Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

ТОВ "Котельні лікарняного ко мплексу" 26.12.2016р. звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про знесення самочинно збудованого майна . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 2006 р. є власником нежитлового приміщення площею 169, 9 м2 по [ADDRESS]. В даний час це приміщення здається в оренду для магазину торгівлі м'ясною продукцією. З серпня 2016 року на сусідній ділянці по [ADDRESS] розпочали будівництво без будь-яких дозвільних документів. На час подання позову будівництво продовжується, вирита траншея та котлован для фундаменту під будівлю, площею, яка значно перевищує площу колишнього гаража, до стіни будівлі позивача прибудовується інша споруда, розпочато будівництво стін. Неодноразово було викликано поліцію, оскільки роботи зі зведення самочинного завдавали майнової шкоди приміщенню та порушували нормальні виробничі умови діяльності магазину. [PERSON], яка є власником земельної ділянки на підставі договору купівлі - продажу від 22.04.2010р., на якій відбувається незаконне будівництво на письмову вимогу позивача припинити порушення не відреагувала. Наявність такого будівництва порушує права ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" як власника, оскільки: - При проведенні данних будівельних робіт був частково зруйнований фасад, вивіска магазину, пошкоджена знизу стіна нашого приміщення, а також перекритий вентиляційний отвір, спричинена майнова шкода та є загроза втрати платоспроможного орендаря; - Внаслідок спорудження самочинного будівництва відстань забудівель не відповідає Державним будівельним нормам 360-92**, додатку 3.1 таблиці 1, мінімальні протипожежні розриви між будівлями повинні становити не менше 6 метрів. Згідно НАПБ А.01.001-2014 "Правила пожежної безпеки в Україні" пункту 1.14 розділу ІІІ споруди торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення повинні розміщуватися на відстані не менше 10 метрів від інших будівель та споруд; - На скаргу до ДАБК від 03.10.2016 відповіддю № 1913/0/250-16 від 02.11.2016 було повідомлено наступне : дозволів на виконання будівельних та підготовчих робіт на сусідніх ділянках немає, наявні ознаки виконання робіт з улаштуванням траншеї, складовано плити перекриття і що на момент виїздів будівельні роботи не виконувалися. В судове засідання представник позивача з'явилась. Позов підтримала посилаючись на підстави в ньому викладені. Пояснила що з грудня 2016 року ( час подання позову) на день розгляду справи у суді майже всі вищезазначені порушення відповідачем усунуті, окрім недотримання відстані від їх стіни до будівлі позивача внаслідок чого відбувається залиття їхньої ділянки з даху будівлі [PERSON] Також зазначила що оскільки будівлі відповідача є самовільною вона несе загрозу та перешкоджає позивачу користуватись власним майном. Представники відповідачки до судового засідання з'явились. Позов не визнали зазначивши що [PERSON] здійснює будівництво на належній їй земельній ділянці на підстави отриманих дозвільних документів і жодним чином права позивача не порушені. Представник 3-ї особи в судовому засіданні надав письмові пояснення Інспекції ДАБК та документи в їх обгрунтування, надав аналогічні пояснення в судовому засіданні. Позов підтримав. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом встановлено що ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10840439 від 05.06.2006р. є власником нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 169, 9 м2 по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2006р. [PERSON]на підставі договору купівлі-продажу належить гараж б/н загальною площею 19,2 кв.м. по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2010 р.та земельна ділянка з цільовим призначенням для обслуговування індивідуального гаража б/н по [ADDRESS] площею 0,0071 га. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку. визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». В ході позапланової перевірки Інспеції ДАБК на об'єкті «Об'єкт будівництва по [ADDRESS]» (акт № 2-А від 12.01.2017 на підставі листа ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» від 16.12.2016) виходом на місце встановлено, що за адресою: [ADDRESS] розпочато будівництво будівлі. На момент перевірки були виконані будівельні роботи з влаштування фундаменту, частково виконані зовнішні стіни з піно блоку та цегляні колони висотою 2,0 м. Орієнтовні зовнішні розміри будівлі 4,5 х 10,0 м. Перекриття відсутнє, двірні та віконні отвори не заповнено. Будівля розташована впритул до існуючої нежитлової будівлі літ. «А-1» по [ADDRESS]. Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради з урахуванням вищевказаних документів та за результатами візуального огляду об'єкту встановлено, що роботи з реконструкції нежитлової будівлі гаражу по [ADDRESS] виконується зі зміною зовнішньої конфігурації об'єкта, а саме збільшенням площі (площа гаражу згідно інформації з Державного реєстру 19,2 кв.м., згідно декларації про початок будівельних робіт - 65,0 кв.м.), без належно затвердженого проекту, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 26, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2, 3 ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», та в декларації про початок виконання будівельних робіт від 29.11.2016 № ХК 083163332662 по об'єкту «Реконструкція нежитлової будівлі гаражу за адресою: [ADDRESS]» зазначено недостовірні дані щодо містобудівних умов та обмежень та затвердженої проектної документації. Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за результатами позапланової перевірки в межах своїх законних повноважень у зв'язку з виявленням факту подання [PERSON] в декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірних відомостей, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, як такий, що реконструйований без належно затвердженої проектної документації та з істотним порушенням будівельних норм і правил, згідно з Наказом Інспекції № 41 від 22.02.2017 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 29.11.2016 № ХК 083163332662 на об'єкт: «Реконструкція нежитлової будівлі гаражу за адресою: [ADDRESS]». Представник позивача в позові вказала що права позивача порушені діями відповідача, а саме: -збудована відповідачем споруда прибудована впритул до стіни нежитлової будівлі позивача, із-за чого частково зруйнований фасад, вивіска магазину, пошкоджена знизу стіна приміщення,перекритий вентиляційний отвір, -спричинена майнова шкода та збитки на суму від 7 тис.грн. до 12 тис.грн., що можуть збільшуватись; - є загроза втрати платоспроможного орендаря приміщення магазину. - дах самовільної будівлі відповідача має нахил в бік приміщення позивача, по якому всі опади у вигляді дощу або снігу будуть скочиватись на дах приміщення позивача та руйнувати його. Тобто порушення прав позивача на вільне та безпечне користування своєювласністю -нежитловою будівлею існує та продовжується, спричиняється майнова шкода та існує можливість подальших порушень законних прав, свобод та інтересів позивача. Також наявність будівлі з істотними порушеннями створює небезпеку для громадян - відвідувачів та працівників магазину позивача. До прав, що підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб'єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого ч. 3 ст. 376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідного органу або іншої зацікавленої особи є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп. 5, 17 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном. Така ж сама позиція міститься у правових висновках ВСУ викладених у постанові від 19.11.2014 у справі № 6-180цс14 згідно якої, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи, окрім органів місцевого самоврядування чи власників земельної ділянки, а також Інспекції ДАБК, можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, в правовій позиції висловленій в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.04.2017 року ( № 354/612/13ц) зазначено що з урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16,386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою. Таким чином суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб,.і , залежно від установленого ,- вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Збудований об'єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об'єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, передбачений статтею 391 ЦК України. Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням володіння. Підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. Суд констатує що сторонам не доведено наявність судового рішення про необхідність здійснити перебудову спірної будівлі для усунення порушень прав позивача. Якщо технічна можливість перебудови об'єкту нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд незалежно від поважності причин відмови, за позовом органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд констатує що позивач в порушення зазначених приписів належними та допустимими доказами не довів факт порушення його прав а також те, що в разі якщо дійсно порушення мають місце їх неможливо усунути перебудовою самовільної споруди оскільки знесення об'єкту самовільного будівництва на землі, що належить забудовнику на праві власності, є самою крайньою мірою втручання у діяльність власника. Посилання представника позивача про наявні під час будівництва пошкодження його майна спростовані самим представником , яка в судовому засіданні визнала фактичне усунення всіх вказаних порушень з буку відповідачки. Посилання на схил даху самовільної будівлі що призводить до залиття ділянки позивача - не доведений належним технічним висновком ( експертизою тощо). Оскільки суд не знаходить підстав для задоволення позову не підлягають стягненню і судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed