Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області їй належать земельні ділянки : площею 2, 1086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER] (державний акт про право власності серії [NUMBER]); площею 2,1179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER] (державний акт про право власності серії [NUMBER]). Щодо вказаних земельних ділянок 16 вересня 2007 року між нею та ТОВ «АМГ Миронівське» укладено договір оренди № 541 строком на 10 років. Відповідно до ст.ст. 18 та 20 Закону України «Про оренду землі» в ред. від 01.01.2007 року, договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації, тобто з 05 травня 2008 року, коли відомості про реєстрацію вказаного договору оренди були внесені до Вінницької регіональної філії «Центру ДЗК». Відповідно строк укладеного договору спливає 05 травня 2018 року, що відповідно до п. 37 цього договору є підставою для його припинення. Намірів продовжувати орендні правовідносини з відповідачем вона не має, про що свідчать подані нею 31 січня 2017 року заяви. Саме під час передачі відповідачу вказаних заяви вона дізналась про існування додаткових договорів від 24 лютого 2014 року до договору № 541 від 16 вересня 2007 року. Після чого їй було надано їх копії з яких вона дізналась, що в них викладено нову редакцію п.8 первинного договору, тобто строк дії договору змінено із 10 на 20 років, а також п.9, яким змінено орендну плату. У зв'язку із вищевикладеним, вона звертає увагу на те, що наміру на укладання додаткових договорів у неї не було, а отже вказані договори слід визнати недійсними та скасувати їх державну реєстрацію. Свою позицію позивач обґрунтовує наступними доводами: в лютому 2014 року в ТОВ «АМГ Миронівське» вона отримувала кошти за належний їй майновий сертифікат, у зв'язку із чим їй було надано документ, як сказали працівника ТОВ «АМГ Миронівське» на підтвердження отриманих коштів, в якому довіряючи своєму контрагенту та не перевіряючи зміст наданого їй документа, поставила свій підпис. Укладання додаткових договорів було вчинено без її волі, що є підставою для визнання їх недійсними. Відсутність у неї наміру на пролонгацію договору оренди підтверджується наявністю у неї інтересу передачі належних їй земельних ділянок своєму племіннику. Побічно відсутність у неї волі на укладення оспорюваних договорів підтверджується порушення відповідачем порядку їх укладення: відповідач за 4 роки до закінчення дії первинного договору, без надання часу для ознайомлення, без узгодження умов, обманюючи щодо суті наданого для підпису документа, користуючись її довірливим ставленням, створив умов для укладення оспорюваних договорів, які є підставою для визнання їх недійсними. При цьому в дійсності їй на руки жодного додаткового договору не надавалося та під час підписання нею документа (додаткового договору) його зміст роз'яснено не було та його копію не було надано. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач змушена звернутися до суду із вищевказаним позовом та просить суд: визнати недійсними додаткові до договору № 541 від 16 вересня 2007 року договори оренди від 24 лютого 2014 року щодо земельних ділянок: площею 2,1086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER] (державний акт про право власності серії [NUMBER]); площею 2,1179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER] (державний акт про право власності серії [NUMBER]); скасувати державну реєстрацію Вінницькою регіональною філією «Центру ДЗК» державної реєстрації вказаних додаткових договорів від 05 травня 2008 року за номером 040883600144. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Представник відповідача ТОВ "АМГ Миронівське" - Парасесій О.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував в їх задоволенні. Надав суду заперечення в яких зазначено, що в 2014 році проводилась нормативна грошова оцінка орендованих земель, ТОВ "АМГ Миронівське" зініціювало перерахунок орендної плати, яка обраховується у відсотках від нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок, що і було відображено у запропонованому до підписання додатковому договорі від 24 лютого 2014 року. Окремою пропозицією щодо змін орендних відносин було також внесення змін до загального строку договору з 10 на 20 років. Таким чином, додатковою угодою було внесено зміни до договору оренди № 541 від 16 вересня 2007 року в порядку ст. 30 ЗУ «Про оренду землі», а не ст. 33 цього ж Закону, тому при вирішенні відповідного спору слід виходити, що його предметом є не правовідносини з поновлення договору, а із погодженої сторонами зміни його умов, одною із яких є строк договору. З огляду на це, позовні вимоги [PERSON] є незаконними, необґрунтованими, такими, що спрямовані на протиправне позбавлення законних прав орендаря. [PERSON] зазначала, що підписала додаткову угоду не читаючи та прийнявши її за платіжний документ. Разом з тим, їх зовнішнє оформлення має настільки різний вигляд, що навіть без детального прочитання змісту кожного з них, дозволяє їх розрізняти суб'єктом, що володіє повною цивільною дієздатністю, якою є позивач. Таким чином, вчиняючи юридично значиму дію та підтверджуючи її своїм підписом позивачка не могла не відрізнити два документи, які мають абсолютно різну форму. Позивач стверджує, що відсутність наміру на пролонгацію договору оренди підтверджується наявністю у неї інтересу передачі належних їй земельних ділянок своєму племіннику. Вказана обставина, лише підтверджує зловживання позивачем свої правами щодо обґрунтування вимог. Позивач стверджує порушення ТОВ "АМГ Миронівське" процедури укладення додаткової угоди від 24 лютого 2014 року як на підставу, що сприяла введенню її в оману щодо істотних умов договору. Зокрема, вказує на те, що ТОВ "АМГ Миронівське" не дотрималось положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а саме ініціювання укладення додаткової угоди за 4 роки до закінчення дії первинного договору, без надання листа-повідомлення та проекту додаткового договору за місяць до сплину строку договору для того, щоб перевірити їх на відповідність вимогам закону та узгодження істотних умов. Разом з тим, додаткова угода від 24 лютого 2014 року до договору оренди № 541 від 16 вересня 2007 року була укладена в порядку внесення змін у договірні зобов'язання, які стосуються підвищення орендної плати та збільшення строку договору, передбаченому ст. 30 ЗУ «Про оренду землі», тому апелювання позивача щодо не дотримання порядку встановленого ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» свідчить про намагання останньої ввести суд в оману щодо сутності дійсних спірних правовідносин. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору відділ державної реєстрації Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву від 12 січня 2018 року про розгляд справи у їх відсутність. Заперечень проти позову немає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Ямпільському районі у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомлення. У своєму письмовому заперечені посилається на те, що до 2013 року внесення відомостей про реєстрацію договорів оренди здійснювало Держземагенство, однак починаючи з 2013 року відповідно до ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб'єктами, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації та державні реєстратори прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, зазначили, що правовідносини, які виникли між сторонами по даній справі ніяким чином не впливають на інтереси Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, тому при вирішенні справи покладаються на розсуд суду та просить розгляд справи провести у відсутність представника Головного управління. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] в 2014 році отримувала кошти в ТОВ «АМГ Миронівське» за майнові паї та розписувалась за отримані кошти на чистому папері. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що в 2014 році [PERSON] отримувала кошти майнового паю в ТОВ «АМГ Миронівське» та розписувалась за отримані кошти на чистому папері. Про існування додаткової угоди до договору оренди землі вони дізналися нещодавно. Зазначила, що вони довіряли орендодавцю, а тому розписувались за отримані кошти на чистих бланках. Із показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що вона працює в ТОВ «АМГ Миронівське». Вказала, що [PERSON] та іншим орендодавцям не надавались чисті бланки для підпису. В 2014 році орендодавці підписували додаткові угоди в порядку внесення змін до договорів оренди землі. В додаткових угодах збільшувався розмір орендної плати та строк дії договору, при цьому людям роз'яснювали зміст додаткових угод. Вказує, що [PERSON] знала зміст додаткової угоди та мала можливість відмовитись від її підписання. Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2, 1179 га на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER](а.с.11). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2, 1086 га на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER](а.с.12). З копії договору оренди землі № 541 від 16 вересня 2007 року встановлено, що [PERSON] передала в оренду земельну ділянку загальною площею 4, 2265 га на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору 10 років. Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії «Центру ДЗК» 05 травня 2008 року за № 040883600144(а.с.13-15). Із акту прийому-передачі від 16 вересня 2007 року встановлено, що [PERSON] передала , а ТОВ «АМГ Миронівське» прийняло земельну ділянку площею 2,1086 га розташовану на території Петрашівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області(а.с.16). Із акту прийому-передачі від 16 вересня 2007 року встановлено, що [PERSON] передала , а ТОВ «АМГ Миронівське» прийняло земельну ділянку площею 2,1179 га розташовану на території Петрашівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області(а.с.17). Із додаткової угоди від 24 лютого 2014 року встановлено, що [PERSON] та ТОВ «АМГ Миронівське» дійшли згоди внести зміни у договір оренди землі від 16 вересня 2007 року, земельна ділянка, а саме : змінена нормативна грошова оцінка землі, строк дії договору змінено із 10 років на 20 років, змінено розмір орендної плати (а.с.18). Із додаткової угоди від 24 лютого 2014 року встановлено, що [PERSON] та ТОВ «АМГ Миронівське» дійшли згоди внести зміни у договір оренди землі від 16 вересня 2007 року, а саме: змінена нормативна грошова оцінка землі, строк дії договору змінено із 10 років на 20 років, змінено розмір орендної плати (а.с.19). Із заяви [PERSON] від 31 січня 2017 року встановлено, що остання зверталась до директора ТОВ «АМГ Миронівське» із проханням повернути належну їй земельну ділянку розміром 2,1179 га розташовану на території Петрашівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області(а.с.20). Із заяви [PERSON] від 31 січня 2017 року встановлено, що остання зверталась до директора ТОВ «АМГ Миронівське» із проханням повернути належну їй земельну ділянку розміром 2,1086 га розташовану на території Петрашівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області(а.с.21). Із відомостей на видачу орендної плати за 2014 рік ТОВ «АМГ Миронівське» встановлено, що [PERSON] в 2014 році отримувала орендну плату. Із відомостей на видачу орендної плати за 2015 рік ТОВ «АМГ Миронівське» встановлено, що [PERSON] в 2015 році отримувала орендну плату. Із платіжної відомості № ВпП-000019 від 22 червня 2016 встановлено, що [PERSON] в 2016 році отримувала орендну плату від ТОВ «АМГ Миронівське». Із платіжної відомості № ВпП-000103 від 08 червня 2017 встановлено, що [PERSON] в 2017 році отримувала орендну плату від ТОВ «АМГ Миронівське». Із платіжної відомості № ВпП-000128 від 22 серпня 2017 встановлено, що [PERSON] в 2017 році отримувала орендну плату від ТОВ «АМГ Миронівське». Із реєстраційної справи № 541 орендарем якої є ТОВ «АМГ Миронівське», орендодавець [PERSON] встановлено, що договір оренди землі № 541 від 16 вересня 2007 року та додаткові угоди від 24 лютого 2014 року до договору оренди землі від 16 вересня 2007 року - належним чином зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.42-63). Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин, що виникають внаслідок укладання правочинів, у тому числі договору оренди земельної ділянки та земельних правовідносин щодо захисту прав на землю, та вважає за необхідне керуватися главою 16 ЦК України «Правочини», Земельного кодексу України , Законом України «Про оренду землі» . Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про оренду землі» - зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог ст.204 ЦК України, діє вимога законодавства про презумпцію правочину. Відповідно до ст.ст.124, 125, 126 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Відповідно до ст. ст. 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Судом було встановлено, що[PERSON] належать земельні ділянки на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області: площею 2, 1086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER] (державний акт про право власності серії [NUMBER]); площею 2,1179 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER] (державний акт про право власності серії [NUMBER]). Щодо вказаних земельних ділянок 16 вересня 2007 року між позивачем та ТОВ «АМГ Миронівське» укладено договір оренди № 541 строком на 10 років. 24 лютого 2014 року було укладено дві додаткові угоди в порядку внесення змін до договору оренди № 541 від 16 вересня 2007 року, які стосуються підвищення орендної плати та збільшення строку договору, відповідно до ст. 30 ЗУ «Про оренду землі». Проаналізувавши узгоджені сторонами та зазначені у Договорі оренди від 16 вересня 2007 року та додатковій угоді до договору оренди від 24 лютого 2014 року умови, суд дійшов висновку про те, що зазначені документи у повному обсязі містять перелік істотних умов, визначених у ст.15 ЗУ «Про оренду землі», додатковою угодою змінено лише певні істотні умови договору (термін дії, розмір орендної плати), решта істотних умов залишилась незмінними та регулюється основним договором з додатками, в тому числі розмір та місце розташування земельної ділянки, відтак підстав для визнання додаткової угоди недійсної немає. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. За змістом цієї статті, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім, щодо договору. Таким чином, договір, який пройшов державну реєстрацію є таким, що укладений, і має юридичну чинність з моменту реєстрації. Беручи до уваги те, що додаткові угоди пройшли державну реєстрацію вони є такими, що укладені, і мають юридичну чинність з моменту реєстрації. Відповідно до вимог діючого законодавства додаткові угоди від 24 лютого 2014 року до договору оренди земельної ділянки від 16 вересня 2007 року пройшли відповідну державну реєстрацію, що підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Протягом тривалого часу, з моменту укладання договору оренди земельної ділянки та згодом із укладанням додаткових угод, позивач не оспорювала та не висловлювала своїх претензій з приводу недійсності зазначених правочинів, відповідно до умов додаткової угоди отримувала узгоджену сторонами орендну плату у розмірі, визначеному у договорі, а згодом, у додаткових угодах. Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами порушення відповідачем норм діючого законодавства, які могли б стати підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною та її скасування, не доведено у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця. Позивач власноручно добровільно підписала запропоновані додаткові угоди, що відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, свідчить про її вільне волевиявлення. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. За вимогами ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Як роз'яснено у п.20 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачка наполягає, що 24 лютого 2014 року вона підписала додаткові договори, будучи введеною в оману відповідачем, бо вважала, що підписує документ про отримання в цей день коштів за належний їй майновий сертифікат. При цьому,[PERSON] не довела в судовому засіданні про введення її працівниками ТОВ «АМГ Миронівське» в оману, яка полягала у виданні додаткової угоди за документ, яким підтверджуються отримання коштів за належним [PERSON] майновим сертифікатом. Суд вважає, що в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків не підтвердився факт вчинення особою, що діяла від імені ТОВ «АМГ Миронівське», будь-яких дій (активних або пасивних), які б свідчили про умисне введення [PERSON] в оману щодо істотних обставин справи чи їй були навмисно повідомлені неправдиві відомості щодо природи правочину, що призвело до підписання оспорюваного правочину. Так, обман міг мати місце, якщо б позивачкою було доведено, що представником ТОВ «АМГ Миронівське» заперечувались наявність обставин, які перешкоджали вчиненню правочину, або якщо ним замовчувалось їх існування. Позивач зазначала, що підписала додаткову угоду не читаючи та прийнявши її за платіжний документ. Разом з тим, їх зовнішнє оформлення має різний вигляд, що навіть без детального прочитання змісту кожного з них, дозволяє їх розрізнити суб'єктом, що володіє повною цивільною дієздатністю, якою є позивач. Таким чином, вчиняючи юридично значиму дію та підтверджуючи її своїм підписом позивач проявила своє волевиявлення на внесення змін до договору оренди землі №541. Надана позивачем інформація про відсутність у неї наміру на пролонгацію договору оренди з підстав передачі належних їй земельних ділянок своєму племіннику не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Щодо інших підстав, незгода позивачки з певним положенням укладених додаткових угод, на які вона посилається у позовній заяві у разі доведеності, є підставою для вимоги про зміну чи розірвання оспорюваних додаткових договорів. Враховуючи вищевикладене, позов про визнання недійсними додаткових договорів до договору оренди землі, як таких, що вчинені під впливом обману не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed