Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

18.10.2018 позивач звернулась до суду із позовом до Виробничого підрозділу Вагонна дільниця ст. Київ-пасажирський філії "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ про відрядження № 544 від 17.08.2018 та п. 2 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 270 від 28.08.2018. В обґрунтування позову вказала, що відповідач не мав права направляти позивача у відрядження, оскільки такий характер роботи не передбачений посадовою інструкцією. Також вказала, що відповідач не надав їй коштів на відрядження, а також не вказав в наказі розмір добових та інші умови відрядження. Зазначила, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулось без згоди первинної профспілкової організації, членом якої вона є. Протокольною ухвалою суду замінено неналежного відповідача - Виробничий підрозділ Вагонна дільниця ст. Київ-пасажирський філії "Пасажирська компанія" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на належного - Публічне акціонерне товариство «Українська Залізниця». Позивач у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Представник відповідача у письмових поясненнях проти позову заперечував. Вказав, що вибуття у відрядження є обов'язком позивача, а тому останню правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Відповідно до ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, за загальним принципом, закріпленим ч.1 ст.147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути застосовано винятково за порушення трудової дисципліни. Таке порушення, у розумінні КЗпП, настає в разі недотримання працівником приписів ст.139 КЗпП України. Судом встановлено, що 01.10.2008 наказом № 2642/ос [PERSON], було переведено на посаду мийника-прибиральника рухомого складу 2 розряду ПТО станції Чернігів (непоїзний штат) Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський (а.с.33). Наказом про відрядження від 17.08.2018 № 544 [PERSON] в зв'язку з виробничою необхідністю забезпечення генерального прибирання вагонів пас.поїздів відряджено до вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський. Згідно відмітки у наказі позивач з наказом ознайомлена, проте в зв'язку з тим, що 22.08.2018 в останньої вихідний, за сімейними обставинами з'явитися не може (а.с.9). Наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 28.08.2018 № 270 [PERSON] оголошено догану. Згідно запису у наказі [PERSON] з наказом не згодна (а.с.10). 29.08.2018 на адресу Вагонної дільниці позивач направила заяву, якою вважає наказ № 554 від 17.08.2018 незаконним (а.с.13). Відповідач у письмових поясненнях посилається на положення статті 21 КЗпП України та вказує, що обов'язком працівника (позивача) є виконання завдань, що зумовлені його трудовим договором. Виходячи з вимог щодо послідовності формування і безпосередньо складу особової справи, визначених пунктом 12 глави 2 розділу IV Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Мін'юсту від 18.06.2015 № 1000/5, та статті 493 Переліку № 578/5 трудовий договір у письмовій формі (контракт) є документом особової справи. Відповідачем не надано суду трудового договору, з якого вбачалося б право відповідача направляти позивача у відрядження та відповідний обов'язок позивача, виконувати наказ про його відрядження. Такого права та кореспондуючого йому обов'язку судом не встановлено й зі змісту Робочої інструкції мийника-прибиральника рухомого складу 2 р., затвердженого 08.06.2016 в.о. начальника Вагонної дільниці ст.Київ Пасажирський. Згідно зі статтею 1 Конвенції про захист прав представників працівників на підприємстві та можливості, що їм надаються № 135, ратифікованої Законом України від 15.05.2003 № 798-IV, представники працівників на підприємстві мають ефективний захист від будь-якої дії, яка може завдати їм шкоди, включаючи звільнення, що ґрунтується на їхньому статусі чи на їхній діяльності як представників працівників, чи на їхньому членстві у профспілці або на їхній участі в профспілковій діяльності, в тій мірі, в якій вони діють відповідно до законодавства чи колективних договорів або інших спільно погоджених умов. Відповідні гарантії працівникам, обраним до профспілкових органів, закріплені Главою ХVІ «Професійні спілки, участь працівників в управлінні підприємствами, установами, організаціями» КЗпП та Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 № 1045-XIV (далі - Закон № 1045). Відповідно до зазначених нормативно-правових актів зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є (частина друга ст. 252 КЗпП та частина друга ст. 41 Закону № 1045). Таким чином, при вирішенні питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, роботодавець повинен подбати про наявність згоди виборного профспілкового органу. Як вбачається із довідки від 11.01.2019, виданої головою Вільної профспілки машиністів України ППО «Вільна профспілка працівників вагонної дільниці та станції Київ-Пасажирський [PERSON] є членом вказаної профспілкової організації з 14.04.2018. Окрім цього, листом за вих.№ 38 від 17.04.2018 начальнику ВП «Вагонна дільниця ст. Київ-пасажирський» Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» Набоку О.А. висловлено прохання перерахувати 1 % членських внесків згідно заяв працівників з квітня 2018, у якому є [PERSON] під № 50. Отже, як встановлено судом, позивач є членом виборного органу первинної профспілкової організації Вільної профспілки машиністів України ППО «Вільна профспілка працівників вагонної дільниці та станції Київ-Пасажирський, а тому, в силу ст.252 КЗпП та ч.2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач не мав права накладати на позивача дисциплінарне стягнення без попередньої згоди на це виборного профспілкового органу. В оскаржуваному наказі не вказано чи потягло невиконання позивачем наказу про відрядження якогось негативного наслідку та відповідно не вбачається, що застосоване дисциплінарне стягнення відповідало ступеню тяжкості вчиненого проступку та, що у відповідача були відсутні підстави для застосування, зокрема, положень ст.152 КЗпП України і передачі питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу. При цьому, відповідачем під час розгляду справи в суді жодним чином не доведено необхідності такого відрядження до іншого міста, а також необхідності такого відрядження. Таким чином, враховуючи недотриманням відповідачем чинного законодавства при застосуванні до позивача заходів дисциплінарного впливу, те, що суду не доведено, що позивач раніше вчиняла дисциплінарні порушення, а також те, що діями позивача не заподіяно будь-якої шкоди державним чи суспільним інтересам, суд вважає, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення незаконне. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved