Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

28.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] «УСК «Вієнна [PERSON]», [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у якому просила стягнути з [PERSON] суму збитку, не відшкодовану страховою компанією у розмірі 236741,10 грн., стягнути з [PERSON] УСК «Княжна Вієнна [PERSON]» на її користь 500,00 грн., стягнути з [PERSON] моральну шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 5000,00 грн., стягнути з [PERSON] на її користь витрати на юридичну допомогу у розмірі 10227,00 грн., та стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 2524,68 коп. 22.04.2016 року уточнила позовні вимоги та просила стягнути [PERSON] суму збитку, не відшкодовану страховою компанією у розмірі 280819,95 грн., стягнути з [PERSON] УСК «Княжна Вієнна [PERSON]» на її користь 500,00 грн., стягнути з [PERSON] моральну шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 20000,00 грн., стягнути з [PERSON] на її користь витрати на юридичну допомогу у розмірі 10227,00 грн., та стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 3115,47 коп. В обґрунтування позову зазначила, що 17 квітня 2015 року на автошляху «Київ-Харків» сталась дорожньо-транспортна пригода. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2105 під час виїзду на узбіччя, здійснивши лівий поворот, скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» під керуванням [PERSON]Н, який належить на праві приватної власності [PERSON], в результаті чого автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності. Згідно з висновком експерта товарознавця № 81 від 22.06.2015 року, вартість ремонту автомобіля позивачки становить 285241,10 грн., вартість проведення експертизи згідно квитанції №872077 від 15.06.2015 року становить 1000 грн., витрати на правову допомогу складають 10227,00 грн. [PERSON] УСК «Княжна Вієнна [PERSON]» виплатила позивачу відшкодування у розмірі 49500,00 грн., що є недостатньо для ремонту автомобіля позивача. На момент розрахунку експертного автотоваровідчого дослідження №81 від 22.06.2016 року сума ремонту була розрахована з урахуванням курсу євро станом на день складання експертного висновку 1 EUR=24,4458 грн., станом на день подання уточненої позовної заяви 1 EUR=29,1204 грн., у звязку з чим при перерахуванні розмірі матеріальної шкоди до курсу євро на день подання уточненої позовної заяви, матеріальна шкода становить 280819,95 грн. Моральна шкода обґрунтовується порушенням налагодженого стану життя, у звязку з відсутністю автомобіля на час його ремонту, з необхідністю вирішувати питання відшкодування шкоди у судовому порядку, все це спричинило душевні хвилювання, оскільки через постійні звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів на здійснення ремонту автомобіля, постійного відлучання з робочого місця, що вплинуло безпосередньо на стосунки з керівництвом. У звязку з чим позивачка була змушена звернутись до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою судді Ленінського р/с м. Харкова [PERSON] від 16.12.2015 року провадження в справі було відкрите. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 22.04.16 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 08.08.16 року провадження в справі було зупинене. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.10.16 року ухвалу Ленінського р/с м. Харкова від 08.08.16 року було скасовано та справу повернуто для продовження розгляду. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 16.01.17 року провадження в справі було зупинене. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.02.17 року ухвалу Ленінського р/с м. Харкова від 16.01.17 року було скасовано та справу повернуто для продовження розгляду. 24.04.17 року по справі призначено судову авто товарознавчу експертизу. 15\~грудня 2017\~року набрав\~чинності Закон\~України «Про\~внесення змін\~до Господарського\~процесуального кодексу\~України,\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів»від 03.10.2017 № 2147-VIII. Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. 16 квітня 2018 року цивільну справу було прийнято до свого провадження суддею Ольховський Є.Б. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] «УСК «Княжна Вієнна [PERSON]» в судове засідання не зявився, надали заяву, в якій просив слухати справу без їх участі, на адресу суду надіслав заперечення, в яких зазначив, що 30.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] «УСК «Княжна Вієнна [PERSON]» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АЕ/2852289, за яким забезпечено транспортний засіб ВАЗ-2105, д.р. №21017 СК, строк дії 31.03.2015 року 30.03.2016 року, ліміт відповідальності по майну становить 50000,00 грн., по здоровю у розмірі 100000, 00 грн., франшиза 500,00 грн. 24.07.2015 року позивачу відшкодовано суму у розмірі 49500,00 грн. за мінусом франшизи (500,00 грн.), оскільки згідно ст. 12 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог\~\~заперечувала частково, вказуючи про те, що вона не згодні з розміром відшкодування, оскільки рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року по цивільній справі № 550/603/16-ц за позовом [PERSON]. до [PERSON] третя особа [PERSON] "УСК "Княжа Вієнна [PERSON]" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що в даній ДТП винні як [PERSON], так і [PERSON] і ступінь їх вини є рівною - по 50 %. Дане судове рішення набрало законної чинності 12 березня 2018 року, про що є відмітка в засвідченій його копії доданої до додаткових пояснень. Згідно зазначеного висновку № 81 від 22 червня 2015 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу з врахуванням наявності в її автомобілі інших пошкоджень, не повязаних з ДТП, яке сталося за участю [PERSON] (Вказана інформація вбачається з протоколу № 81 огляду колісного транспортного засобу від 28.04.2015 року за участю представника [PERSON] «УСК» Княжна Вієнна [PERSON]», який вказано додатком №2 до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 81 від 22.06.2015 року) дорівнює 182\~409,71 грн. З ініціативи сторони відповідача [PERSON] судом була призначена по справі судова авто товарознавча експертиза, за результатами проведення якої Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] Міністерства юстиції України складено висновок № 1786 від 25 січня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, станом на 17 квітня 2015 року складає 137\~666 грн. 10 коп. страхова компанія [PERSON] «УСК» Княжна Вієнна [PERSON]» виплатила останній страхове відшкодування в загальній сумі 49\~500 грн., розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу дорівнює 88\~166 грн. (137\~666 грн.-49\~500 грн.=88 166 грн.) Враховуючі встановлені рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року по цивільній справі № 550/603/16-ц обставини наявності обопільної рівної вини в ДТП [PERSON] та [PERSON] по 50 % кожний, з [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 44\~083 грн. (88\~166 грн./2=44\~083 грн.). Відповідач [PERSON], жодного разу в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, причини неявки суду невідомі. Заявою від 12.04.2016 року позов визнав в повному обсязі. Прохав розглядати справу за його відсутність. (т.1 с.с. 135). Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України\~визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 12\~\~ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~\~передбачено, що кожна сторона повинна довести\~\~ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 квітня 2015 року на автошляху «Київ-Харків» сталась дорожньо-транспортна пригода. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2105 під час виїзду на узбіччя, здійснивши лівий поворот, скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen» під керуванням [PERSON]Н, який належить на праві приватної власності [PERSON], в результаті чого автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 20 червня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності (т.1 с.с. 66). Згідно рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 07.02.2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 12799,15 грн матеріальної шкоди, 2000,00 грн. моральної шкоди, 2175,20 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз та 992,16 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, а всього 17966, 51 грн. ( т.2 с.с. 163- 164). Під час розгляду зазначеної справи Чутівським районним судом Полтавської області було призначено судову авто технічну експертизу, за результатами її проведення Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] Міністерства юстиції України було складено висновок № 1714 від 08 грудня 2017 року. З даного висновку вбачається, що у вищевказаній дорожній обстановці: дії водія [PERSON] не відповідають вимогам п. 10.1 ПДР; дії водія [PERSON] не відповідають вимогам п. 12.3 ПДР; [PERSON] та [PERSON] мали технічну можливість уникнути даної ДТП. Як вбачається з рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року по цивільній справі № 550/603/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа [PERSON] "УСК"Княжа Вієнна [PERSON]" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд прийшов до висновку, що в даній ДТП винні як [PERSON], так і [PERSON] та ступінь їх вини є рівною - по 50 %. Дане судове рішення набрало законної чинності 12 березня 2018 року, про що є відмітка в засвідченій його копії до даної до додаткових пояснень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, з урахуванням деяких особливостей, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, тобто залежно від ступеня вини кожного. Верховний Суд України 5 листопада 2015 року при розгляді справи № 5-218кс 15 висловив правову позицію про те, що у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний звязку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали; дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв; хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію); тобто зясувати ступінь участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. Згідно з розясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 №6 «шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли не подільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну наслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам». Позивач зазначає, що згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 81, складеного 22 червня 2015 року щодо встановлення матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля VolkswagenPassat, державний номер [NUMBER] на дату ДТП 18.04.2015 року вартість відновленого ремонту вказаного автомобіля дорівнює 285\~241 грн.10 коп. Однак, згідно зазначеного висновку № 81 від 22 червня 2015 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу визначена з врахуванням наявності в її автомобілі інших пошкоджень, не повязаних з ДТП, яке сталося за участю [PERSON] Листом від 19.07.11 р. Верховним Судом України роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком авто товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.03 р., відновлювальний ремонт це комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісних транспортних засобів чи його складника (-ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу, відповідно до п. 2.3. Методики, - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. У відповідності до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України Про судову експертизу , і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен розяснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. Оскільки висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 81, від 22 червня 2015 року, виконаний суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], не відповідає вимогам п. 7.38, п. 7.39, п.8.6.2 «[PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», суд визнає його лише як доказ який не має переваги над висновком експерта. З ініціативи сторони відповідача [PERSON] судом була призначена по справі судова авто товарознавча експертиза, за результатами проведення якої Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] Міністерства юстиції України складено висновок № 1786 від 25 січня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, станом на 17 квітня 2015 року складає 137\~666 грн. 10 коп. (т.2 с.с. 115-134). Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 8 частини 2\~статті 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України\~передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз*яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди\~\~відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята\~статті 1187 ЦК,\~\~пункт 1 частини другої статті\~\~1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно вимог\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. [PERSON] УСК «Княжна Вієнна [PERSON]» виплатила [PERSON] відшкодування у розмірі 49500,00 грн. за мінусом франшизи (500,00 грн.), оскільки згідно ст. 12 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. З огляду на зазначене позовні вимоги щодо стягнення зі страхової компанії суми франшизи в розмірі 500 грн. задоволенню не підлягають. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу дорівнює 88\~166 грн. (137\~666 грн. - 49\~500 грн. = 88 166 грн.) Враховуючі встановлені рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року по цивільній справі № 550/603/16-ц обставини наявності обопільної рівної вини в даній ДТП [PERSON] та [PERSON] по 50 % кожний, з [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 44\~083 грн. (88\~166 грн. / 2 = 44\~083 грн.) Позивач в уточненому позові вказує, що сума матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню збільшилась за рахунок підвищення курсу євро до гривні. На думку суду [PERSON] не наводить належний розрахунок цих вимог, тому зрозуміти які матеріальні витрати були включені у розмір матеріальної шкоди, яку заявлено до стягнення з індексацією до курсу євро не надається за можливе. Позивачем в порушення вимог ст. 12 ЦПК України не доведено, що таке коливання вплинуло на розмір ремонтних робіт, ціни вартості використаних матеріалів та деталей. Таким чином доводи позивача про збільшення розміру відшкодування в звязку із коливанням курсу валют є необґрунтованими належними та допустимими доказами. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз'яснень, що містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з нього моральної шкоди визнав в повному обсязі. Надав з цього приводу письмову заяву (т.1 с.с. 135), в звязку з чим суд не вбачає підстав для відмови в задоволення позову в цій частині. Відповідно до вимог п.3 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що позовні вимоги про стягненя з [PERSON] на користь позивачки моральної шкоди задоволені в повному обсязі суд вважає за необхідне покласти на нього судові витрати до яких відносяться і витрати щодо правової допомоги.

Outcome: partial