Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком в [ADDRESS] , посилаючись на те, що її колишня невістка [PERSON] рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.03.2018 року , визнана такою, що втратила право проживання у вищевказаному будинку, проте її донька ( онука позивача ) [PERSON] , [INFO] , залишилася зареєстрованою у її будинку, хоча з моменту реєстрації у ній не проживає, речей її немає. Реєстрація відповідача в її будинку створює перешкоди у здійсненні прав позивача щодо користування та розпорядження майном, тому позивач вимушений звернутися до суду. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує , прохає їх задовольнити, судові витрати залишити за собою. Від третіх осіб - Щербанівської сільської ради Полтавського району та області та [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Полтавської РДА в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлена про день та час слухання справи, заяв чи клопотань не надсилав. В судові засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, шляхом публікації оголошення на сайті Судової влади України про виклик відповідача до суду, не з`явився, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України , суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] та області ( а.с. 12 ). У вказаному будинку зареєстровані позивач, її син [PERSON] та онука [PERSON] Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.03.2018 року [PERSON] ( матір неповнолітнього відповідача ) визнано такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 25-26 ), проте онука залишилася зареєстрована у вищевказаному будинку, хоча з моменту реєстрації в ньому не проживає,речей її немає. Вказаний факт зафіксовано в актах-обстеження матеріально-побутових умов ( а.с. 27,29 ), посвідчених Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області та в довідці Щербанівської сільської ради Полтавського району № 1997 від 28.03.2019 р. ( а.с. 28 ). Згідно повідомлення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 01.04.2019 року, малолітня [PERSON] без реєстрації проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 30 ). Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб.( ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Законом України " Про свободу пересування і вільне місце проживання в Україні " встановлено ,що реєстрація осіб проводиться за місцем постійного або тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Так, згідно ст.6 вказаного Закону громадяни зобов"язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. В порушення вимог Закону Украіни " Про свободу пересування і вільне місце проживання в Україні " [PERSON] не зняла з реєстраційного обліку свою доньку ( відповідача по справі ) за адресою : [ADDRESS] та області, хоча остання за місцем реєстрації фактично ніколи не проживала, її реєстрація в житловому приміщенні, яке належить на праві власності позивачу порушує його права. Тому суд вважає , що порушене право позивача підлягає захистові, а тому позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved