професійними захворюваннями у позивача складено акт розслідування від 27 травня 2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Відповідно до акту позивач працюючи на дробильно-сортувальній фабриці шахти імені Фрунзе електрогазозварювальником, виконував ручне дугове зварювання технологічних конструкцій, механізмів, устаткування, що працює в складних умовах, кисневе прямолінійне горизонтальне різання деталей з різних марок сталі вручну з обробленням кромок від зварювань під зварювання, зварювання технологічних конструкцій, що працюють під динамічними, вібраційними навантаженнями у важких умовах. Зварював відповідальні конструкції у всіх просторових положеннях зварного шву, зварював і наплавляв тріщини та раковини у виробах у важкодоступних для зварювання місцях. При веденні зварювальних робіт у важкодоступних місцях, внаслідок неможливості застосування засобів індивідуального захисту очей, підпадав під вплив підвищених параметрів інфрачервоного випромінювання Підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут електрозварювальник (електрогазозварювальник): -з 14.09.1987 по 07.08.1989 рік - Криворізьке спеціалізоване управління №3 треста «Дніпродомноремонт»; -з 16.08.1989 по 19.01.1994 - Домобудівельний комбінат; -з 12.12.1997 по 31.08.1999 - ПАТ «Суха Балка»; -з 01.12.2005 по 31.05.2006 - ТОВ «Совтехнар»; -з 23.04.2007 по 15.06.2007 - ТОВ «Консоль ЛТД». Згідно з п.17 цього Акту причиною виникнення професійного захворювання явилась: Перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці електрогазозварювальника ДСФ за рівнем інтенсивності інфрачервоного випромінювання відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Інтенсивність інфрачервоного випромінювання, рівень Вт/м2:847 при гранично допустимому до 140. Згідно довідки МСЕК від 05 листопада 2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, [PERSON] з 17 жовтня 2014 року по 01.11.2015 року встановлено 50% втрати професійної працездатності. Згідно довідки МСЕК від 28 жовтня 2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, [PERSON] з 01 листопада 2015 року по 01.11.2016 року встановлено 30% втрати професійної працездатності. Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємствах відповідачів позивач працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами.Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує період виконання роботи за професією електрозварювальник та електрогазозварювальник на підприємстві ПАТ «Євраз суха балка» та на інших підприємствах, перелік яких та строк виконання робіт зазначено в трудовій книжці відповідача та, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі - 5000 гривень 00 копійок що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Суд відхиляє заперечення представника відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що потреба у лікуванні не відноситься до категорії моральних страждань, що підлягають компенсації не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Згідно ст.. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1378 гривень 00 копійок.

Outcome: partial