Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія " Ваш Авто " про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів посилаючись на наступні обставини. 21.01.2016 р. позивач [PERSON], з метою придбання автомобіля для власних потреб, у мережі Інтернет знайшов оголошення ЛК «АвтоКонсалтінг-Україна» про продаж автомобіля Gееlу МК 2013 року випуску за 103\~740.00 грн. Позивач зателефонував за вказаним номеру і представник відповідача запросила його до відділення, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Васильківська, 49, к. 1. В той же вечір позивач приїхав за вказаною адресою і потрапив до організації з іншою назвою ніж була вказана в оголошенні про продаж автомобіля, де представник ТОВ «ЛК «Ваш Авто» за довіреністю роз'яснила йому, що він повинен спочатку сплатити передплату за автомобіль, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого зі ним буде формально укладено Договір фінансового лізингу і на протязі двох днів відповідач передасть позивачу автомобіль за договором купівлі-продажу, а Договір лізингу анулюється. Таким чином між позивачем та ТОВ «Ваш Авто» був укладений Договір фінансового лізингу № 001792 від 21.01.2016 р. Позивач наголошує, що з умовами договору у нього не було можливості ознайомитися так як представник відповідача спонукала його до прийняття швидкого рішення, посилаючись на те, що вже кінець робочого дня і він не встигне сплатити перший платіж до закриття банківського відділення. Після детального ознайомлення з умовами договору позивачем було встановлено, що ціна автомобіля за Договором становить 172 900,00 грн., замість обіцяних 103 740 грн., рік випуску автомобіля не вказано ні в Договорі, ні в специфікації на автомобіль, яка додається до договору, а також, сума внесеного позивачем першого платежу - 21 000,00 грн. включає в себе авансовий платіж, в розмірі 3 710,00 грн. та адміністративний платіж, в розмірі 17 290,00 грн., який є платою за підготовку документів для укладення договору і зовсім не має відношення до передплати за автомобіль. Таким чином, позивач вважає, що при укладенні договору фінансового лізингу представники відповідача ввели його в оману щодо умов та правової природи даного зобов'язання, а тому просив на підставі\~ст. 230 ЦК України\~визнати вказаний договір недійсним. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: визнати Договір фінансового лізингу № 001792 від 21.01.2016 р недійсним та стягнути з відповідача сплачені кошти в розмірі 21 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач не з»явився, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд його задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з»явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 21.01.2016 року між відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та позивачем було укладено договір фінансового лізингу №001792, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль марки Gееlу МК 2013 року та передати предмет лізингу у користування [PERSON] на строк та на умовах, передбачених цим договором, а позивач [PERSON] зобов'язується прийняти предмет Лізингу та сплачувати Лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. На виконання умов вказаного договору позивач оплатив платіж по вказаному договору лізингу у розмірі 21 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №QS000114373901 від 21.01.2016 р. та квитанцією № QS000114373801від 21.01.2016 р. Відповідно до п. 8.2. вказаного договору вартість предмета лізингу на момент укладання договору становить 6\~403,70доларів США з урахуванням ПДВ, що в гривневому еквіваленті становить 172 900 грн. 00 коп. Відповідно до\~ст.6 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізигну (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та\~Законом України "Про фінансовий лізинг"\~(частина 2\~статті 806 ЦК України\~та частина 1\~статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг"). За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. Згідно зі\~статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.\~\~\~\~\~\~ Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг. Відповідно до п.5 ч.1\~ст. 4 вказаного Закону, фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. (п.5 ч.1 ст. 1 Закону ) Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. (ч.1 ст. 5 Закону ) Крім того, предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Відповідно до\~ст. 184 ЦК України\~річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Частиною 6 даної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Тобто, з правового змісту вказаної вище норми випливає висновок про те, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідно встановити наявність однієї з таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності; 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Як вбачається з п.1.1. договору фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб Gееlу МК 2013 року, вказано комплектацію Comfort, об»єм двигуна 1,5 бенз. Та привід 4х2. Проте специфікація у додатку № 2 до договору лізингу містить лише: марку, модель, комплектацію, об'єм двигуна та ціну в доларах. Індивідуальними ознаками автомобіля, зокрема, являються: марка, модель, тип, об'єм двигуна, тип пального, колір, дата випуску, вартість тощо. Зі змісту Договору і додатку № 2 до нього (специфікація) вбачається, що предмет фінансового лізингу автомобіль, не визначений, оскільки відсутні його технічні й індивідуальні характеристики, колір, рік випуску, тощо. Отже, укладений Договір фінансового лізингу не містить обов'язкових істотних умов Договору, оскільки він не містить таких індивідуальних ознак автомобіля, який наділений тільки йому властивими ознаками, що вирізняють цей автомобіль із поміж інших однорідних авто. Згідно приписів\~ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Частина 1\~ст. 229 ЦК України\~встановлює, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, відповідно до\~статей 229 - 233 ЦК України\~правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Пунктом 20 цієї ж\~постанови\~передбачено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Нормистатті 230 ЦК України\~не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Відповідно до договору фінансового лізингу між стронами передбачається підписання Додатку № 3, який є невід'ємною частиною Договору, та, у якому повинен відображатися Графік виплати лізингових платежів. Проте вказаний додаток підписаний сторонами не був. Відповідно до ч. 2\~ст. 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~статті 628 ЦК України. Як встановлено судом, у вказаному договорі фінансового лізингу виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та Законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в\~Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях\~ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості. Відповідно до п.1.4 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. Відповідно до\~ст. 808 ЦК України\~якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки вибір продавця лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то п.1.4. договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та іншого суперечить положенням\~ст. 808 ЦК України. Згідно зі\~ст. 799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1\~ст. 220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Верховного суду України від 16.12.2015 справа №6-2766 цс15. Відповідно\~ст. 216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Оскільки судом встановлено недійсність вказаного правочину, суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення сплаченої позивачем суми у розмірі 21 000 грн. 00 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551 грн. 21коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved