Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

До Недригайлівського районного суду звернулася представник [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд і ведення особистого селянського господарства, на якій знаходиться будинок належний позивачу за адресою вул.Гончара, 4 с. Лаврове Недригайлівського району Сумської області. Позов обгрунтовує тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить житловий будинок з господарськими будівлями за вказаною адресою. Разом тим право власності на земельну ділянку під цим будинком належить ТОВ агрофірма "Родина", яке в подальшому реорганізоване в ТОВ "Агрофірма "Хоружівка". Зважаючи на те, що до позивача перейшло право власності на будинок, то відповідно чинного законодавства, перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій він знаходиться. В судовому засіданні 06.12.2016 позивач [PERSON] свій позов підтримала та пояснила, що її сім'я переїхала проживати до с.Лаврове. Так як вона стала працювати в ТОВ Агрофірма "Родина", їй виділили будинок, який належав ТОВ Агрофірма "Родина", де вона стала проживати. За домовленістю з ТОВ Агрофірма "Родина" вона з заробітної плати частинами виплачувала власнику вартість будинку, а після повного розрахунку отримала у Хоружівській сільській раді свідоцтво про право власності на нього. Разом з будинком вона придбала і земельну ділянку, але право власності на неї після повного розрахунку з ТОВ Агрофірма "Родина" за собою не оформила. Представник [PERSON] позов [PERSON] підтримала та пояснила, що позивач дійсно придбала земельну ділянку та будинок. На даний час ТОВ Агрофірма "Родина" реформована, документи на землю у попереднього власника не збереглися, тому позивач не може належним чином зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку на своє ім'я. В судове засідання 20 грудня 2016 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON]О, не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Хоружівка" (далі ТОВ "Агрофірма "Хоружівка") в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить задовольнити позов у повному обсязі. З пояснень, що викладені в даній заяві вбачається, що позивач придбала у ТОВ Агрофірма "Родина", яке згодом реформовано в ТОВ "Агрофірма "Хоружівка" жилий будинок № 4 по вул. Гончара, в с. Лаврове Недригайлівського району та земельну ділянку за цією адресою для його обслуговування та ведення особистого підсобного господарства, але не оформила земельну ділянку на своє ім'я. В судове засідання представник ТОВ "Агрофірма "Хоружівка" не з'явився, подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.17. статуту [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Хоружівка" (а.с.44-47) дане товариство є правонаступником приєднаного до нього ТОВ агрофірма "Родина". З договору купівлі-продажу будинку від 14 жовтня 1999 року, що посвідчений нотаріусом Недригайлівської державної нотаріальної контори 14.10.1999, вбачається, що [PERSON] від імені [PERSON] продав, а [PERSON], який діяв від імені товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Родина" купив житловий будинок житловою площею 30,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, розташований на приватній земельній ділянці в с. Лаврове Недригайлівського району. З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 жовтня 1999 року, що посвідчений нотаріусом Недригайлівської державної нотаріальної контори 14.10.1999, вбачається, що [PERSON] від імені [PERSON] продав, а [PERSON], який діяв від імені товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Родина" купив земельну ділянку розміром 0.56 га, у тому числі сільськогосподарських угідь, 0.50 га, з них ріллі 0,46 га, багаторічних насаджень 0.04 га, під будівлями та іншими угіддями 0.06 га яка розташована в с. Лаврове Недригайлівського району Сумської області. З пояснень позивача, даних у судовому засіданні та письмових пояснень представника відповідача (а.с.42) встановлено, що [PERSON] працювала в агрофірмі "Родина" та викупила будинок за адресою вул. Гончара, 4 в с. Лаврове, і земельну ділянку під ним, вносячи оплату частинами, яка вираховувалась із заробітної плати позивача. На даний час ніякі документи про дані угоди не збереглися. ТОВ агрофірма "Родина" приєднана до ТОВ "Хоружвка", яка є її правонаступником. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане Хоружівською сільскою радою 07.09.2005 (а.с.4) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2005 (а.с.8) власником будинку в с.Лаврове Недригайлівського району на вул. без назви, будинок без номера є [PERSON]. З рішення 35 сесії 5 скликання Хоружівської сільської ради встановлено, що було проведено найменування вулиць та нумерацію будинків у с.Лаврове, зокрема вул.Гончара з №1 по № 33 (а.с.9). З технічного паспорту на жилий будинок (а.с.10-14) вбачається, що за адресою с. Лаврове вул. Гончара, 4 на земельній ділянці розташований будинок, жилою площею 30,9 м.кв. з господарськими будівлями та спорудами. Зважаючи на те, що право власності на будинок [PERSON] зареєструвала в 2005 році, з того часу у неї виникло право на земельну ділянку. Відповідно до ст. 377 ЦК України, в редакції, яка діяла на час набуття позивачем власності на майно, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Схоже положення містив Земельний кодекс України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, зокрема ч. 1 ст. 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюватися і шляхом визнання прав. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , що який засвідчує його право власності. Зважаючи не те, що [PERSON] придбала у відповідача будинок та земельну ділянку, але через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а саме державного акту на право приватної власності на спірну земельну ділянку як у позивача так і відповідача, договору про купівлю продаж даної земельної ділянки, то рішення суду буде єдиною підставою оформлення прав позивача на дану земельну частку. На підставі викладеного,

Outcome: approved