Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

19 червня 2014 року товариства з обмеженою відповідальністю ,,Силікат-1,, с.Ковтуни Золотоніського р-ну Черкаської області звернулось до суду з позовом зазначивши ,що в 2004 році між ним та фізичною особою відповідачем ,було укладено договір оренди землі терміном дії до 31грудня 2013 року. Відповідно до п.п 2.2 даного договору ,позивач сплачував раз на рік орендодавцю орендну плату у розмірі 1.5% від вартості земельної ділянки,яка підлягала до індексації нормативної грошової оцінки земель.Кофіцієнт індексації в період з 2011 року та до кінця 2013 року становив-1,0%.Вартість же орендованої земельної ділянки в 2011 році складала -45508,8 гр. Позивач вважає ,що ним за три останні роки ,тобто в період з 2011 ,2012 та 2013 роки помилково було сплачено відповідачу орендну плату у грошовому виразі на суму-496 гр.98 коп.та продукцію на суму-2323,39 гр. ,що й спонукало його звернутись до суду з позовом про стягнення грошових коштів на суму-2820 гр. та судового збору в розмірі-240 гр.60 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник не визнали позов ,просять відмовити в його задоволенні так,як вважають що орендна плата повинна складати не менше-3% від оренди грошової оцінки землі України ,Посилаючись на Указ Президента України від 02 лютого 2002 року №92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) . Суд заслухавши надані пояснення,дослідивши письмові докази вважає ,що заявлений сторнами позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати (ч.ч.1,2 ст.22 Закону України "Про оренду землі"). Диспозицією ч.1 ст.1167 ЦК України визначено ,що шкода завдана юридичній особі відшкодовується особою яка їй завдала. В даному ж випадку, відповідач являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею- 2.46 га. яку 11 березня 2004 року передав позивачу на підставі договору оренди землі строком на 10 років. Пунктами 1та 2 даного договору ,обумовлено предмет договору ,площу земельної ділянки переданої в оренду ,п.п.5,8-13 визначено грошову оцінку ,строк дії договору.форма та розмір орендної плати,а також строки проведення даних виплат .Пунктами 2.2 .розділ №2 наявного договору визначено ,що розмір орендної плати визначається за домовленості сторін і складає 1.5% від нормативної грошової оцінки землі але не менше розміру встановленого законодавством ,тобто не менше визначеного умовами договору з чого випливає ,що даний розмір може бути і більший 1,5 % від нормативної оцінки землі. Диспозицією ст.ст.1212,1213 та 1214 ЦК України 2003 року на які посилається позивач , обумовлено зобов»язання особи у зв»язку з набуттям майна без достатніх правових підстав ,обов»язок повернути власнику безпідставно набуте майно та відшкодування доходів від безпідставно набутого майна. Суд вважає ,що дані правові норми не можуть бути застосовані до правовідносин ,що існують між сторонами ,оскільки відповідач являєтьсчя власником земельної ділянки яку орендує позивач та отримував в період з 2011 по кінець 2013 року обумовлену сторнами орендну плату ,як в грошовій так і натуральній формі ,шо підтверджено і представником позивача який пояснив в судовому засіданні ,що відповідачу позивачем, інтереси якого він представляє,було помилково нараховано та сплачено за 2011 рік орендну плату в розмірі-2182 гр.замість необхідної -727 гр.63 коп.При цьому,внаслідок помилки, сума зайво сплаченого прибуткового податку кладає-218 гр.90 коп.В 2012 році вартість орендованої земельної ділянки складала-85181,33 гр.,а відповідачу помилково за даний рік було виплачено орендну плату на суму-2555,44 гр. замість-1277,72гр. з яких зайво сплачено податку на -191,32 гр. В 2013 році позивачем було помилково нараховано та виплачено відповідачу орендну плату в сумі -1966,02 гр..що на 688,3 гр.перевищує належний до оплати розмір та сплачено прибуткового податку на суму-383 гр.32 гр. З якого сума зайво сплаченого податку складає-191,32 гр.,що і спонукало позивача звернутись до суду з відповідними позовними вимогами . Іншими словами,представником позивача підтверджено добровільність проведення відповідних виплат відповідачу на підставі укладеного сторонами договору оренди землі яким обумовлено ,що розмір орендної плати за користування землею має бути не менше 1,5 % ,що спростовує факт набуття відповідачем майна у виляді орендної плати у грошовій та натуральній формі ,як без правових на те підстав.Крім того ,у відповідності до положень ч.3 ст.10 ЦПК України ,сторона повинна довести в судовому засіданні обставини на які посилається ,як на підставу своїх правових вимог. В даному ж випадку розрахунки позивача не відповідають сумі ,яку просять стягнути з відповідача в резолютивній частині позову та проведені без врахування розрахунків держкомзему /відсутня довідка оцінки землі за дані періоди/ і суперечать фактичним обставинам справи. Так ,зі змісту позову та пояснень позивача .відповідачу тільки за 2013 рік нараховано та виплачено безпідставно завищеної орендної плати в розмірі -1966,02 гр.що на 688гр.32 коп перевищує належний до оплати розмір. В відомості ж про видачу грошових коштів відповідачу за 2013 рік за оренду землі /а.с.-16/ вказано іншу суму виплати за оренду землі,тобто-1582.70 гр. Відповідач підтвердив факт отримання в 2011-2013 роках орендної плати в грошовій та натуральній формі ,але вважає,що проведена орендна плата в розмірі1,5% замала ,оскільки в усній формі керівництво позивача обіцяло провести виплати з розрахунку -3% в зв»язку з чим він недотримав за 2013 рік орендної плати в розмірі-589.42гр. та вимушений був звернутися до суду з зустрічним позовом.Ніяких дій на завдання шкоди юридичній особі ним не здійснювалось.Кошти нараховувались та сплачувались відповідачу позивачем ,а тому вважає позов до нього безпідставним. Таким чином ,в судовому засіданні встановленно ,що розрахунки за оренду землі проводив відповідач добровільно на підставі укладеного між ним та відповідачем договору оренди землі і ним не доведено в судовому засіданні заподіяння відповідачем шкоди йому та його інтересам ,що являється підставою для відмови в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю. Не може бути задоволено і зустрічні позовні вимоги віповідача ,оскільки вони не підтверджені відповідними належними розрахунками та доказами.Посилання позивача за зустрічним позовом ,на необхідність проведення виплат орендної плати в розмірі-3% безпідставне так,як виходячи з аналізу ст.13 Закону України "Про оренду землі" та п.1 Указу Президента України від 2 лютого 2002 року №92 (у редакції Указу від 19 серпня 2008 року №725) ,останній має рекомендаційний характер і не може слугувати обов'язком для,, ТОВ.Силікат-1,,в частині односторонньої зміни умов договору оренди по питанню розміру орендної плати, за яким сторони раніше досягли домовленості під час його укладення в розмірі не менше 1,5%. Не підлягає до задоволення і вимога про стягнення моральної шкоди ,оскільки позивачем за зустічним позовом ,не необгрунтовано розмір моральної шкоди та підстави її стягнення, оскільки сам позивач та його довіритель підтвердили під час судового слідства факт щорічного проведення розрахунків з останнім ,як в грошовій так і натуральній формі.Факт недоплати позивачу за зустрічним позовом орендної плати в розмірі-589 гр.42 гр.нічим не підтверджено ,що являється підставою для відмови і в цій частині. Понесені позивачем витрати на правову допомогу,судовий збір і інші витрати зК адоволенню не підлягають в зв»язку з відмовою в задоволенні позову.

Outcome: dismissed