Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач 06.04.2016р. звернувся до суду з зазначеним позовом, уточнивши позовні вимоги вказуючи, що 01.06.2010 року відповідно до розпорядження голови Широківської райдержадміністрації № 372-р-10 [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, 18.05.2011р. ПП "Земсфера" виготовило проект землеустрою. 24.11.2011р. [PERSON] померла. Позивач як спадкоємець за законом звернувся до Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу, постановою державного нотаріуса від 19.09.2012 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки видача свідоцтва про право на земельну ділянку здійснюється нотаріусом на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку. В уточненій позовній заяві позивач просить визнати за ним як спадкоємцем за законом право на завершення приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, територія Зеленобалківської сільської ради площею 1, 6852 га (відповідно до викопіювання згідно з проектом землеустрою, виготовленим ПП "Земсфера для [PERSON]) та відповідно зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на ім'я [PERSON] та затвердити проектну документацію. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що позовну давність позивач не пропустив, оскільки звертався з таким же позовом до суду в 2013 році, позов залишено без розгляду. Після [PERSON] є інші спадкоємці, але вони на земельну ділянку не претендують, клопотання про витребування відомостей зі спадкової справи щодо інших спадкоємців заявляти не буде. Позивач звертався до Зеленобалківської сільської ради з проханням погодити проект землеустрою, але йому надана незрозуміла відмова. Ст. 60 ЦПК України представнику позивача роз'яснена та зрозуміла, всі докази подані, допомога суду у витребуванні доказів не потрібна. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надали заперечення проти позову, посилаючись на те, що розпорядження Широківської РДА дійсно на протязі року з моменту набрання чинності, право власності виникає з моменту державної реєстрації прав (а.с. 57-60). Також відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, оскільки з дати відмови державного нотаріуса - 19.09.2012 р. до моменту звернення до суду - 06.04.2016р. сплив строк позовної давності, поважних причин пропуску строку позивач не навів (а.с. 94-96). В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, так як позивач не довів, чим порушив саме відповідач права позивача, до відповідача позивач жодних звернень про погодження проекту землеустрою чи про визнання за ним права на завершення приватизації не заявляв, відмови не отримував, отже, вважає, що позовні вимоги безпідставні, а також позивач пропустив строк позовної давності. Стаття 60 ЦПК України представнику позивача роз'яснена та зрозуміла, всі докази подані, допомога суду у витребуванні доказів не потрібна. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розпорядження голови Широківської райдержадміністрації № 372-р-10 від 01.06.2010р. громадянам згідно зі списком, в тому числі [PERSON], а також і позивачу [PERSON], було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га, розташованої на території Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області згідно з викопіюванням, дозвіл на складання проекту землеустрою дійсний на протязі року з моменту набрання чинності даного розпорядження (а.с 38). Приватним підприємством "Земсфера" в 2011 р. виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної дялянки у власність [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 1, 6852 га, проект погоджено головним санітарним лікарем Широківського району, дата погодження не зазначена, [PERSON] ознайомлена з проектом 18.05.2011р., проект не підписано зазначеними в погодженні: Головою Широківської районної державної адміністрації, головою Зеленобалківської сільської ради, начальником відділу Держкомзему у Широківському районі Дніпропетровської області, начальником відділу містобудування та архітектури, начальником Криворізького відділу природокористування, представником Дніпропетровського обласного центру з охорони історіко-культурних цінностей, начальником Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (а.с. 19). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 24 листопада 2011р року в м. Сімферополь Автономна республіка Крим Україна (а.с. 39). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] згідно зі свідоцтвом про народження (а.с. 40). Відповідно до постанови державного нотаріуса Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори від 19.09.2012 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки видача свідоцтва про право на земельну ділянку здійснюється нотаріусом на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с. 41-42). Як пояснила представник позивача, за оформленням спадщини після смерті [PERSON] також звертались до нотаріуса інші спадкоємці, але вони на земельну ділянку не претендують, відомостей про інших спадкоємців та доказів того, що вони не претендують на земельну ділянку суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивачу роз'яснювалась ст. 60 ЦПК України, однак позивачем не надано суду довідки з місця проживання спадкодавця [PERSON] на момент смерті, а також відомості про подання іншими спадкоємцями заяв про прийняття спадщини, або відмову від спадщини, клопотань про витребування зазначених документів в порядку ст. 137 ЦПК України позивачем не заявлялось, таким чином, суду не надано доказів, що лише позивач має право на спадкування земельної ділянки після смерті матері [PERSON]. Відповідно до ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року у справі № 197/1380/13-ц позовну заяву [PERSON] до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, третя особа - Зеленобалківська сільська рада Широківського району Дніпропетровської області, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду (а.с. 146). Як зазначено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі...б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Аналогічне поняття приватизації земельних ділянок закріплено в Декреті КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V), відповідно до якого КМУ постановив сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Таким чином, можлива процедура приватизації лише щодо земельних ділянок, які були раніше надані цим громадянам у користування (наприклад, приватизація земельної ділянки, наданої для обслуговування будинку, приватизація земельних ділянок, наданих громадянам при розпаюванні). Спадкодавцю [PERSON] відповідно до розпорядження голови Широківської райдержадміністрації № 372-р-10 від 01.06.2010р. було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с. 38), тобто, прийнято розпорядження про передачу у власність відповідно до п. б) ст. 81 ЗК України - безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а не відповідно до п. в) ст. 81 ЗК України - приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування, так як зазначена в розпорядженні земельна ділянка не надавалась раніше в користуванні спадкодавця [PERSON], а виділялась вперше.. Оскільки розпорядженням № 372-р-10 від 01.06.2010р. надано дозвіл спадкодавцю [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, отримання земельної ділянки для ведення особистого селянского господарства є індівідуальним правом [PERSON] (п. б) ст. 81 ЗК України), яке остання за життя не реалізувала, та не є приватизацією земельної ділянки, що була раніше надана їй у користування (п. в) ст. 81 ЗК України), тому позовні вимоги щодо права на завершення приватизації земельної ділянки задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача видати наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на ім'я [PERSON] та затвердити проектну документацію, то суд враховує, що процедура погодження і затвердження документації із землеустрою регулюється ст. 186 ЗК України, повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюються ст. 186-1 ЗК України, доказів невиконання відповідачем вимог ст. 186 - 186-1 ЗК України суду не надано, тому зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, представник відповідача стверджує, що позивач до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не звертався з будь-якими листами, відмови не отримував, позивач доказів відмови відповідача в завершенні приватизації суду не надав, отже не обгрунтував, чим порушив права позивача відповідач. Відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки з дати відмови державного нотаріуса - 19.09.2012 р. до моменту звернення до суду - 06.04.2016р. сплив строк позовної давності, позивач не заявляє клопотання про поновлення строку позовної давності, вважає, що оскільки було звернення до суду , є ухвала про залишення позову без розгляду (а.с. 146), то позовна давність не пропущена, хоча відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Оскільки позовні вимоги позивача ним не доведені, не обґрунтовані, тому в позові слід відмовити за необгрунтованістю, а не за пропуском позовної давності. Згідно зі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed