Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ, третя особа - УДАІ УМВС України в Полтавській області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту. Позивач посилався на те, що 26 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо придбання бортового вантажного малотоннажного автомобіля марки «КТП 330239 СПГ» 2007 р.в., кузов № [NUMBER], шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], яке видане та зареєстроване 1-им МРВ ДАІ м. Полтави 26.10.2007 р.). [PERSON] передав позивачеві предмет договору - спірний ТЗ, та, у зв'язку з відсутністю на той час необхідної суми грошових коштів на зняття даного ТЗ з реєстраційного обліку, видав довіреність на ім'я [PERSON] на право керування (користування) спірним авто, що була оформлена у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] терміном з 26.04.2013 року по 26.04.2014 рік. В жовтні 2013 року під керуванням позивача вказаний ТЗ зупинений працівниками ДАІ, автомобіль затриманий та повідомлено позивачу, що вказаний ТЗ перебуває у розшуку, у зв'язку із виконавчим провадженням, відкритим Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ 04.06.2013 р. Таким чином, позивач вважає, що його було позбавлено права законно користуватися та розпоряджатися ТЗ, враховуючи той факт, що він є фактичним власником спірного ТЗ. За вказаних обставин позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права та законних інтересів на спірний ТЗ, що був придбаний у відповідача [PERSON] 26.04.2013 р. Позивач просив: визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та звільнити його з-під арешту. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, відповідач та представник третьої особи позовні вимоги не визнали. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо придбання транспортного засобу - бортового вантажного малотоннажного автомобіля марки «КТП 330239 СПГ» 2007 р.в., кузов № [NUMBER], шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], яке видане та зареєстроване 1-им МРВ ДАІ м. Полтави 26.10.2007 р.). На виконання вказаної угоди між позивачем та відповідачем 26.04.2013 р. був укладений письмовий договір про купівлю-продаж автомобіля, та на підтвердження угоди, позивачем було передано відповідачу 30000,00 грн. (тридцять тисяч грн.), відповідно до умов вказаного договору. [PERSON] передав позивачеві спірний транспортний засіб та видав довіреність на ім'я [PERSON] на право керування (користування) спірним авто, що була оформлена у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] терміном з 26.04.2013 року по 26.04.2014 рік. [PERSON] 26.04.2013 р. позивачеві видана розписка, яка підтверджує факт передачі коштів у сумі 30 000,00 грн. У жовтні 2013 року під керуванням позивача вказаний ТЗ зупинений працівниками ДАІ, автомобіль затриманий та повідомлено позивачу, що вказаний ТЗ перебуває у розшуку, у зв'язку із виконавчим провадженням, відкритим Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ 04.06.2013 р. 06.11.2013 державним виконавцем Дніпровського РУЮ м. Києва був складений акт опису та арешту майна - бортовий вантажний малотоннажний автомобіль, марки «КТП 330239 СПГ» 2007 р.в. Транспортний засіб «КТП 330239 СПГ», 2007 року випуску, з номерним позначенням кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], значиться зареєстрованим у Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Полтава та Полтавського району за [PERSON]. Позивач стверджує, що 26 квітня 2013 року придбав у [PERSON] автомобіль марки «КТП 330239 СПГ», 2007 року випуску, з номерним позначенням кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Однак, згідно ст.ст. 202, 237 - 241 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляв. Строк дії наданої позивачем у якості доказу довіреності скінчився, що підтверджує відсутність наміру довірителя на відчуження автомобіля, який йому належить. Автомобіль є річчю визначеною індивідуальними ознаками, оскільки має неповторні номери складових частин та агрегатів, і підлягає обов'язковій державній реєстрації. У пункті 2 ч. 1 ст. 181 ЦК України визначено, що режим нерухомої речі поширюється на речі, права на які підлягають державній реєстрації. Тобто на автомобіль поширюється правовий режим нерухомої речі. Ч. 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі (правовий режим яких носять і транспортні засоби), їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частина 2 названої статті передбачає, що державна реєстрація таких прав здійснюється відповідним органом. (Згідно ч. 4 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" таким органом реєстрації для автомобілів є Державтоінспекція). Отже, будь-яка фізична чи юридична особа стає власником транспортного засобу з моменту реєстрації його на своє ім'я в підрозділі ДАІ. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про дорожній рух" законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього. Згідно із ст. 34 вказаного Закону державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі. Державна реєстрація і облік здійснюються органами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, а їх порядок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. У п. 1 вказаного нормативного акту зазначено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Пунктом 2 Порядку передбачено, що цей нормативний акт є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. В абзаці 1 п. 7 Порядку визначено, що власники транспортних засобів та особи, які їх експлуатують на законних підставах, зобов'язані їх зареєструвати (перереєструвати) упродовж 10 днів після придбання (одержання). У п. 5 Порядку зазначено, що особи, які порушують цей Порядок, несуть відповідальність згідно із законодавством. Таким чином, дії по відчуженню транспортних засобів не повинні суперечити визначеному порядку державної реєстрації транспортних засобів та здійснюватися у відповідності до вказаного Порядку. Пунктом 8 Порядку, зокрема, чітко встановлено, що перед відчуженням, транспортний засіб, що перебував в експлуатації і зареєстрований в підрозділі ДАІ, повинен бути знятий там з обліку. У випадку, про який йдеться у позовній заяві, громадяни [PERSON] та [PERSON] діяли всупереч вказаному Порядку. Видача довіреності на право керування та розпорядження транспортним засобом і укладення договору купівлі-продажу автомобіля мають різні правові наслідки. Згідно Порядку, у відносинах, пов'язаних з реєстрацією та обліком транспортних засобів, вказана довіреність надає особі право експлуатувати автомобіль, представляти інтереси власника в підрозділах Державтоінспекції і, навіть, зняти його з обліку для реалізації, при цьому здійснюючи представництво інтересів довірителя. Але на підставі такої довіреності особа не має можливості без власника, вказаного в реєстраційних документах, самостійно зняти з обліку автомобіль щоб перереєструвати його на себе ж самого. Той правочин, який заключили позивач та відповідач юридично не зафіксував зміну права власності на транспортний засіб, і це підтверджується записом нотаріуса про те, що довіреність видана на підставі усного договору з метою здійснення представництва. До того ж, видана довіреність не є тим документом, який згідно п. 8 Порядку підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Згаданим пунктом чітко визначено вичерпний перелік таких документів. Крім того, п. 8 чітко передбачено, що окрім інших документів, визначених цим Порядком, для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Також, не вжиття жодних заходів після видачі згаданої довіреності порушило і вимоги абзацу 4 п. 16 Порядку, яким передбачено, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. При цьому у графі талона "Особливі відмітки" робиться запис про його дійсність. Вказаний перелік дій ані [PERSON], ані [PERSON] здійснено не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ураховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed