Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 17.09.2004 року стягуються аліменти з [PERSON] в її користь у твердому розмірі 80 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки -[PERSON], [INFO]. На даний час дочка навчається в 6-му класі ЗОШ №2 в. м. Івано-Франківську і вона потребує більше коштів на утримання і витрати збільшились в десятки раз, так як значно зріс рівень життя і ціни. Позивачка вказала, що відповідач працює на заробітках за кордоном в Російській Федерації, має достатньо коштів, але і по 80 грн. не платить регулярно, є борг майже за рік в сумі 838,71 гривень. Позивачка просить знімити розмір аліментів,визначений рішенням суду, та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі до 1300 грн. щомісячно, оскільки зріс прожитковий мінімум на дитину, а також виникли матеріальні труднощі, оскільки виплачує кредит за квартиру. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.Надав суду письмові заперечення,відповідно до яких позовні вимоги визнав частково. Просив суд змінити розмір аліментів на 200 гривень, оскільки він має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, яка часто хворіє, має невисоку заробітню плату. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 25 червня 2009 року (а.с.3), [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.09.2004 року стягуються аліменти з [PERSON] на користь позивачки у твердому розмірі 80 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу змінила прізвище «Богайчук» на дівоче «Абрамчук». Відповідач [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] згідно рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 9.12.2008 року (а.с.5). Після одруження позивачка змінила прізвище на «Лялька», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 10.05.2011 року виданого відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.10). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2015 року становить 1 286 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Малолітня донька [PERSON] часто хворіє, що підтверджується історією розвитку дитини. Відповідач [PERSON] працює у ПП [PERSON] на посаді штукатура та отримує заробітну плату у розмірі 1300 гривень. З огляду на те, що встановлений розмір аліментів, визначений рішенням суду, не відповідає приписам ст.182 ч.2 СК України, та враховуючи розмір заробітної плати відповідача, наявність на утриманні малолітньої доньки, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дочки слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, стягнення аліментів по виконавчому листу № 2-4904/2004 року від 17.09 2004 року припинити. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК Ураїни, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача слід стягнути 229,40 гривень судового збору в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік»,

Outcome: partial