Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею - 67.7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і житловий будинок. Позивач звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Право власності на вказаний житловий будинок станом на 27.01.2021 не зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно . Позивач зазначає, що в інший спосіб крім як в судовому порядку він не може довести та визнати за собою право власності на житловий будинок, тому змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Крім того, за клопотанням позивача витребувано з Більмацької державної нотаріальної контори спадкову справу № 452/2004 , відкриту після смерті [PERSON] . Ухвалою суду відповідачу було визначено, що він має право протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву, у порядку та формі, визначеній в ст.178 ЦПК України, також має право, відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, пред"явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу та відповідна кореспонденція вручена відповідачу. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 12 квітня 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач, його представник та представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином . Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, прохав задовольнити позов на тих підставах, що викладені в позовній заяві. Представник відповідач у відповідному клопотанні прохав розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечував. Представник третьої особи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим справа відповідно до ст.ст. 211, 223 ЦПК України розглядається без участі сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району - на селище міського типу Більмак. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів " від 17.07.2020 № 807-IX, утворено Пологівський район (з адміністративним центром у місті Пологи) у складі територій Більмацької селищної, Воздвижівської сільської, Воскресенської сільської, Гуляйпільської міської, Комиш-Зорянської селищної, Малинівської сільської, Малотокмачанської сільської, Молочанської міської, Оріхівської міської, Пологівської міської, Преображенської сільської, Розівської селищної, Смирновської сільської, Токмацької міської, Федорівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7-8) та 167 шт. простих іменних акцій відкритого акціонерного товариства "Запоріжсталь" ( а.с.38). З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті заповіту не склала. Позивач [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с.11) та довідкою органу реєстрації актів цивільного стану щодо народження [PERSON] ( а.с.12). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть ( а.с.13). Тобто, позивач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення тієї частки спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 19 листопада 2004 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ( а.с.33). Згідно поданої заяви державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області Дашевською А.О. була заведена спадкова справа №452/2004 ( номер справи в ЄРЗСС № 3745221) після померлої [INFO] [PERSON] ( а.с.32). 27 грудня 2004 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 167 шт. простих іменних акцій ВАТ "Запоріжсталь" ( а.с.40). Згідно довідки виконкому Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області, житловому будинку [ADDRESS] на підставі рішення №4 від 11 січня 2017 року Смирновської сільської ради про перенумерацію будинків по Смирновській сільській раді ( а.с.20). 27 січня 2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок позивачу було відмовлено, в зв"язку з тим, що документів, що підтверджують право власності на житловий будинок не надано. ( а.с.16). Відповідно до ППВСУ №7 від 30.05.2008 року, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 524, 527 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час відкриття спадщини) при спадкоємстві законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. В 1970 році [PERSON] отримала земельну ділянку площею 0,70 га для будівництва нового житлового будинку на старій присадибній ділянці. Рішенням виконкому Куйбишевської районної ради депутатів трудящихся від 08 липня 1970 року, [PERSON] дозволено забудову житлового будинку за типовим проектом та згодом вона на законних підставах в 1973 році збудувала житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . ( а.с.20). Зазначені обставини підтверджуються копію виписки з рішення засідання виконкому Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області від 29 квітня 1970 року, витягом з наказу по радгоспу "40 років Жовтня" від 26 квітня 1970 року ( а.с.19), копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, копією довідки виконкому Смирновської сільської ради Пологівського (Більмацького) району Запорізької області ( а.с.21). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок , житловий будинок по [ADDRESS] складається з : літ. "А", загальною площею - 67.7 кв.м., житловою площею - 32,8 кв.м., прибудова - літ. "а", літня кухня - літ."Б", прибудова - літ."б", вбиральня - літ. "В", сарай- літ. "Г", сарай - літ. "Д", сарай - літ."Ж", сарай - літ."З", ганок - літ."а1", "б1", "г1", козирок - літ."а2", літ."б2", погріб - №1, огорожа - №2, вимощення - літ "І". ( а.с.17,18,19). Згідно звіту № 0319 про незалежну оцінку житлового будинку по [ADDRESS] , його вартість становить 78403 грн. Технічним паспортом на житловий будинок, розташований за адресою: по [ADDRESS] ( розділ «Характеристика будівель та споруд»), довідкою виконкому Смирновської сільської ради Більмацького району Запорізької області № 405 від 15.12.2020 підтверджується, що об`єкти були побудовані в 1973-1980 роках. ( а.с.9, 21) Згідно листа КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» від 27 січня 2021 № 7, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване ( а.с.22). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку. Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час набуття права власності на будинок спадкодавцем, громадяни могли мати у власності житловий будинок. В ст.100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1973 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Згідно довідки виконкому Смирновської сільської ради № 405 від 15.12.2020, відповідно до записів у погосподарській книзі №11 за 2001-2005, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] ( померла [INFO] ), на момент смерті проживала разом з невісткою [PERSON] , [INFO] , яка проживає за вказаною адресою до цього часу. ( а.с.21). З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації права власності на побудовані до 05 серпня 1992 року об`єкти досить технічного паспорта з датою будівлі, а документи, що підтверджують введення в експлуатацію, не потрібні. Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, не позбавляє спадкоємця в праві на спадщину. Беручи до уваги те, що у позивача виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON] , суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved