Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання їх малолітній дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 50 відсотків (однієї другої частки) від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2008 року, на даний час пішов із сім'ї, у зв'язку з чим вони як подружжя проживають окремо, за різними адресами, а відтак, шлюбні відносини припинили й подружніх стосунків не підтримують. Разом з тим, після фактичного припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості з приводу способів виконання батьком його обов'язку утримувати дочку й сина до досягнення ними повноліття, а матеріальної допомоги на утримання своїх дітей відповідач добровільно їй не надає, хоча може таку допомогу надавати, оскільки є працездатним і працевлаштованим. Вказує, що після припинення між сторонами подружніх стосунків діти проживають з нею, перебуваючи на її повному утриманні. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що згідний сплачувати позивачці на обох дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів свого заробітку (доходу), оскільки має регулярний (постійний) заробіток, як про це вказує позивач, працюючи в комунальному закладі "Рівненський регіональний центр з фізичної культури і спорту "Інваспорт" Рівненської обласної ради. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.180, ч.ч.1, 3 ст.181, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як передбачено ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом безспірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи (а.с.2 - 4), що з 21 вересня 2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них [INFO] року народилася дочка - [PERSON], а [INFO] року народився син - [PERSON]. Сторонами була визнана та обставина і це вбачається з їх пояснень, наданих в судовому засіданні, що позивач і відповідач проживають окремо за різними адресами, оскільки на даний час припинили подружні стосунки. Їх малолітні діти проживають з матір'ю, проте між батьками не досягнуто домовленості з приводу способів виконання ними обов'язку утримувати дітей до досягнення повноліття, а матеріальної допомоги на утримання своїх дочки і сина відповідач позивачці добровільно не надає, принаймні документальних даних про це [PERSON] суду не надав. З наданої відповідачем довідки вих.№03 від 12 березня 2015 року про доходи вбачається (а.с.11), що [PERSON] має регулярний (постійний) заробіток (дохід), працюючи в комунальному закладі "Рівненський регіональний центр з фізичної культури і спорту "Інваспорт" Рівненської обласної ради, а відтак, розмір аліментів слід визначити у частці від заробітку батька дітей. Як вбачається з наданих позивачем довідки №76-К від 16 березня 2015 року про заробітну плату та інші доходи, довідки №204 від 17.03.2015 р. про заробітну плату за виконання роботи за сумісництвом, позивач [PERSON] також є працездатною і працевлаштованою, працюючи за основним місцем роботи в приватному вищому навчальному закладі "Рівненський економіко-гуманітарний та інженерний коледж" у формі ТОВ, так і за сумісництвом в НУВГП. Виходячи з наведеного, розмір аліментів слід визначити в одній третій частці від усіх видів заробітку (доходу) їх платника, з урахуванням матеріального становища відповідача, який має єдине джерело доходів за основним місцем роботи, а також обов'язку позивачки у рівній мірі з відповідачем брати участь в утриманні їхніх дітей. Крім того, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів дозволяє їх сплачувати в означеному вище розмірі, адже інших дітей, непрацездатної дружини, батьків чи інших утриманців відповідач не має, оскільки документальних даних про це не надав. Задовольняючи позов, суд виходить також з того, що підставою звернення позивачки до суду було саме невиконання або ж неналежне виконання відповідачем його обов'язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а обґрунтованих заперечень проти позову відповідач суду не надав. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір", звільняються від сплати судового збору позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому судовий збір слід стягнути з відповідача, визначивши розмір цього виду судових витрат за правилами пункту 3 частини 1 статті 80 ЦПК України та підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Тобто, в розмірі 1 відсотка ціни позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial