Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на самочинно забудоване нерухоме майно. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 2001 року вона являється суб"єктом підприємницької діяльності, у 2010 році нею було самочинно збудовано нежитлове приміщення - магазин по [ADDRESS] для здійснення підприємницької діяльності. При зверненні до Ульяновської міської ради з питання узаконення вказаного приміщення, їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду, оскільки воно є об"єктом самочинного будівництва. Позивачка вважає, що зазначене самочинне будівництво здійснено без порушення будівельних норм та правил, протипожежних вимог та жодним чином не порушує права та інтереси третіх осіб. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просить визнати за нею право власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення (літера А) площею 30,50 м2 об"ємом 82 м3 та ганок (літера к) 2,90 м2, що розташоване по [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору оренди землі від 18.12.2009 р. (а.с.20-23), укладеного між Ульяновською міською радою та [PERSON], їй, на підставі рішення Ульяновської міської ради від 15.10.2009 р. № 276, було передано в оренду земельну ділянку загальною площею 270кв.м по [ADDRESS], кадастровий № 3525510100:03:006:0050 для розміщення та експлуатації магазину змішаної торгівлі строком на 49 років. На вказаній земельній ділянці у 2010 році нею було самочинно збудовано нежиле приміщення - магазин (літераА), для здійснення підприємницької діяльності, якому, згідно рішення Ульяновської міської ради №105 від 25.12.2014 р. (а.с.6) було присвоєно окрему адресу: [ADDRESS]. При виготовленні технічного паспорту на зазначену нежитлову будівлю встановлено, що існує самочинне будівництво без відповідного дозволу, а саме:на нежитлове приміщення (літера А) з ганком (літера к). Відповідно до статті 26 Закону "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що право власності у порядку передбаченому ч.3 ст.376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв"язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. У відповідності до роз"яснення міністерства юстиції України від 14.01.2011 року про статус фізичної особи - підприємця: проблеми застосування законодавства ,суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності. Таким чином, нерухоме майно має реєструватися за фізичною особою. Таким чином, на підставі викладеного,

Outcome: approved