Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 09.07.2016 року під час загальних зборів членів СТ «Дніпро», що проходили на території СТ «Дніпро» в с. Червона Слобода Черкаського району, голова правління садового товариства - [PERSON] з мотивів явної неповаги, публічно звинуватив позивача у намаганні привласнити гроші СТ «Дніпро» у приблизній сумі 70000-100000 грн., зазначивши, що якби він не перешкодив, то дані кошти [PERSON] мав би отримати від ФОП [PERSON], за сприяння у наданні робіт з розчистки замкненої технічної водойми, що межує із земельною ділянкою СТ «Дніпро». Вважаючи інформацію поширену відповідачем недостовірною, позивач зазначає про порушення своїх особистих немайнових прав. Неправомірними діями [PERSON] занижено цінність [PERSON] як представника соціальної групи. Охарактеризувавши публічно позивача як злочинця, [PERSON] піддав останнього неправомірній критиці і порушив його соціальні зв'язки та сталі морально-етичні норми, які захищають поняття честі і гідності особи. Через дані події позивач перебуває у стані постійного нервового напруження та стресу, що виразилось у зниженні працездатності та порушення сну. Через наклеп з боку відповідача, [PERSON] постійно змушений виправдовуватись перед членами садового товариства. Крім того через те, що переважна більшість членів СТ «Дніпро» протягом весняно-літнього періоду постійно проживає на території садового товариства, позивач змушений рідше відвідувати дачний будинок, щоб уникнути несправедливих звинувачень з боку громадян. Враховуючи, що неправомірні дії відповідача призвели до порушення нормального та звичного способу життя відповідача, негативно відобразились на його соціальних зв'язках та змусили обмежити себе у певних сталих речах, позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задоволити. Додатково позивач просив стягнути з відповідача витрати за правову допомогу. [PERSON] та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. 224 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка - [PERSON] зазначив, що підприємницька діяльність ФОП [PERSON] належить йому. Позивач [PERSON] є його знайомим і саме він попросив [PERSON] приїхати почистити озеро, а згодом познайомив з відповідачем по справі і в подальшому всі справи, що стосувались очистки озера свідок вів з [PERSON] Ніяких грошей [PERSON] свідок не обіцяв та не пропонував. [PERSON] допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що вона є членом СТ «Дніпро» і 09.07.2016 року була секретарем на загальних зборах членів товариства та вела протокол зборів. Коли членами товариства було поставлено до розгляду перше питання щодо звіту [PERSON], останній став розповідати про те, що [PERSON] і [PERSON] хотіли зробити «відкат» коштів за очистку озера. В присутності свідка [PERSON] став звинувачувати [PERSON] в тому, що він взяв кошти, а потім що намагався взяти кошти. Через сварку з боку [PERSON], збори членів СТ «Дніпро» були перенесені. Після публічного виступу [PERSON] та закінчення зборів, люди стали розпитувати чи дійсно [PERSON] хотів отримати «відкат». До цих подій свідок знала позивача як людину, що приймає активну участь у діяльності СТ «Дніпро». Події, що сталися на зборах призвели до того, що позивач наразі пригнічений та переживає стрес. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначив, що є членом СТ «Дніпро» і був присутнім на зборах товариства 09.07.2016 року, де [PERSON] звинуватив [PERSON] у тому, що останній запросив до робіт «свою фірму» та отримав «відкат» або мав отримати. До даних подій позивач користувався авторитетом у членів СТ «Дніпро», а після звинувачень з боку [PERSON] люди почали негативно ставитись до [PERSON] Ніяких підтверджень своїм словам [PERSON] не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була присутня на зборах членів СТ «Дніпро» 09.07.2016 року. Коли на даних зборах стали питати відповідача по справі щодо витрат садового товариства, останній повідомив, що [PERSON] взяв гроші товариства у сумі 100000 грн., потім виправив суму на 70000 грн. і вказав, що позивач отримав «відкат» від фірми, яка мала чистити озеро. Позивача свідок знає як чесну та добропорядну людину. Заслухавши пояснення позивача його представника та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно протоколу конференції членів СТ «Дніпро» від 09.07.2016 року на зборах серед інших членів, були присутні і позивач та відповідач. Першим питанням на вказаних зборах слухався звіт голови СТ «Дніпро»[PERSON] про проведену роботу за 2015 рік. Голова правління доповів, що планував заключити договір на проведення робіт по очищенню озера з одним підприємством, але члени СТ «Дніпро» - [PERSON] та [PERSON] наполягли на тому, щоб роботи по очищенню озера проводило інше підприємство. В процесі роботи вони створили ініціативну групу з метою отримання коштів у сумі 100000 грн. на свою користь із цільових внесків членів товариства на проведення робіт з очищення водозабірної водойми. Але ініціативна група ці кошти не отримала через те, що [PERSON] не дав можливості їм це зробити. Підтвердженням своїх слів голова правління товариства зазначив, що застосував технічні засоби для запису розмов, які велися учасниками групування та власниками обладнання, що надавалося для проведення робіт. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України). Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Положеннями ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений главою 3 цього Кодексу. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК ( 435-15 ) і статті 10 ЦПК ( 1618-15 ) обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач під час проведення зборів членів СТ «Дніпро» 09.07.2016 року, створив конфліктну ситуацію, зокрема поширив відносно [PERSON] недостовірну інформацію, зокрема жодним належним доказом не підтвердивши останню, чим принизив честь та гідність позивача. Як вбачається з роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Згідно ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. До того ж, відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. З позову [PERSON] вбачається, що позивач в своїх обґрунтуваннях щодо моральної шкоди, посилався саме на приниженні його честі та гідності, вказуючи, що відповідач поширив недостовірну інформацію, що призвело до порушення його соціальних зв'язків та вплинуло на психоемоційний стан. З урахуванням роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами і доповненнями) та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що визначена позивачем сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу страждань, що завдані позивачу діями [PERSON] Суд приходить до висновку, що недостовірна інформація відносно [PERSON] поширена [PERSON] на загальних зборах членів садівничого товариства «Дніпро» 09.07.2016 року про те що [PERSON] намагався привласнити кошти садівничого товариства у розмірі 70000-100000 грн., є такою, що принижує його честь і гідність. Відшкодування моральної шкоди, буде еквівалентним способом захисту порушеного особистого немайнового права позивача. В порядку ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, а тому з відповідача на користь позивача, відповідно до акту № 1 надання послуг до договору про надання правової допомоги від 18.01.2017 року, розрахунку № 1 про надання правової допомоги та прибуткового касового ордеру № 1 від 09.11.2016 року на суму 5000 грн. підлягають до стягнення витрати за надання правової допомоги у вищезазначеній сумі. На підставі викладеного,

Outcome: approved