Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У травні 2015 року представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про захист прав споживачів, свої вимоги мотивувавши тим, що [PERSON], є споживачем електроенергії по договору № 140201135 з ПАТ «Київенерго» з 15 серпня 2006 року. В квітні 2015року позивачем від ПАТ « Київенерго » отриманий лист від 21 квітня 2015 року № 34 / 42 - 2638, яким він був повідомлений про те, що на засіданні комісії департаменту продажу комерційної дирекції ПАТ « Киїівенерго » з проведення коригувань корисного відпуску та товарної продукції побутовим споживачам електроенергії розглянуто питання щодо перерахунку за спожиту електроенергію по о/рах [NUMBER] ( який належить позивачу) на підставі акту проведення експертизи лічильника від 27 січня 2015року [ADDRESS]. Станом на 31 березня 2015року за показаннями електролічильника 008256 кВтг існує заборгованість сумою 45 265,85 грн.. Одночасно із зазначеним листом позивач отримав попередження про відключення електроенергії за № 55437 від 17 квітня 2015 року. У зазначеному попередженні також вказано про те, що станом на квітень 2015 року заборгованість за спожиту електричну енергію по належному позивачу особовому рахунку на показання приладу обліку 008256 кВтг становить 45 265 , 85 грн. Попри відсутність зауважень щодо роботи приладу обліку, мені працівниками розрахункового відділубуло повідомлено про те, що позивач обраховує вартість спожитої енергії не вірно, внаслідок чого йому було донараховано 680,28 грн. заборгованості. Наявність цієї заборгованості підтверджується попередженням № 18352 / 2014 від 25 вересня 2014 року. В цьому попередженні зазначено про те, що позивач, як споживач станом на вересень 2014 року має заборгованість за спожиту електроенергію сумою 680, 28 грн. на показання лічильника 008058кВтг. Зазначену заборгованість у сумі 680, 28 грн. він негайно погасив. Згодом, у грудні 2014 року, на показниках встановленого у його будинку лічильника позивач зафіксував дуже велику кількість спожитої електроенергії у порівнянні з попередніми середньомісячними показниками. Так, при середньомісячних показниках попередніх восьми років проживання у будинку, він в середньому споживав біля 300 кВтг на місяць. Згідно показів лічильника у грудні, його середньомісячний обсяг споживання став дорівнювати обсягу 14 тис. кВтг на місяць, що майже в 50 разів більше попереднього споживання. У січні 2015 року працівниками ПАТ « Київенерго » за заявоюпозивача встановлений у його помешканні лічильник типу НІК 2303 АП2Т заводський номер № 0126645 був направлений на експертизу. Виходячи з Акту повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії від 17.01.2015року лічильник був знятий з показаннями 065457кВт год. Згідно Акту № 138 від 27 січні 2015 року проведення експертизи лічильника електроенергії, лічильник № 0126645 типу НІК 2303 АП2Т показники 065457 кВтг, дата повірки 12 / 11 було визнано непридатним для подальшої експлуатації через невідповідність точності метрологічних параметрів. Зазначеним актом було зафіксовано цілісність пломб лічильника та упаковки лічильника, не встановлено ознак втручання в його роботу сторонніх осіб. Під час засідання комісії на якому розглядався Акт № 138 від 27 січня 2015 року проведення експертизи лічильника електроенергії, позивачу, членами комісії було повідомлено про те, що, не дивлячись на результат експертизи, показання лічильника ( 065457кВтг ) є вірними, а також про те, що попередньо позивачем неправильно знімався показник лічильника- не враховувалася одна цифра. Його заперечення про те, що попередньо до нього, як споживача, з боку енергопостачальної організації ніколи не було зауважень щодо показників лічильника, та про те , що у жовтні 2014 року здійснювався контрольний огляд лічильника та не було виявлено будь - яких порушень, прийняті не були. Після проведення експертизи між мною та ПАТ « Київенерго » був складений акт звіряння № 1 / [NUMBER] від 28 січня 2015 року. Згідно зазначеного Акту Сальдо Споживача ( [PERSON] ) станом на 17 січня 2015 року становило мінус 805, 72 грн.. 30 квітня 2015 року між позивачем та ПАТ « Київенерго » був укладений новий договір про користування електричною енергією № [NUMBER]. Одразу після укладання нового договору позивачу надали для підписання новий акт звіряння № 1 / [NUMBER] від 30 квітня 2015 року в якому вже зазначено, що сальдо Споживача ( [PERSON] ) станом на 29 квітня 2015 року становить 45 930, 75 грн.. В зазначеному Акті звіряння № 1 / [NUMBER] від 30 квітня 2015 року сума в 45 930,75 грн. розрахована виходячи з хибних показників 065457 кВтг лічильника № 0126645, який під час експертизи був визнаний непридатним для експлуатації. У зв"язку з вищезазначеним позивач просить визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства « Київенерго » по нарахуванню [PERSON] ( [ADDRESS] ) заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 31 березня 2015 року в розмірі 45 265,85грн.. Визнати відсутність у [PERSON] ( [ADDRESS] ) боргу перед Публічним Акціонерним товариством « Київенерго » по оплаті за спожиту електричну енергію станом на 31 березня 2015 року в розмірі 45 265, 85 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю від 05 травня 2015 року ( а. с. 42 ) [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства " Київенерго " за довіреністю № 91 / 2014 / 12 / 26 - 7 від 26 грудня 2014 року Браницький Дмитро Юрійович позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо Згідно статті 92 Конституції України, виключно законами України, визначаються основні засади організації та експлуатації енергосистем. Взаємовідносини в сфері електроенергетики регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України « Про електроенергетику », Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31 липня 1996 року , Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, іншими нормативно - правовими актами. За адресою в [ADDRESS]. відкрито особовий рахунок № [NUMBER], на ім'я [PERSON], 29 квітня 2015 року з позивачем укладено договір, про користування електричною енергією. Розділом « Розрахунки за спожиту електричну енергію » Правил користування електричною енергією для населення встановлений порядок визначення обсягів спожитої електричної енергії та оплати за неї. Так, згідно пунктів 19, 20 ПКЕЕн. розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами ( цінами ) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Оплата спожитої електричної енергії може здійснюватись за розрахунковими книжками, за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником або за карткою попередньої оплати. Оскільки позивач використовує електричну енергію постійно, а розрахунки за неї проводить не повністю та фіксованими сумами, а не відповідно до показань приладу обліку, то відбувається постійне коливання показань заборгованості. 16 квітня 2015 року проведено засідання комісії ПАТ « КИЇВЕНЕРГО » з проведення коригувань - корисного відпуску та товарної продукції побутовим споживачам електроенергії. Під час проведення Комісії встановлено, що 15 грудня 2014 року зареєстровано заявку позивача на технічну перевірку приладу обліку. 26 грудня 2014 проведено технічну перевірку трифазного лічильника та складено відповідний акт. Зауважень до роботи лічильника та схеми підключення лічильника не виявлено. 17 січня 2015 року прилад обліку знятий та направлений на експертизу. 27 січня 2015 проведено експертизу даного приладу обліку. Під час проведення експертизи встановлено, що візуальних ознак втручання не виявлено. Метрологічні параметри не відповідають класу точності. Потребує ремонту або заміні. Прилад обліку визнано не придатним для подальшої експлуатації. 06 лютого 2015 в зв'язку з переукладенням договору виконано технічну перевірку лічильника НІК :503АП2Т ( 1140 ) № 0180025 та складено відповідний акт. За результатами перевірки зауважень до роботи лічильника та схеми підключення лічильника не виявлено. Було проведено аналіз споживання електричної енергії за період 2012 - 2014 роки та встановлено збільшення щомісячного споживання з 2000 кВт / год до 3000 / 4000 кВт / год. По відновленому обліку споживання становить 3437 кВт / год. Також встановлено, що позивач при оплаті за спожиту електричну енергію зазначав замість : знаків лічильника - 4 знаки, тобто недораховував один розряд. Протоколом № 160 від 16 квітня 2015 року комісією прийнято рішення згідно якого: - в розрахунках за спожиту електричну енергію враховувати показання лічильника зафіксовані системою АСКОЕ за період з 30 листопада 2013 року по 31 березня 2014 року . - виконати перерахунок за період з 22 листопада 2014 року ( дата контрольного зняття показань ) по 17 січня 2015 року(дата заміни лічильника ) за величиною середньомісячного споживання, визначеного на підставі п. 33 ПКЕЕН. Величина середньомісячного споживання становить 2302 кВт/год. Таким чином, у позивача утворилась заборгованість в сумі 45265, 85 грн. Згідно статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Це право закріплено безпосередньо у Конституції України ( стаття 55 ), Цивільному кодексі України (статті 15, 16), Законі України "Про судоустрій України" (стаття 6). Під "правом на захист", мається на увазі суб'єктивне право особи вимагати від уповноважених органів примусового застосування засобів реагування до порушників цивільних прав. До прав, що підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові та особисті немайнові права, належні суб'єктам цивільного права, що входять до змісту їх правоздатності. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання право чину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна право відношення; припинення право відношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 275 ЦК захист особистого не майнового права може здійснюватися також іншим способом (крім тих, які передбачені у ст. 16 ЦК) відповідно до змісту цього права, способу порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Таким чином, суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, якій не передбачений ні законом, ні договором. Тобто, у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа не звертається з усіма передбаченими вимогами до суду, а обирає саме той засіб захисту, та який відповідає характеру порушення його права чи інтересу, який ґрунтується на законі або договорі. Ні в Цивільному кодексі України, ні в Законі України « Про електроенергетику », ні в Правилах користування електричною енергією для населення не передбачена можливість списувати борг за спожиту електроенергію або забороняти енергопостачальнику проводити розрахунки. Позивачу при формулювання своїх вимог необхідно враховувати положення статті 24 Закону України « Про електроенергетику » в якій встановлена відповідальність енергопостачальника. У разі своєї незгоди з сумою боргу, споживач може заперечувати наявність заборгованості, наводити свої міркування та контррозрахунки у випадку звернення енергопостачальника до суду про стягнення даної заборгованості. Тобто, способи захисту обрані позивачем та заявлені в позовній заяві, не відповідають способам захисту встановлених в законі або договорі. Крім того, з позову не вбачається які саме майнові або особисті немайнові права позивача порушені відповідачем. Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( стаття 60 ЦПК України ). Позивачем в даному випадку зазначених вимог не дотримано. Позовні вимоги грунтуються на прикладах та припущеннях, що є порушенням статті 119 ЦПК України. Яке саме право або інтерес порушено відповідачем, позивач в позовній заяві не зазначив та належними доказами не підтвердив. Разом з тим, у судовому засіданні ні позивач, ні його представник не могли надати чітку відповідь, щодо неправильності використання тарифів при сплаті за спожиту електроенергію 9 а.с. 89 -96), що підтверджується взаєморозрахунками наданими в судове засідання самим же позивачем з 2008 року по грудень 2014 року, в яких для позивача зазначені відповідні тарифи за спожиту електроенергію ( а.с. 85-88). Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed