Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

15 серпня 2016 року позивач публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі-ПАТ «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що між позивачем та [PERSON] 25 червня 2013 року був укладений договір кредиту № 182АІ10130625001 (далі-договір), згідно з яким [PERSON] надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 77310 грн. зі сплатою за користування кредитом протягом першого року від дати договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 15,50 процентів річних на перший річний період користування кредитом, тобто до 01 червня 2014 року. На кожний наступний річний період процентна ставка встановлюється в порядку, передбаченому п. 2.7 договору. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки «Богдан», модель 211140, 2013 року випуску (сірого кольору), згідно з договором купівлі-продажу № ОП-0000723 від 19 червня 2013 року, укладеного з ТОВ «НКЦ «Оптима ЛТД». Зобовязання позивача, визначені у договорі про надання кредиту № 182АІ10130625001 від 25 червня 2013 року , а саме: в п. 2.1 виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджено меморіальним ордером № 512642980 від 25 червня 2013 року. Станом на 15 червня 2016 року загальний розмір заборгованості [PERSON] складає 107848,63 грн., з них: сума заборгованості за кредитом 66265,68 грн.; сума заборгованості за відсотками 22773,14 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 7293,70 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7807,52 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 1785,74 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 1922,85 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 107 848,63 грн., а також судовий збір в сумі 1617,73 грн. У судове засідання представник позивача не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На позові наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області (http://dr.dn.court.gov.ua/sud0516/novini/134822/), оскільки територія, де знаходяться відповідач, є тимчасово окупованою, і поштове сполучення з ним не здійснюється. Суд, отримавши згоду позивача, постановив, ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов'язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд встановив, що 25 червня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 182АІ10130625001. Відповідно до п. 1.1 кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, використання в сумі 77310,00 грн. та зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 15,50 процентів річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01 червня 2014 року. На кожний наступний річний період процентна ставка за кредитом, встановлюється в порядку, визначеному п. 2.7 цього договору. Комісії за цим договором сплачується позичальником в розмірах та в строки/терміни, що визначені в Додатку № 1 до цього договору, що є його невідємною частиною. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для оплати придбаного автомобілю марки «Богдан», модель 211140, 2013 року випуску (сірого кольору), згідно з договором купівлі-продажу № ОП-0000723 від 19 червня 2013 року, укладеного з ТОВ «ПКЦ «Оптима ЛТД» (а.с. 4). Пунктом 2.4 кредитного договору вказано, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно на суму заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт 360, де факт фактична кількість днів у період який здійснюється нарахування процентів, 360-умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (а.с.4 зворот. стор.). Пунктом 4.1 кредитного договору зазначено, що у разі порушення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п.1.1, 2.4, 2.7 цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1., 3.2.3, 3.33.16 кредитного договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно виплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.7 ). Згідно п. 4.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2, 3.3.4, 3.3.6, 3.3.7, 3.3.9,-3.3.19 (3.3.20 цього договору, позичальник -3.3.15 цього договору), позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 0,5 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованим процентами, за кожний випадок (а.с.7 зворот. стор.). Суд встановив, що відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним, станом на 15 червня 2016 року виникла заборгованість у загальній сумі 107848,63 грн., з них: сума заборгованості за кредитом 66265,68 грн.; сума заборгованості за відсотками 22773,14 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 7293,70 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7807,52 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 1785,74 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 1922,85 грн. Суд встановив, що позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати кредиту у сумі 7293,70 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у сумі 7807,52 грн. за період з 16 червня 2015 року по 14 червня 2016 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту якого було включено м. Ясинувата Донецької області. На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, м. Ясинувата Донецької області. Суд встановив, що відповідач [PERSON] на момент початку антитерористичної операцій був зареєстрований на території, де вона проводилась, зокрема, у місті Ясинувата Донецької області. Виходячи з цього, суд вважає, що нарахування позивачем пені за прострочення сплати основної суми кредиту у розмірі 7293,70 грн. є безпідставним, і тому позовні вимоги в частині стягнення цієї суми не підлягають задоволенню. Оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII встановлений мораторій на нарахування пені за прострочення сплати тільки основної суми заборгованості, то суд вважає, що пеня, нарахована за несвоєчасне погашення процентів, підлягає стягненню. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до цієї статті позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат за неповернення кредиту та відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитом, процентами, пені за несвоєчасне повернення процентів, інфляційних витрат в загальному розмірі 100 554,93 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пропорційно до задоволених вимог (93%) з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1504,48 грн. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial