Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

7 березня 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просив: - визнати за ним право власності на 2/3 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] - визнати за ним право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Стверджував, що за життя його мати - [PERSON] склала заповіт, яким зробила розпорядження щодо належного їй майна на випадок своєї смерті, зокрема, заповіла в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належний їй житловий будинок, розміщений за адресою: [ADDRESS] (далі за текстом - спірний житловий будинок). [INFO] померла його мати, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої в тому числі входить спірний житловий будинок. Зазначав, що чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Також стверджував, що [PERSON] (син спадкодавиці та його брат) помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Наполягав, що спадкоємці [PERSON] після його смерті спадщину не прийняли. Крім того, зазначав, що 07.12.2017 року [PERSON], скористався наданим йому законодавством правом та відмовився від прийняття спадщини, що підтверджується Заявою 60 АБ 0209607 від 07.12.2017. З метою оформлення спадщини, ним було подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса Печенізького районного нотаріального округу Харківської області Кормільця М.П., проте, 31.01.2018 року останній відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину стосовно спірного житлового будинку, оскільки на час оформлення спадщини відсутні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на будинок. З огляду на зазначене вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом. Представник відповідача - Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 22), через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 23). Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок [ADDRESS], виготовлений 14.11.2017 року КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» (інвентаризаційна справа № 176, квартал № 19), а також висновку про технічний стан житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами № 64, складеного техніком [PERSON] та підписаний директором КП «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» 21.11.2017 року, право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстровано (а.с. 14-17, 18). Разом з тим, відповідно до довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 3971 від 07.11.2017 року домоволодіння в селі П'ятницьке, Печенізького району, Харківської області, розміщене по вулиці Назарова, 12 значиться за [PERSON] (згідно погосподарської книги) (а.с. 13). Крім того, згідно листа Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 02-25/486 від 11.06.2018 року, а також копії запису погосподарської книги у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] на праві користування дійсно проживала гр. [PERSON]. Також, остання значиться головою домогосподарства (облікова картка об'єкта погосподарського обліку на 2016-2020 рік, номер об'єкта погосподарського обліку 418-1) (а.с. 49-50). Водночас, судом встановлено, що 11.05.2012 року у смт. Печеніги, Печенізького району Харківської області [PERSON] було складено та підписано заповіт, за яким на випадок її смерті зроблено таке розпорядження: належний їй житловий будинок, розташований в [ADDRESS], вона заповідає своєму синові - [PERSON]; належний їй житловий будинок, розташований в [ADDRESS] та всі земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які будуть належать їй на день її смерті заповідала своїм синам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в рівних частках кожному. Заповіт записаний зі слів [PERSON] та посвідчений 11.05.2012 року державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області Юрченко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 182. Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний у присутності нотаріуса. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 52049165 від 24.05.2018 р. зазначений заповіт [PERSON] є чинним, інші заповіти/спадкові договори - на зазначений спірний житловий будинок відсутні (а.с. 7, 41). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26 липня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 8). Відповідно до довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 3970 від 07.11.2017 року, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] з 01.10.1981 року - одна (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52049157 від 24.05.2018 року, а також листа приватного нотаріусу Печенізького районного нотаріального округу Харківської області Кормільця М.П. № 337/0116 від 23.05.2018 року, вбачається, що приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області Кормільцем М.П. згідно заяв спадкоємців 07.11.2017 після померлої [PERSON] було заведено спадкову справу № 101/2017, 11.05.2012 спадкодавицею був складений заповіт та зареєстрований за реєстровим номером 182, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 40, 42). 07 листопада 2017 року із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] до приватного нотаріуса Печенізького районного нотаріального округу Харківської області Кормільця М.П. звернувся [PERSON], заява зареєстрована за № 267 (а.с. 43). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] є сином, мовою оригіналу - «[PERSON] и [PERSON]» (а.с. 6). Виходячи зі змісту заповіту, складеного [PERSON], спірний житловий будинок, мав бути успадкований [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - в рівних частках кожному (а.с. 7). Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 01 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області вбачається, що [PERSON] (син спадкодавиці та брат позивача) помер [INFO] (а.с. 10). Згідно листів в.о. завідувача Печенізької державної нотаріальної контори Дідік Є.Г. № 125/01-16 від 17.07.2018 року та Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області № 3548/01-16 від 21.08.2018 року вбачається, що після померлого 30.06.2011 року [PERSON] спадщину фактично прийняла [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відкрита спадкова справа за № 30/2012. Так, 11.05.2012 р. за № 179 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 7,96 га; 0,86 га; 0,12 га, які розташовані на території Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області на ім'я [PERSON]. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], в термін передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців), з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с.73-75 ). Разом з тим, як вбачається з листа Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 02-25/879 від 18.09.2018 року, а також за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 18.09.2018 року встановлено, що [PERSON], [INFO], значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] та помер [INFO], на день смерті за ним вів догляд його брат [PERSON] (а.с.86,87 ). Згідно заяви [PERSON] 50 АБ 0256881 від 25 вересня 2017 року, останній відмовився від частини на спадщину, належну йому за законом, після померлої [INFO] його матері - [PERSON] на користь її сина [PERSON]. Заява підписана в присутності нотаріусу Ленінського нотаріального округу Московської області Тищенко С.О., та посвідчена справжність підпису. Заяву реєстровано в реєстрі за № 3-3032 (а.с. 44) Згідно заяви [PERSON] 50 АБ 0209607 від 7 грудня 2018 року, останній відмовився від частини на спадщину, належну йому за заповітом, посвідченого нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Юрченко О.М. 11.05.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 182, після померлої [INFO] його матері - [PERSON] на користь її сина [PERSON]. Заява підписана в присутності нотаріусу Ленінського нотаріального округу Московської області Тищенко С.О., та посвідчена справжність підпису. Заяву реєстровано в реєстрі за № 5-3981 (а.с. 45) Листом приватного нотаріусу Печенізького районного нотаріального кругу Харківської області Кормільця М.П. № 70/01-16 від 31 січня 2018 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок (а.с. 11). В обґрунтування відмови було зазначено, що так як відсутні правовстановлюючі документи на майно [PERSON], померлої [INFO], видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки це суперечитиме п. 4.15 Розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] В межах строку та в порядку, визначених статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом, складеним [PERSON], спадкова справа № 101/2017 (а.с. 40, 42, 43). Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом, помер [INFO] (а.с. 10). Врахувавши викладене та проаналізувавши положення статей 1222, 1223, 1245 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який спадкодавець заповідав брату позивача, який помер до дня відкриття спадщини, слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому право на спадкування цієї частки майна одержують спадкоємці за законом (статті 1261 - 1265 цього Кодексу). [PERSON], який є також спадкоємцем за заповітом, звернувся до нотаріуса з заявами про відмову від частини належної йому спадщини за заповітом та за законом на користь позивача - [PERSON] (а.с. 44, 45), що узгоджується з вимогами статей 1273, 1274 Цивільного кодексу України. Разом з тим, позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадщину у виді спірного житлового будинку, оскільки попередній власник цього будинку, його мати - [PERSON] не забезпечила державної реєстрації цього права. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 1.07. 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав (ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") Виходячи зі змісту пункту 1.1. Загальних положень Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 18 квітня 2005 року № 95, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11 травня 2005 року за № 487/10767, терміни використовуються у такому значенні: - голова домогосподарства - особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку; - житловий будинок - незалежна споруда, що має дах, зовнішні або розподіляючі стіни, які сягають від фундаменту до даху, має поштовий номер та основна частина якої (більше половини загальної площі) використовується під житлові приміщення. Відповідно до пункту 2.16. Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 18 квітня 2005 року № 95, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11 травня 2005 року за № 487/10767: Особовий рахунок домогосподарства складається з титульної частини, розділу I "Список членів домогосподарства", розділу II "Житловий будинок (квартира) в приватній власності громадян", розділу III "Худоба та птиця в приватній власності домогосподарства", розділу IV "Сільськогосподарська техніка в приватній власності домогосподарства", розділу V "Земля у приватній власності та оренді членів домогосподарства", розділу "Додаткові відомості" та спеціальної частини, відведеної для підписів голови домогосподарства та уповноваженої особи, що здійснювала записи. Відповідно до роз'яснень, які містяться в листі Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Тоді як, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 1 липня 2004 року, а саме з дня набрання чинності Законом України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом, Закон № 1952-IV) та в порядку, встановленому Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9 червня 1998 року № 121. Оскільки згідно зі статтею 3 Закону № 1952-IV право власності на нерухоме майно, набуте згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнається державою, суд дійшов висновку про те, що будинок 12, розташований по вулиці Назарова в селі П'ятницьке, Печенізького району, Харківської області, увійшов до складу спадкового майна, яке залишила після смерті [PERSON] Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України позивач має право на спадкування спірного будинку як особа, визначена у заповіті, складеному [PERSON], та як така особа, на користь якої інший спадкоємець відмовився від спадщини. Крім того, на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України позивач, який є сином [PERSON], має право на спадкування за законом після смерті останньої як спадкоємець першої черги. Інших спадкоємців [PERSON] за законом та заповітом не встановлено. Оскільки позивач звернувся до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], він є таким, що прийняв спадщину та згідно частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкове майно йому вже належить з дня відкриття спадщини. Разом з тим, неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса позбавляє позивача можливості зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved