Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно наказу №186-у від 31.07.2014 р. вона була звільнена за скороченням штату з ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод". В день звільнення відповідач видав трудову книжку, але остаточного розрахунку по заробітній платі не здійснив, що призвело до тяжкого матеріального становища позивача, у зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги у розмірі 6152,66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день остаточного розрахунку, а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн. У судове засідання позивач не з'явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у свою відсутність та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, визнавши заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 6152.66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день звернення до суду в розмірі 11 224,15 грн. з відрахуванням податків і зборів, заперечуючи проти позовної вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає її не доведеною, зазначивши, що вказаний розрахунок не було проведено вчасно у зв"язку з несприятливим економічним становищем, що склалося в країні. Відповідно до ч.2 ст.197ЦПК України, суд вважає можливим, у зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №186-у від 31.07.2014 р. позивача звільнено з посади провідного інженера із стандартизації, серифікації та якості ТОВ "Новокаховський електромеханічний завод" за п.1 ст. 40 КЗпП за скороченням штату. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці " від 24.12.1999 року № 13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. П. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. За довідкою, заборгованість по заробітній платі становить 6 152.66 грн., що узгоджується з позовними вимогами. Згідно довідки відповідача заробітна плата за два місяці, які передували місяцю звільнення становила 2 130 грн. 65 коп. (травень - 1 162,17 грн., червень - 968,48 грн.), відпрацьовано 176 години. Тому, середньогодинна заробітна плата позивача становить 12,11 грн. (2130,65 : 176 = 12,11 грн.). Судом встановлено, що період затримки розрахунку становить 139 робочих дня (1110 годин). Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, становить: -з 01.08.2014 р. по 16.02.2015 р. - 12.11 грн. (середньгоодинна заробітна плата) Х 1110 годин (139 днів) = 13 442,10 грн., без утримання прибуткового податку й інших обов"язкових платежів, і в цій частині позовні вимоги суд знаходить обґрунтованими, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз»яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя умов тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскільки строк звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди встановлений у ч.1 ст. 233 КЗпП України та становить три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Про це також йде мова в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд приходить до висновку, що в частині відшкодування моральної шкоди позов не підлягає задоволенню. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial