Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]\~ про\~ збільшення розміру аліментів, що\~ стягуються на малолітню дитину, в обгрунтування якого вказала, що 24 квітня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом РАЦС Хорольського районного управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про одруження за № 28 від 24.04.2010 року. Від даного шлюбу сторонни мають одну малолітню дитину- дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії 1-КЕ № 120229. Згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30.09.2013 року у справі № 548/1453/13-ц (провадження № 2/548/483/13) з відповідача [PERSON] щомісячно стягувалися на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - дочки: [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в місяць. 16.10.2013 року за виконавчим листом виданого Хорольським районним судом Полтавської області 11.10.2013 року № 548/1453/13-ц державним виконавцем відділу ДВС Хорольського РУЮ Полтавської області було відкрито виконавче провадження № 40222493. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2013 року по справі № 548/2137/13-ц позов [PERSON] до [PERSON], про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення їх у твердій грошовій сумі задоволено повністю. Зменшено розмір аліментів, що стягуються згідно виконавчого листа за №548/1453/13-ц, виданого 11.10.2013 року Хорольським районним судом, з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до стягнення у твердій грошовій сумі по 300 /триста/ гривень щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON]., суд врахував доводи позивача про те, що 15 травня 2013 року Хорольським районним судом Полтавської області він був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт, а тому в період часу з 21.06.2013 по 11.10.2013 року відбував вказане покарання, що підтверджується довідкою № 2520 від 14.10.2013 року, виданої Хорольським РП МРВ КВІ УДПтС України в Полтавській області, а також те, що на той час він ніде не працював та мав мізерний, нерегулярний, мінливий дохід, а також значне погіршення стану його здоров'я у зв»язку з отриманням тілесних ушкоджень у вигляді забою грудної клітки, забійних ран голови, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, що слідує з протоколу комп'ютерної томографії головного мозку від 04.09.2013 року ТОВ «Мед-Трінгер» м.Миргород, яким у позивача встановлені ознаки переломів кісток лицьового і основи черепу, двухстороннього етмоідита, правостороннього гайморита. Відповідно до довідки виконкому Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 12.06.2017 року № 02-32/1322 позивачка [PERSON], [INFO], проживає в [INFO] разом з малолітньою донькою [PERSON], [INFO] В судове\~ засідання\~ позивачка\~ [PERSON] \~ не з"явилася , але в позовній заяві прохала суд провести розгляд за її відсутності. В\~ судове\~ засідання відповідач\~ [PERSON] не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, крім цього прохав суд врахувати , що на його утриманні перебуває малолітній син, він не має постійної роботи, а дохід є мізерним, а тому прохає стягувати з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. \~Суд, з'ясувавши позицію сторін, всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до\~ задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 121 СК України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено,\~ що\~ підставою\~ звернення з позовом про збільшення\~ розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини -\~ [PERSON], [INFO]. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи вищевказані зміни у сімейному законодавстві України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, а також те, що на даний час матеріальний стан відповідача [PERSON] покращився, оскільки він повністю відбув покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 15 травня 2013 року, а також відсутні наслідки погіршення його здоров»я після отриманих у 2013 році легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я, суд прийшов до висновку, що аліменти, які він сплачує на утримання малолітньої доньки [PERSON] є недостатніми та такими, що підлягають збільшенню до 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Але в той же час згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 01 липня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 777 грн. 00 коп. (50% вказаного прожиткового мінімуму для дитини становить 888 грн. 20 коп.), з 1 грудня 2017 року 1860 грн. 00 коп. (50% цього прожиткового мінімуму для дитини становить 930 грн. 00 коп.) Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СКУкраїни). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розглядісправ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до роз"яснення п. 23 цієї постанови Пленуму розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~\~ Відповідно до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав законної сили 08.07.2017 року у частину 2 статті 182 Сімейного кодексу України внесено зміни та викладено в слідуючій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину неможе бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4\~статті 223 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.\~\~ Враховуючи вищевикладене суд приходить\~ до висновку, що необхідно\~ збільшити\~ розмір аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 300 грн. на 1/4 частину всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, на\~ користь позивачки\~ [PERSON] Судом\~ встановлено,\~ що\~ крім того позивачкою понесені витрати на правову допомогу. З метою отримання правової допомоги щодо попередньої консультації про характер спірних правовідносин та підготовки процесуальних документів, а саме позовної заяви про збільшення розміру аліментів, позивачкою було укладено договір про надання правових послуг № 5/17 від 07.06.2017 року. Пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначення окремим процесуальним діям наведеним у вищевказаному Закону за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у цивільному процесі надав пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Так, відповідно до пункту 48 вказаної Постанови пленуму ВССУ, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання | документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката становлять 450 гривень, що підтверджується договором про надання правових послуг №5/17 від 07.06.2017 року, актом приймання-передачі виконаних робіт та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640, 00 грн. \~\~\~ На\~ підставі\~ викладеного,\~

Outcome: approved