Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 04 грудня 2020 року надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я (а.с. 1-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 04 грудня 2020 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 07 грудня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 36,37). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 11 січня 2021 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. Сторони в судове засідання не з`явились, явка сторін не є обов`язковою відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами - в письмовому провадженні (частина 13 статті 7 ЦПК України). Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що [PERSON] , працював на підприємстві Відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» машиністом коксових машин. Під час виконання Позивачем своїх трудових обов`язків 20 травня 2020 року о 20 год. 15 хв., при установці гумової підкладки, кисть лівої руки [PERSON] була короткочасно затиснута між рухомими частинами фрикційної накладки на сталевому профілі трамбувального молотка 2 та обертовими частинами ексцентрика приводу підйомного механізму трамбувального молотка 2 ТЗВМ 8. [PERSON] сам зупинив роботу трамбувального механізму за допомогою пульта ручного управління розташованого на майданчику для обслуговування механізму та по рації попрохав змінного майстра основної виробничої дільниці коксового цеху № 1 про допомогу. Після надання першої допомоги [PERSON] був направлений до КП «Криворізька міська лікарня № 2» КМР». У зв`язку із отриманою травмою було встановлено діагноз: Травматичне розтрощення лівої кисті, травматичний шок 1 ст. 20.05.2020р. була проведена операція - ампутація лівої кисті на рівні променево-зап`ясткового суглобу. Травма відноситься до категорії "тяжка". По факту нещасного випадку було створено комісію з розслідування нещасного випадку. За результатами розслідування комісією було складено Акт розслідування нещасного випадку пов`язаного з виробництвом за формою Н-1 № 19 від 20 травня 2020р. Після тривалого лікування, за первинним висновком МСЕК від 16.09.2020р. [PERSON] було встановлено 50 % втрати працездатності безстроково та третя група інвалідності. З обґрунтування позовних вимог вбачається, що від моменту отримання травми та по теперішній час немає жодного дня, щоб отримана травма не давала про себе знати. Частина кісті, що вціліла постійно болить та опухає. В результаті отриманих травм Позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, побуту та відпочинку. Він потребує періодичного лікування в стаціонарі, де після травми перебуває на диспансерному обліку. Здоров`я з часом лише погіршується. Лікарі зазначають на проведенні повторних операцій. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Позивач як працівник підприємства безпосередньо несе відповідальність за порушення правил безпеки на виробництві. Актом за формою Н-1 окрім інших осіб, встановлено і порушення правил охорони праці і самим Позивач. Тобто, підприємство вважає, що оскільки [PERSON] також винен у настанні нещасного випадку, тому підприємство не несе відповідальності за завдану йому шкоду. Крім того, Відповідач стверджує, що Позивач оцінив свої моральні страждання сумою, яка жодним чином неаргументована, завищена та не відповідає тяжкості і характеру шкоди тому просить суд відмовити у задоволені позову. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , (надалі по тексту - Позивач), перебуваючи в трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», на посаді машиніста коксових машин, 20 травня 2020 року близько о 20 год. 15 хв., при установці гумової підкладки, кисть лівої руки [PERSON] була короткочасно затиснута між рухомими частинами фрикційної накладки на сталевому профілі трамбувального молотка 2 та обертовими частинами ексцентрика приводу підйомного механізму трамбувального молотка 2 ТЗВМ 8. У зв`язку із отриманою травмою було встановлено діагноз: Травматичне розтрощення лівої кисті, травматичний шок 1 ст. Даний факт підтверджується актом №194 Форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку (далі-акт Форми Н-1/П), випискою із медичної картки стаціонарного хворого У-5192 та трудовою книжною на ім`я Позивача (а.с. 5-21, 25, 29-31). З Акту № 19 Форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку встановлено, що 20 травня 20020 року, виконуючи свої трудові обов`язки, [PERSON] згідно наряду ( зміна з 15-00 до 22-00 год) виконував роботи з видачі коксу з коксових печей коксової батареї № 6. Робота по видачі коксу з коксових печей виконувалась за допомогою ТЗВМ № 8. О 20 год. 05 хв. в трамбувальному відділенні ТЗВМ 8 зникло освітлення, про що [PERSON] по рації доповів черговому електромонтеру. О 20 год. 06 хв. [PERSON] приступив до виконання роботи по трамбуванню вугільного бруса та підготовки ТЗВМ 8 до видачі коксу. О 20 год. 10 хв. [PERSON] побачив, що на пульту управління ТЗВМ 8 загорівся сигнал про несправність в роботі трамбувального молотка № 2. Усунути несправність в роботу трамбувального молотка № 2 з пульта управління ТЗВМ 8 [PERSON] не зміг. Переключивши режим трамбування вугільного бруса в налагоджувальний (ручний) режим на пульту управління ТЗВМ 8, [PERSON] перейшов з кабіни поста управління ТЗВМ 8 в трамбувальне відділення ТЗВМ, де на той момент було відсутнє освітлення. При огляді трамбувального механізму за допомогою ручного ліхтаря, [PERSON] виявив причину несправності в роботі трамбувального молотка 2, спробував усунути несправність за допомогою пульта ручного правління, розташованого на майданчику для обслуговування трамбувального механізму, але несправність усунути не вийшло. [PERSON] вирішив самостійно підкласти під рухомі частини між фрикційною накладкою на сталевому профілі трамбувального молотка 2 та обертовими частинами ексцентрику (кулачкова шайба) приводу підйомного механізму трамбувального молотка 2 гумову підкладку для можливості зчеплення між цими механізмами. О 20 год. 15 хв., при установці гумової підкладки, кисть лівої руки [PERSON] була короткочасно затиснута між рухомими частинами фрикційної накладки на сталевому профілі трамбувального молотка 2 та та обертовими частинами ексцентрика приводу підйомного механізму трамбувального молотка 2 ТЗВМ 8. [PERSON] сам зупинив роботу трамбувального механізму за допомогою пульта ручного управління розташованого на майданчику для обслуговування механізму та по рації попрохав змінного майстра основної виробничої дільниці коксового цеху № 1 про допомогу (а.с.15). З Акту № 19 Форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку, судом встановлені дві причини нещасного випадку, а саме: основна причина організаційна - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо, невиконання вимог п.6, р.6 Правил охорони праці в металургійній промисловості, а також супутня: організаційна - невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушено вимоги п. 2.3, п. 3.26, п. 3.52 інстуркції з охорони праці для машиніста коксових машин коксового цеху № 1 коксохімічного виробництва (а.с.18). Крім того, причиною виникнення нещасного випадку комісією з розслідування встановлено невідповідність механізмів та устаткування ТЗВМ 8 вимогам нормативних актів з охорони праці, зокрема, було відсутнє огородження рухомих частин ексцентрика та трамбувального молотка № 2 ТЗВМ 8. (а.с.11) Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Відповідача та обумовлений неналежним виконанням Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Позивачу 20.05.2020р. проведена операція - ампутація лівої кисті на рівні променево-зап`ясткового суглобу. Травма відноситься до категорії "тяжка". За первинним висновком МСЕК від 16.09.2020р. [PERSON] встановлено 50 % втрати працездатності безстроково та третя група інвалідності (а.с.22-23). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом №19 Н-1/П розслідування хронічного професійного захворювання від 20 травня 2020 року встановлено та підтверджено, що факт настання нещасного випадку відбувся при виконанні [PERSON] трудових обов`язків на підприємстві відповідача. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються зібраними матеріалами справи (а.с. 24-28). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві, а саме, що вина підприємства у настанні нещасного випадку відсутня, оскільки позивач допустив порушення вимог охорони праці, з урахуванням наступного. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З трудової книжки Позивача та Акту про нещасний випадок який стався із ним, встановлено, що Позивач працював у відповідача, нещасний випадок стався при виконанні ним трудових обов`язків та на території підприємства. З акту № 19 за формою Н-1/П дійсно вбачається, що Позивач [PERSON] не перевірив справність усіх механізмів та агрегатів ТЗВМ машини та огороджень, та при порушенні режиму трамбування шахти не доповів змінному майстру, усував неполадки машини під час роботи механізму. Поряд із цим, встановлена вина [PERSON] та [PERSON] - змінного майстра та старшого змінного майстра, які перед початком роботи не перевірили устаткування щодо безпеченої роботи на ньому, а також наявності та цілісності огороджень (а.с. 19). Цим же актом встановлено, що на момент настання нещасного випадку, механізми та устаткування ТЗВМ № 8 не відповідали вимогам нормативних актів з охорони праці - відсутнє огородження рухомих частин ексцентрика та трамбувального молотка № 2 ТЗВМ № 8 (а.с. 14, 17) Під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб (статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Судом встановлено, що нещасний випадок із Позивачем стався під час виконання трудових обов`язків в результаті взаємодії з джерелом підвищеної небезпеки, яке належить Відповідачу, тому відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди завданої позивачу, незалежно від того, чи є вина потерпілої особи. Згідно частин 1-2 стаття 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] виконуючи свої обов"язки, намисно порушив правила охорони праці та вимоги інструкції з безпеки, а так само що ним допущено грубу необережність. Констатуючи цю обставину, суд враховує, що Відповідачем не забезпечено безпечне функціонування машин та устаткування, під час роботи яких стався нещасний випадок, що підтверджено Актом № 19 за результатами розслідування нещасного випадку. Акт, складений за фактом настання нещасного випадку підприємством Відповідача не оскаржувався. Відповідачем не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач постійно переживає як фізичні так і моральні страждання. Через травму порушені нормальні життєві зв`язки, він не може реалізувати своє бажання повноцінно працювати, матеріально забезпечувати себе, свою родину, відпочивати. Через ампутацію кисті він постійно відчуває себе неповноцінною людиною. Його постійно пригнічує увага оточуючого люду на руку і він вимушений постійно ховати покалічену руку до кишені. Тепер він відчуває складнощі, навіть, при вдяганні та шнуруванні взуття, не кажучи вже про тримання предметів рукою та про фізичну працю, взагалі. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг душевних та фізичних страждань, тяжкість травми (ампутація кисті, травматичний шок І ступеня), тривалість перенесених страждань; невідворотні зміни в житті, викликані ампутацією лівої кістки, а так само й те, що відсоток втрати працездатності визначений 50 % безстроково та призначено третю групу інвалідності, тому вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 150000,00 гривень. При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 6 цієї статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 1500,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved