Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (надалі - ПрАТ "СК "Український страховий стандарт") про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 31.05.2014 року на 126 км а/д Городище-Рівне-Старокнстянтинів внаслідок падіння дерева трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "GELLY CK", д.р.н. [NUMBER], під керуванням його власника [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження. 18.02.2014 року між ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №0113-1802-00, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем марки "GELLY CK", д.р.н. [NUMBER], та прикріпленим до нього ззовні і всередині додатковим обладнанням. Сторони у договорі добровільного страхування транспортного засобу зазначили, що підтверджують та погоджуються з умовами цього договору, викладеними в усіх розділах цього договору, а також з тими умовами, що зазначені в додатку №1 до цього договору та в заяві на страхування (додаток №2 до цього договору), які є невід'ємною складовою частиною цього договору. 25.06.2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 27.06.2014 року відповідач повідомив позивача, що комісія ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" не вбачає правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування [PERSON] за даним випадком, мотивуючи це тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок перевищення позивачем безпечної швидкості руху. Страхове відшкодування у розмірі 12534,00 грн. не було сплачене ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" [PERSON] З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у сумі 12534,00 грн., 12000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн. та судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, підтримала позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі подала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, представник відповідача подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2014 року на 126 км а/д Городище-Рівне-Старокнстянтинів внаслідок падіння дерева трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "GELLY CK", д.р.н. [NUMBER], під керуванням його власника [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження. Судом встановлено, що 18.02.2014 року між ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №0113-1802-00, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем марки "GELLY CK", д.р.н. [NUMBER], та прикріпленим до нього ззовні і всередині додатковим обладнанням (а.с.17-18). Сторони у договорі добровільного страхування транспортного засобу зазначили, що підтверджують та погоджуються з умовами цього договору, викладеними в усіх розділах цього договору, а також з тими умовами, що зазначені в додатку №1 до цього договору (10-16) та в заяві на страхування (додаток №2 до цього договору), які є невід'ємною складовою частиною цього договору. Договір добровільного страхування транспортного засобу №0113-1802-00 від 18.02.2014 року був укладений відповідно до Правил №050/2 від 04.01.2010 року добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (далі - Привила), та ліцензії Держфінпослуг серії АВ №584072 від 16.05.2011. Ч.2 ст.8 Закону України „Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України „Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника0 або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Оскільки цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ "СК "Український страховий стандарт", саме ця страхова компанія зобов'язана сплатити позивачеві страхове відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку. 25.06.2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 27.06.2014 року відповідач повідомив позивача, що комісія ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" не вбачає правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування [PERSON] за даним випадком, мотивуючи це тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок перевищення позивачем безпечної швидкості руху. На даний час ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" не було сплачено [PERSON] страхове відшкодування. Відповідно до п.18.1.2. договору добровільного страхування транспортного засобу №0113-1802-00 від 18.02.2014 року страховими ризиками за цим договором є зазначені в п.6 розділу І договору ризики пошкодження, повної загибелі або втрати застрахованого транспортного засобу в цілому, або окремих його деталей, частин та застрахованого додаткового обладнання внаслідок пожежі, вибуху або самозаймання; стихійного лиха, природних явищ (бурі, урагану, смерчу, повіні, затоплення, зливи, граду, селю, землетрусу, зсуву, оповзню, осідання грунту, обвалу, лавини, незвичайних для даної місцевості морозів та великих снігопадів, дії підґрунтових вод, шторму, цунамі, удару блискавки та інших надзвичайних явищ природи); бою скляних деталей транспортного засобу предметами (камінням), що вилетіли з-під коліс транспортного засобу, падіння дерев, інших предметів, зіткнення з тваринами (ризик "Стихійні лиха та інші події"). Отже, даний випадок, що стався 31.05.2014 року на а/д Городище-Рівне-Старокстянтинів внаслідок падіння дерева за участі [PERSON], носить ознаки страхового. Згідно п.5.1.2 умов добровільного страхування транспортного засобу виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, які виникають внаслідок порушення встановлених Правил дорожнього руху, а саме порушення правил швидкості руху. Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перевищення [PERSON] 31.05.2014 року дозволеної швидкості руху. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки, наданої Державтоінспекцією ВДАІ Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області від 15.05.2015 року, [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху (в тому числі за ст.124 КУпАП за скоєння дорожньо-транспортної пригоди) не притягувався (а.с.84). Згідно п.19 договору добровільного страхування транспортного засобу позивач виконав всі необхідні дії, зокрема, викликав на місце події працівників ДАІ; отримав довідку, яка підтверджує факт настання події, час і обставини події; після настання страхового випадку надав письмове повідомлення про настання страхового випадку за формою, встановленою страховиком; у семиденний строк надав можливість страховику провести огляд пошкодженого транспортного засобу. Крім того, позивач відповідно до вимог п.19.1.11 договору надав страховику всі необхідні документи, оформлені належним чином. Отже, позивач виконав всі умови, визначені у договорі добровільного страхування транспортного засобу №0113-1802-00 від 18.02.2014 року. Із змісту ст.6 Закону України "Про страхування" вбачається, що загальні умови і порядок проведення добровільного страхування визначаються правилами (умовами) страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно п.20.4.3. договору добровільного страхування транспортного засобу страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен календарний день прострочення, але не більше, ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування і складає страховий акт протягом 10 робочих днів з дати отримання страховиком всіх належним чином оформлених документів (п.21.3 договору). Відповідно до п.21.4 договору виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 30 робочих днів від дати складання страховиком страхового акту. 31.05.2014 в результаті падіння дерева на а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів позивачеві пошкодженням його транспортного засобу було спричинено матеріальних збитків на суму 12534,00 грн. (вартість відновлювального ремонту - 12534,00 грн.), що підтверджується рахунком-фактурою №Р001-2/1 від 27.08.2014 року, складеним ТзОВ фірма "МТВ" (а.с.20). Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 12534,00 грн. Ч.1 ст.23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. П.1 ч.2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Аналізуючи вищезазначені положення, слід зробити висновок, що відшкодування потерпілому моральної шкоди з підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, проводиться в розмірі, визначеному судом, особою, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. У своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля марки "GELLY CK", д.р.н. [NUMBER]. Тобто позивач просить суд відшкодувати заподіяну йому моральну шкоди з підстави, встановленої п.3 ч.2 ст.23 ЦПК України. Однак відшкодування потерпілому моральної шкоди з підстави, передбаченої п.3 ч.2 ст.23 ЦПК України, проводиться особою, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а не страховиком. В даному ж випадку протокол у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою не складався та відсутня особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Також суд звертає увагу на те, що не передбачено можливості відшкодування страховиком моральної шкоди з підстави, визначеної п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, договором добровільного страхування транспортного засобу №0113-1802-00 від 18.02.2014 року, умовами добровільного страхування транспортного засобу, які є невід'ємною складовою частиною цього договору, та Правилами. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позову в частині відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 125,34 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 23, 979-985, 988-992, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.6, 8, 20 Закону України „Про страхування",

Outcome: partial