Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

15 вересня 2020 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2019 року сталося ДТП, в результаті якого було пошкоджено майно позивача, а він сам отримав тілесні ушкодження. Винним у цьому ДТП у встановленому порядку був визнаний відповідач у справі. Матеріальна шкода була відшкодована позивачу страховою компанією, за виключенням франшизи у розмірі 2\~000,00 грн. Також позивач зазначає, що у зв`язку із перенесеним фізичним болем та душевними переживаннями він зазнав моральної шкоди, яку оцінює у 15\~000,00 грн. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 2\~000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди (франшизи) та 15\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив. Вказав, що відповідач погоджується лише на відшкодування матеріальної шкоди (франшизи). Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 16.08.2019 року о 19 год. 20хв. на автодорозі М-19 с.Копачівка 130 км керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, при виконанні обгону здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Ford Escort», д.н.з. [NUMBER] , який здійснював поворот ліворуч, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року у справі №161/14139/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Вказана постанова судді набрала законної сили, а отже в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені у ній не підлягають повторному доказуванню (а.с.23). З матеріалів справи слідує, що внаслідок ДТП, окрім механічних ушкоджень транспортних засобів, тілесні ушкодження отримав позивач, який був водієм автомобіля Ford Escort», д.н.з. [NUMBER] . Так, за змістом постанови слідчого СВ Рожищенського ВП Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області від 30 серпня 2019 року слідує, що в межах кримінального провадження №12019030180000272 за фактом ДТП, проводилася судово-медична експертиза потерпілого [PERSON] , в ході якої були виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, рана на потиличній ділянці голови, забій поперекової ділянки з забоєм лівої нирки, садна в ділянці правого плеча. За ступенем своєї тяжкості ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.21-22). Сторонами не заперечується, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УПСК» зі встановленим розміром франшизи у 2\~000,00 грн. Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, при виплаті страхового відшкодування позивачу, страховою компанією було обґрунтовано утримано суму франшизи у розмірі 2\~000,00 грн., а тому цю суму, на підставі положень ст.1194 ЦК України слід стягнути з винної особи відповідача, а позов у відповідній частині задовольнити. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На переконання суду, своїми діями, які виразилися у вчиненні ДТП за результатом якого було завдано шкоди здоров`ю позивачу, відповідачем завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях потерпілого через необхідність звернення до суду для поновлення своїх порушених прав, необхідності лікування після ДТП, а також у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з отриманими травмами. Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з наступного. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь душевних страждань та пережитого фізичного болю у зв`язку із ДТП, суд доходить до висновку, що на користь позивача слід присудити 15 000,00 грн моральної шкоди завданої у зв`язку з ушкодження його здоров`я внаслідок ДТП. Отже і у цій частині позов слід також задовольнити. Доводи представника відповідач про те, що позивач мав спочатку звернутися із вимогою про відшкодування моральної шкоди до страхової компанії, суд відхиляє, адже положення ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тобто, законодавство пов`язує можливість відшкодування моральної шкоди страховиком лише у розмірі 5%, при цьому не від загальної суми моральної шкоди, а саме від суми страхового відшкодування. Крім цього, вказане можливе тільки у випадку сплати страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням через ушкодження здоров`я, а не у випадку виплати відшкодування за понесену матеріальну шкоду через механічні ушкодження транспортного засобу. Доказів виплати страхового відшкодування на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням, з визначенням частки моральної шкоди, матеріали справи не містять, а отже відсутні правові підстави для звільнення позивача від обов`язку сплатити моральну шкоду, або його зменшення. У зв`язку з повним задоволенням позову, на підставі приписів ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., який був сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved