Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та до державного реєстратора - Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. В позові вказує, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір квартири №0707/16/1 від 12.07.2007р. та додаткову угоду №1 від 02.11.2009р. до даного іпотечного договору. Предметом іпотечного договору є трьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала на праві власності позивачці. Відповідно до додаткової угоди №1 від 02.11.2009р. до іпотечного договору, іпотекою забезпечуються виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору №0707/16 від 12.07.2007р. з повернення кредиту у сумі 14900,88 доларів США в термін до 08.10.2019р. та кредитного договору №0707/16/1 від 29.10.2009р. з повернення кредиту у сумі 97064.52 грн. в термін до 08.10.2019р. Також вказує, що відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого приватним нотаріусом [PERSON], було зареєстровано право власності на вказану квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначає, що вказана реєстраційна дія та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України №1127 від 25.12.2015р., Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому вважає, що прийняте рішення про проведення державної реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» є протиправним та підлягає скасуванню. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала надала пояснення стосовно заявлених вимог та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від ПАТ КБ «ПриватБанк» відзиву на позовну заяву не надходило, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Мазурок\~А.А. в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення суду що проведення державної реєстрації права власності, а саме квартири [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк» є правомірним, а тому рішенняпро державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом [PERSON] не підлягає скасуванню, а також підтримав відзив на позовну заяву поданий приватним нотаріусом [PERSON] Вважає що у задоволені позовних вимогах позивачки слід відмовити. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги не визнає, а також надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на майно, що виступає забезпеченням за споживчими кредитами у національній валюті, та зазначає, що додатковою угодою до іпотечного договору №0707/16/1 від 12.07.2017р. забезпечувалося також іпотекою зобов'язання і у національній валюті. Також зазначає, що ним було отримано від відповідача 1 копію повідомлення про вручення поштового відправлення від 06.01.2015р., що підтверджує завершення 30 - ти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення зважаючи на наступне. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту на споживчі цілі №0707/16 від 12.07.2007 року та додаткова угода №1 від 29.10.2009р. до кредитного договору №0707/16 від 12.07.2007 року від 29.10.2009р., сума наданого позивачці кредиту становила 14900,88 доларів США, термін повернення кредиту встановлений не пізніше 08.10.2019р. Також, між зазначеними сторонами було укладено кредитний договір про надання кредиту на споживчі цілі №0707/16/1 від 29.10.2009р., сума наданого кредиту становила 97064,52 грн., термін повернення кредиту встановлений не пізніше 08.10.2019р. В забезпечення виконання зобов'язань по зазначеним кредитним договорам, позивачкою та відповідачем 1 було укладено іпотечний договір №0707/16/1 від 12.07.2007р. та додаткову угоду до іпотечного договору №1 від 02.11.2009р. Предметом іпотеки, згідно іпотечного договору є квартира [ADDRESS], яка належала на праві власності позивачці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.12.2004р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №6000042 від 23.12.2004р. та витягом з державного реєстру правочинів за №492722 від 16.12.2004р. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним номером 74683546, сформованого 02.12.2016р., наявного у матеріалах справи, слідує, що державним реєстратором - приватним нотаріусом [PERSON], Рівненського міського нотаріального округу, Рівненської області було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно якого зареєстровано право власності на майно що належало позивачці та було предметом іпотеки, а саме квартира [ADDRESS], за ПАТ КБ «ПриватБанк». У витязі зазначено, що підставою виникнення права власності є іпотечний договір квартири №0707/16/1 від 12.07.2007р. та додаткова угода №1 до іпотечного договору від 02.11.2009р. Також зазначено що підставою виникнення іпотеки є додаткова угода №1 до іпотечного договору №0707/16/1 від 02.11.2009р., та що строк виконання основного зобов'язання до 08.10.2019р., розмір основного зобов'язання складає 27033,95 долари США. Відповідно до Закону України «Про іпотеку», основне зобов'язання це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. У відповідності до ч. 3 ст.33 Закону України"Про іпотеку" «звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя». Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку"- договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Пунктом 29 іпотечного договору квартири №0707/16/1 від 12.07.2007р., передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку, зокрема шляхом переходу права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця. Згідно ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об'єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Однак, у матеріалах справи відсутні докази про те що позивачка повідомлялася державним реєстратором [PERSON] про отримання ним заяви від ПАТ КБ «ПриватБанк» про проведення реєстраційної дії, що стосується її майна. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка на момент звернення стягнення на предмет іпотеки перебувала за кордоном, що підтверджується відмітками у закордонному паспорті. Також, згідно п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року визначено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. До матеріалів справи, відповідачем було долучено лист за №30.1.0.0/2-ЕВО від 27.12.2014р. про виконання зобов'язання за кредитним договором №0707/16/1 від 02.11.2009р. позивачкою на суму заборгованість - 24 715,57 грн. та копію рекомендованого повідомлення. Опис вкладення з відміткою до такого листа відсутній. Представник позивачка заперечувала факт отримання позивачем такого листа та стверджувала що на момент звернення стягнення на предмет іпотеки у неї вже не існувало зобов'язання по поверненню кредиту у національній валюті у сумі 24 715,57 грн.

Outcome: approved