Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що він на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України та зобов`язати Куп`янський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області видати йому паспорт громадянина України. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Челябінська РФ, громадянин без громадянства, ідентифікаційний номер не одержував, інвалід 2-ї групи без терміново, непрацездатний, в Комунальній установі «Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації знаходиться з 25.06.1981 року після переведення з Безмятеженського будинку-інтернату. За час перебування в Безмятеженському будинку-інтернаті та в Куп`янському будинку-інтернаті, який потім було перейменовано в Комунальну установу Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, заявник і керівництво цієї установи в установленому законом порядку не зверталися до державних органів про одержання [PERSON] паспорта громадянина України та одержання номера картки платника податків, так як останній знаходився на повному матеріальному забезпеченні держави і в силу свого розвитку він не розумів вирішення питання про одержання паспорта громадянина України та номера картки платників податків. Відповідно до ст. 3 п. 1 Закону України «Про громадянство України» усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України є громадянами України та мають право на одержання паспорта громадянина України. Таким чином, заявник вважає, що оскільки на день проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року він постійно проживав на території України в Куп`янському будинку-інтернаті і мав право на одержання громадянства та паспорта громадянина України. 08 лютого 2019 року керівництво Комунальної установи Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації(колишній Куп`янський будинок-інтерна), де заявник постійно проживає та знаходиться на повному матеріальному забезпеченні, звернулося до Куп`янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області з листом про видачу [PERSON] паспорта громадянина України, на що листом вказаним відділом було відмовлено, так як останній не надав до відділу перелік відповідних документів і в даному випадку було рекомендовано звернутися до суду про встановлення його, як особу, що був громадянином СРСР та на день проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року вінпостійно проживав на території України в Куп`янському будинку-інтернаті, який на сьогодні перейменований в керівництво Комунальну установу Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Одержання паспорта та номера картки платника податків заявнику необхідно для цивільно-правових дій на території України, забезпечення одержання пенсії та обслуговування державними установами якнепрацездатного інваліда. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27.09.2019 р. заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви, які просить суд задовольнити. Представник заінтересованої особи: Куп`янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області - Ульянченко К.М. та представник заінтересованої особи: Комунальної установи «Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації - Олійник Я.Г. у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви. Ч. 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд вважає за можливим ухвалити рішення. Суд, заслухавши заявника, представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Челябінськ, РФ, без громадянства, ідентифікаційний номер не одержував, інвалід 2-ї групи без терміново, непрацездатний, в Комунальній установі «Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації знаходиться з 25.06.1981 року після переведення з Безмятеженського будинку-інтернату та знаходиться на повному державному утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про народження (запис поновлено повторно) серії [NUMBER] , виданим 23.03.2018 року Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 5); довідкою до акта огляду МСЕК серії 10ААБ №168986 (а.с. 6); дозволом №1028/6 Відділу соціального забезпечення Виконавчого комітету Харківської області УРСР (а.с. 8); Випискою з наказу №28 від 28.01.1977 року Безмятеженського будинку-інтернату для психічно хворих (а.с. 9); Випискою з наказу №136 від 08.10.1980 року Безмятеженського будинку-інтернату для психічно хворих (а.с. 10); Випискою з наказів по Куп`янському будинку-інтернату (а.с. 11); довідкою №639-19/05 від 20.09.2019 року Комунальної установи «Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (а.с. 31); Наказом №18 по Куп`янському будинку-інтернату від 05.04.1983 року (а.с. 30); Рішенням №212 від 28.03.1983 року Виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів (а.с. 29); Наказом №132 від 01.04.1983 року Харківського обласного відділу соціального забезпечення (а.с. 28); Листом Міністерства соціального забезпечення Української РСР від 21.03.1983 р. (а.с. 27); Довідкою АБ №126648 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 26). Згідно довідки №638-19/05 від 20.09.2019 року Комунальної установи «Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (а.с. 12) [PERSON] є дієздатною особою та рішенням суду дієздатності не позбавлений. Як убачається з довідки №11877 від 26.07.2012 року СГІРФО Куп`янського МВ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 7) [PERSON] звертався до СГІРФО Куп`янського МВ ГУМВС України в Харківській області з приводу видачі паспорту замість втраченого та проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої країни. Отже, реалізація права заявника на набуття паспорта громадянина України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 24 серпня 1991 року було прийнято «Акт проголошення незалежності України». Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13листопада 1991року )проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. Згідно з пунктом 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України",або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Отже, у таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника на території України, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, громадянином іншої держави він не був. Права особи, пов`язані з громадянством, виписані в статті 25 Конституції України, віднесені до розділу ІІ «Права, свободи і обов`язки людини і громадянина» і пов`язані із фізичною особою, а отже встановлення факту постійного проживання на території України безпосередньо є пов`язаним з виникненням у неї права на набуття громадянства України. Враховуючи, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для підтвердження належності до громадянства України, отримання паспорта громадянина України, беручи до уваги наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж тривалого терміну та зокрема, станом на 24.08.1991 р., суд приходить до висновку, що заява в цій частині вимог підлягає задоволенню. Щодо вимог заяви в частині зобов`язання Куп`янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області видати заявнику паспорт громадянина України, то суд відмовляє у задоволенні цих вимог, беручи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року є лише підставою для одержання відповідних документів, зокрема паспорту громадянина України, та встановлений відповідний порядок його одержання. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Крім того, [PERSON] , є інвалідом 2 групи, що є підставою для звільнення його від сплати судового збору відповідно до вимог п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial