Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить скасувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна інформаційний запис про державну реєстрацію іпотеки номер: 1628020 від 21.03.2008 року, а також запис про державну реєстрацію обтяження номер: 1627963 у вигляді заборони на нерухоме майно на об'єкт нерухомого майна земельної ділянки реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 103437751210, кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1518 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1518 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], і на цій земельній ділянці розташований житловий будинок, що належить йому на праві приватної власності. Згодом йому стало відомо, що вказана земельна ділянка знаходиться під обтяженням, вид обтяження - заборона на нерухоме майно, підставою виникнення якої став іпотечний договір, запис внесений приватним нотаріусом Ситніковою Ю.Д. Він звернувся з заявою до Державного реєстратора про скасування вказаного обтяження, так як він не укладав іпотечний договір з банком. Державним реєстратором була надана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна в якій зазначено суб'єктів іпотечного договору, а саме: іпотекодержатель - Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк», боржник - [PERSON], майновий поручитель - [PERSON]. З цих відомостей йому стало відомо, що у 2008 році [PERSON] взяв іпотечний кредит у іпотекодержателя ВАТ «Ерсте Банк», поручителем якого є [PERSON], земельна ділянка якого знаходиться в [ADDRESS], тобто адреса земельної ділянки, яка належить йому. У відомостях про державну реєстрацію обтяження про земельну ділянку за зазначеною вище адресою вказано власника [PERSON], але площа земельної ділянки вказана 0,0930 га. Встановлюючи причину такого запису йому стало відомо, що земельна ділянка площею 0,0930 га належить [PERSON] і раніше це була земля садового кооперативу «Медик» та рішенням Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 636 від 18.11.2005 року садовим ділянкам кооперативу [ADDRESS] Тобто це дві окремі земельні ділянки та адреси. Вважає, що його права як власника земельної ділянки порушені, у зв'язку з викладеним він звернувся з позовом до суду. Позивач та його представник у судовому засіданні на задоволенні позову наполягали, з підстав викладених в позовній заяві. Представник Управління містобудування землевпорядкування комунального майна Біляївської міської ради Одеської області до судового засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що Управління містобудування землевпорядкування комунального майна Біляївської міської ради Одеської області ніякого відношення до нерухомого майна, яке розташоване на території Великодальницької сільської ради немає. Представник Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує, і просить справу розглянути без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], до судового засідання повторно не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином, повідомлення про причини неявки від них не надходило. Треті особи: приватний нотаріус Ситнікова Ю.Д. та представник ВАТ «Ерсте Банк» до судового засідання не з'явилися, хоча були повідомленій належним чином, повідомлення про причини неявки від них не надходило. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як встановлено у судовому засіданні, 19 липня 1998 року на ім'я [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю 0,15 га, що розташована по [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку. Державний акт видано на підставі рішення Великодальницької сільської ради народних депутатів від 03.09.1992 року (а.с. 12). Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.10.2012 року за [PERSON] визнано право власності на вищевказану земельну ділянку, яка розташована по [INFO] 05.01.2011 року. Позивач, як власник, позбавлений права володіння, користування та розпорядження вище вказаною земельною ділянкою, оскільки приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. 21.03.2008 року зареєстровано обтяження на підставі іпотечного договору реєстровий номер 1415, іпотекодержатель якого ВАТ «Ерсте Банк», майновий поручитель [PERSON], боржник за основним зобов'язанням [PERSON], об'єкт обтяження земельна ділянка, площею 0,0930 га, адреса: [ADDRESS], згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 66358365 від 22.08.2016 року (а.с. 6-7). Згідно до витягу із рішення Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 18.11.2005 року № 636 «Про присвоєння назви вулиці [ADDRESS] колишнім садовим ділянкам кооперативу «Медик», які були переведені в земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» вулиці, на якій розташовані колишні садові ділянки кооперативу «Медик», які були переведені в земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, присвоєно назву [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до довідки виконавчого комітету Великодальницької сільради Біляївського району Одеської області № 6259 від 08.11.2016 року земельна ділянка площею 0,1518 га по вулиці [ADDRESS], яка належить [PERSON] до земельної ділянки площею 0,0930 га, яка розташована в [ADDRESS] і належить [PERSON] ніякого відношення не має. Це окремі земельні ділянки та адреси, які належать на праві власності вказаним громадянам (а.с. 19). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 27.07.2016 року вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1518 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 9). Крім того, з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1856619 від 01.04.2013 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Стаття 152 ЗК України передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат" нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно до ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1 п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення за рішенням суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для обтяження земельної ділянки належної позивачеві, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника на належну йому земельну ділянку в інший, крім судового захисту, спосіб, а тому суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved