Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

12.04.2018 до Шполянського районного суду надійшла позовна заява від Шполянської районної державної адміністрації як органу опіки і піклування в інтересах [PERSON] та [PERSON], в якій позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [PERSON] з урахуванням вимог чинного законодавства України, однієї третини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей, передати органу опіки і піклування Шполянської районної державної адміністрації малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], для подальшого їх влаштування. [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] була засуджена 13.02.2013 Шполянським районним судом Черкаської області за ст.ст. ч.2, 185, ч.2, 71, 75 КК України до 5 років З місяців позбавлення волі. Відбувала покарання у ДУ "Чорноморська виправна колонія (№74) з 22.04.2013 по 22.03.2017. Відповідно до розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 09.07.2014 № 191, [PERSON] набув статус дитини, позбавленої батьківського піклування (батько - [PERSON], записаний відповідно до с.1 ст. 135 СКУ витяг з Державного реєстру про народження дитини від 12.06.13, серія [NUMBER]); мати - [PERSON], засуджена за ч.2 ст.185 КК України (вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2013 справа № 1-кп/710/22/2013, лист управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області від 26.06.2014 №17-4626). Розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації від 20.08.2014 № 288 [PERSON] був влаштований на виховання та спільне проживання до прийомної сім'ї [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Прийомні батьки займаються здоров'ям, оздоровленням, навчанням [PERSON], прояви асоціальної поведінки відсутні. Прийомні батьки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що біологічна мати [PERSON] не приїжджала та листи не писала (у 2014 році написала 2 листа), дитину не відвідувала, не телефонувала та не цікавилася здоров'ям. Відповідно до розпорядження Шполянської районної адміністрації від 05.06.2015 № 198, [PERSON] набула статус дитини, позбавленої батьківського піклування (батько - [PERSON], записаний відповідно до ч.1 ст.135 СКУ витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 05.06.2015 № 00015450565); мати [PERSON], засуджена за ч.2 ст.185 КК України (вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2013 справа № 710/511/13-к провадження №1-кп/710/22/2013, лист управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області від 26.06.2014 №17-4626). Розпорядженням Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 18.09.2015 № 248/А-2015 [PERSON] була влаштована під опіку до [PERSON], [INFO] за адресою: с. Вільшанки Савранського району Одеської області. [PERSON] повідомила, що біологічний мати не з'являлась та не проявляла материнську турботу (повідомлення від 19.03.2018). 22.03.2017 [PERSON] звільнена з установи згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 на п підставі с. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 2 місяці. Після звільнення [PERSON] переїхала за місцем своєї реєстрації (довідка ДУ "Чорноморська виправна колонія (№74)" від 12.01.2018). До служби у справах дітей Шполянської районної державної адміністрації не зверталася та про своє звільнення не повідомляла. [PERSON] за місцем проживанням зарекомендувала себе з негативної сторони. Веде аморальний спосіб життя. Зловживає спиртними напоями. За фактичним місцем реєстрації не проживає. Умов для розвитку і навчання дітей не створила, про що свідчать факти частих змін проживання (на даний час проживає у різних співмешканців). [PERSON] у 2011 році була позбавлена батьківських прав відносно своєї старшої доньки [PERSON], (рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 31.10.2011, справа № 2- 1212/11). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шполянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 23.03.2018 (протокол №4), яка діє на підставі типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2008 №866, відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Враховуючи інтереси дітей, комісія прийняла рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] На засідання комісії [PERSON] не з'явилася, про що було повідомлена. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, З ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] не виконує вимог чинного законодавства. Діючи в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] з метою визначення правового статусу дітей, забезпечення захисту їх прав та інтересів, орган опіки та піклування Шполянської районної державної адміністрації просить вирішити питання про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно її двох малолітніх дітей. В судове засідання представник Шполянської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування не з'явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки не надав, відзив на позов до суду не надходив. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 22.05.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В суді встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 4954, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.06.2013, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі (а.с.6). [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 38, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.03.2008, виданим відділо державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON], засуджена за ч. 2 с. 185 КК України (вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2013 справа № 1-кп/710/22/201) до 5 років 3 місяців позбавлення волі (а.с. 11). Відбувала покарання у ДУ "Чорноморська виправна колонія (№74)" з 22.04.2013 по 22.03.2017. 22.03.2017 [PERSON] звільнена з установи згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 на підставі с. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 2 місяці. Після звільнення [PERSON] мала намір проживати за адресою: [ADDRESS], що підтверджується повідомленням начальника «Чорноморської виправної колонії №74» Державної установи МЮУ Панасюка В.М. від 12.01.2018 та повідомленням заступника начальника Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області Слободянюка О.П. від 26.06.2014 №17-4626 (а.с. 8,12). Згідно з розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області «Про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» від 09.07.2014 малолітньому [PERSON], [INFO], жителю м. Шпола Черкаської області було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 13). Відповідно до розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області «Про влаштування [PERSON] на виховання та спільне проживання до прийомної сім'ї [PERSON] та [PERSON].» від 20.08.2014, №288, [PERSON] було влаштувати з 20 серпня 2014 у прийомну сім'ю на базі родини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають за адресою: [ADDRESS] на виховання та спільне проживання (а.с. 14). Згідно з Висновком про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 21.12.2017, виданим Шполянською центральною районною лікарнею [PERSON] відстає в фізичному розвитку, захворювань, які можуть бути викликані несприятливими соціально-побутовими умовами у дитини немає. В червні та листопаді 2017 року [PERSON] оздоровлювався в дитячих таборах (а.с. 16-17). Відповідно до Інформації про стан утримання, навчання та виховання дитини, яка охоплена сімейними формами виховання (опіка, піклування, прийомна сім'я, дитячий будинок сімейного типу), наданої Сигнаївським НВК «ДНЗ ЗОШ I-III ст.» 22.12.2017, в якому виховується [PERSON], учень відвідує навчальний заклад систематично, зовнішній вигляд охайний. Дитина забезпечена усім необхідним шкільним приладдям та іншими речами. Стосунки дитини з опікунами доброзичливі, фізичного та психологічного насильства над дитиною немає (а.с. 18). Згідно з інформацією, наданою Шполянським ВП Смілянського ВП ГУНП України в Черкаській області 27.12.2017, [PERSON] не перебував на обліку у КМСД Шполянського ВП ГУНП України в Черкаській області, правопорушення [PERSON] не здійснювались, прояви асоціальної поведінки у дитини відсутні (а.с. 19). Відповідно до Довідки, виданої начальником Чорноморської виправної колонії Управління пенітенціарної служби України в Одеській області Кожухарем С.Л. від 12.05.2015, відбуваючи покарання у Чорноморській виправній колонії УДПтСУ в Одеській області (№ 74) [PERSON] [INFO] народила дитину ([PERSON]), яка перебуває у Будинку дитини при установі (а.с. 22). Згідно з розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації Черкаської області «Про надання [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» від 05.06.2015 малолітній [PERSON], [INFO], жительці [ADDRESS] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 21). Відповідно до Розпорядження Савранської районної державної адміністрації від 18.09.2015 «Про призначення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON], [INFO]» було ризначено [PERSON], [INFO], опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування - [PERSON], [INFO] та покладено персональну відповідальність на [PERSON] за життя, здоров'я, фізичний та психічний розвиток зазначеної дитини (а.с. 23). Згідно з Висновком про стан утримання, навчання та виховання дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON], [INFO], за 2016 рік Служби у справах дітей Савранської районної державної адміністрації Одеської області - [PERSON], [INFO], має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, з 05.06.2015. [PERSON] перебуває під опікою жительки с. Вільшанка, Савранського району, Одеської області [PERSON] з 18.09.2015. Дівчинка з 2016 року відвідує дитячий дошкільний заклад. Опікун забезпечує дитину всім необхідним для всебічного розвитку. [PERSON] багато часу та уваги приділяє підопічній дитині, доклала багато зусиль, щоб [PERSON] наздогнала однолітків у розвитку. Дівчинка легко йде на контакт як з дітьми, так і з дорослими. Стан здоров'я дитини задовільний. На «Д» обліку не стоїть. За медичною допомогою протягом року не зверталась. Профілактичні медичні огляди проходила двічі на рік. Опікун дотримується всіх рекомендацій лікарів. Фізичний розвиток дитини згідно віку. Опікун отримує кошти державної соціальної допомоги на підопічну дитину, які використовує за призначенням. Стосунки в сім'ї доброзичливі. Дівчинка оточена любов'ю та турботою з боку опікуна - [PERSON] та її чоловіка - [PERSON]. Обов'язки опікуна гр. [PERSON] виконує добре. Права та інтереси дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON] в сім'ї опікуна не порушуються (а.с. 24). Відповідно до повідомлення [PERSON], прийомної матері [PERSON], від 13.03.2018 біологічна мати [PERSON] не приїжджалау, дитину не відвідувала, не телефонувала та не цікавилася здоров'ям дитини. В 2014 році написала 2 листа з місця позбавлення волі (а.с. 25). Відповідно до повідомлення [PERSON], прийомної матері [PERSON], від 19.03.2018 біологічна мати [PERSON] не приїжджалау, дитину не відвідувала, не телефонувала та не цікавилася здоров'ям дитини. В 2014 році написала 2 листа з місця позбавлення волі (а.с. 26). Згідно з Характеристикою ОТГ Шполянської міської ради на гр.. [PERSON], за місцем проживанням гр. [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони. Веде аморальний спосіб життя. Притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності. Перебувала в місцях позбавленні волі. Була позбавлена батьківських прав. Життям вулиці не займається . Зловживає спиртними напоями (а.с. 28). Відповідно до Витягу з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 23.03.2018 №4 «Про подачу до Шполянського районного суду документів щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та надання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлена батьківських прав [PERSON].» було вирішено підготувати необхідний пакет документів, позовну заяву, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище фактичні дані свідчать про безпричинне, свідоме ухилення відповідача від виконання його обов'язку по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). В Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини", N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (див. справи "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", N 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і "Гавелка та інші проти Чеської Республіки", N 23499/06, N 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К. А. проти Фінляндії", N 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу "Мозер проти Австрії", N 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі "Валлова і Валла проти Чеської Республіки", пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі", N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини", N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки", N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Згідно з наданими доказами та поясненнями позивача суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому суд вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров'я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінив підставу або предмет позову, не збільшив або не зменшив розмір позовних вимог, відповідач відзив не надав, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів малолітніх дітей, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде вчинене в інтересах [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01.07.2018 становить 1559 грн., від 6 до 18 років - 1944 грн. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надала доказів щодо її непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд задовольняє позов і стягує з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття старшої дитини [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] щомісячно. Аліменти стягувати на користь фізичної особи або установи, яка в подальшому буде утримувати дітей. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 1406,60 грн. на користь держави. На підставі ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved