Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позиція позивача та відповідачів, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувя до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування\~позову зазначає,\~що він був членом колгоспу «Червона зірка» с.Новоаврамівка, Хорольського району . Даний факт підтверджується трудовою книжкою № [NUMBER] на ім`я позивача, виданої 20.06.1992 колгоспом «Червона зірка». У першій графі вказаної трудової книжки Розділу « Членство в колгоспі» у записі від 20 червня 1992 року вказано про те, що позиач прийнятий у члени колгоспу рішенням зборів уповноважених від 20.06.1992 року протокол №3. Даний факт підтверджується і архівним витягом від 5.10.2020 №01-171196 . Згідно довідки виконкому Новоаврамівської сільради Хорольського району, Полтавської області №02/19-1118 від 30.10.2020 року відповідно протоколу №4 від 26.12.1995 року згідно списку осіб, працюючих у КСП «Червона зірка» були видані сертифікати на земельні паї. Позивачу вказаний сертифікат не видався.Дана обставина підтверджена і відповіддю на запит адвоката Бондаренка С.Г. Хорольського відділу Держгеокадастру за №717/116-20 ВІД 22.10.2020. В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, але подали до суду заяву про розгляд справи у їх відстуність, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача\~ Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, в якій прохали відмовити у задоволенні позову. В судове засідання представник відповідача Хорольської районної\~державної адміністрації не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247\~ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідачів, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач був членом колгоспу «Червона зірка» с.Новоаврамівка, Хорольського району . Даний факт підтверджується трудовою книжкою № [NUMBER] на ім`я позивача, виданої 20.06.1992 колгоспом «Червона зірка». У першій графі вказаної трудової книжки Розділу « Членство в колгоспі» у записі від 20 червня 1992 року вказано про те, що позиач прийнятий у члени колгоспу рішенням зборів уповноважених від 20.06.1992 року протокол №3. Згідно довідки виконкому Новоаврамівської сільради Хорольського району, Полтавської області №02/19-1118 від 30.10.2020 року відповідно протоколу №4 від 26.12.1995 року згідно списку осіб, працюючих у КСП «Червона зірка» були видані сертифікати на земельні паї. Позивачу вказаний сертифікат не видався. Норми права, застосовані судом. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-УІ " Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) маютьколишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). За положеннями пункту 1 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства; паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (абзаци 2, 3). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (пункт 2 цього Указу). Тобто, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю, вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Згідно з п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами ст.22,23 ЗУ України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємтсва на час паювання; 2 ) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3 ) одержання колективним сільськогосподарським підприємством акту. Відповідно до запису у трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] , що видана [PERSON] від 20.06.1992, 20.07.1992 року Цівину було направлено на навчання до Харківського інституту механізації та електрифікації. Розпаювання земель КСП " Червона Зірка" та видача державного акту на право колективної власності на землі серії ПЛ № 00007 було здійснено 04 лютого 1996 року. Суд констатує, що таким чином на момент розпаювання земель колгоспу "Червона зірка" та видачі вказаного державного акту [PERSON] не перебував у трудових відносинах із КСП " Червона Зірка" та не мав права на отримання земельної частки ( паю). Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і переривання перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Відповідно до статтею 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Паювання земель КСП "Червона зірка", почало проводитися з 1996 року, а тому [PERSON] , як колишній член колгоспу повинний був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі КСП "Червона зірка" зазначеного вище державного акту на землю. Суд констатує, що позивачем не обґрунтовано поважність причин пропуску строку позовної давності, при цьому, суд в ході розгляду справи також не встановив таких причин. За роз`ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» при доведеності позову, наявності заяви про застосування строку позовної давності, зробленою стороною у справі до ухвалення судом рішення та встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у позові має бути відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа, в даному випадку із 04.02.1996 1996 року.

Outcome: dismissed