Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом, просить стягнути з Комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5192,64 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Додатково пояснила, що адміністрацією комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня", відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23.03.2016 р. та згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.04.2016 р. позивачу було нараховано і виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.03.2015 р. по 01.02.2016 р. в розмірі 31877,04 грн.. Заборгованість середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, яка виникла в період ухвалення рішення міського суду та скасування такого рішення апеляційним судом, виникла не з вини відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з наказом головного лікаря Комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради від 12.03.2015 року №44-ос [PERSON] було звільнено з посади лікаря ультразвукової діагностики відділення ультразвукової діагностики за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Рівненського міського суду від 1 лютого 2016 року у справі 569/5705/15-ц позивачу відмовлено у задоволенні позову до КЗ "Рівненська ОКЛ" про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року скасовано рішення міського суду та ухвалене нове рішення, яким визнано незаконним та скасовано наказ КЗ "Рівненська ОКЛ" про звільнення, поновлено на роботі з 12 березня 2015 року та стягнуто з КЗ "Рівненська ОКЛ" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2015 року по 01 лютого 2016 року в розмірі 31877,04 грн. 24 березня 2016 року поновлено на посаді лікаря ультразвукової діагностики відділення ультразвукової діагностики КЗ "Рівненська ОКЛ" на виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області від 23 березня 2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Аналізуючи вказані докази, судом встановлено, що позивач перебував у вимушеному прогулі з 12 березня 2015 року по 23 березня 2016 року. Враховуючи, що позивач був позбавлений можливості збільшити розмір позовних вимог під час розгляду справи в апеляційному порядку, які були заявлені ним у суді першої інстанції, так як ст. 303 ЦПК України надає право апеляційному суду перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд відхиляє заперечення представника відповідача, що позивач зловживає своїми правами і відповідачем повністю виконано свій обов"язок по оплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Заперечення представника відповідача щодо відсутності їх вини у здійсненні виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу після винесення рішення судом першої інстанції, так як рішення переглядалося в апеляційному порядку за апеляційною скаргою позивача, не заслуговує на увагу, так як позивач відновив своє право на працю лише після розгляду справи апеляційним судом і був у вимушеному прогулі до винесення відповідного наказу про поновлення його на роботі на виконання рішення апеляційного суду. Крім того, варто зазначити, що на підставі ст. 235 КЗПП України підлягає до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу, а не заборгованість по середньому заробітку за час розгляду справи в органі, що розглядає трудовий спір і вина відповідача не може бути врахована. Під час розгляду даної вимоги може бути врахована вина працівника, однак ні обґрунтувань позовних вимог, ні заперечень з приводу цього сторонами висловлено не було, тому це не було предметом розгляду даної справи. Згідно з п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року за № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати /далі Порядок/, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до ч. 3 п. 2, п. 5, 8 Порядку середньомісячна заробітна плата, у випадку нарахування середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. З оглянутої судом довідки про доходи виданої КЗ "Рівненська обласна клінічна лікарня" вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 144,24 грн. Також судом встановлено, що за період з 2 лютого 2016 року, з дати ухвалення рішення Рівненського міського суду у справі №569/5705/15-ц до 23 березня 2016 року, а саме дати ухвалення рішення Апеляційного суду Рівненської області, минуло 36 робочих днів ( у лютому 2016 року - 20 днів та у березні 2016 року - 16 днів). Таким чином, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 березня 2016 року по 01 лютого 2016 року проводиться наступним чином: 144,24 грн./день (середньоденна заробітна плата) X 36 (кількість робочих днів вимушеного прогулу) = 5192,64 грн.. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнений від сплати збору. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved