Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Вимоги мотивує тим, що відповідач являється її колишнім чоловіком, якого вона у 1979 році зареєструвала у вказаній квартирі. З 2010 року відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає та не сплачує за комунальні послуги, які нараховуються по кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Крім цього, позивачка вказує, що відповідач права власності на зазначену квартиру не має, його майно там відсутнє, участі у поточному ремонті житла не приймає та за призначенням житлову площу не використовує. Вказані обставини порушують її право на користування та розпорядження квартирою. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року судом до участі у справі будо залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Дніпровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві та Житлово-будівельний кооператив "Вагоноремонтник" (а.с. 15, 16). В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд, з урахуванням думки позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, треті особи були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки представників суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, позивачка являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.08.2006 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), зареєстрованого в Київському міському БТІ та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна за реєстровим № 705/30257 від 05.09.2006 року. Відповідно довідки наданої ЖБК "Вагоноремонтник" № 72 від 22.09.2014 року, у вказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі (а.с. 3). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки, шлюб між якими розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2012 року (а.с. 12). Позивачка в судовому засіданні пояснила, що шлюб з відповідачем розривала з ініціативи [PERSON], який ще до розірвання шлюбу вже більше року з нею не проживав, залишив відповідач її квартиру в кінці 2010 року, при цьому говорив, що їй не потрібно знати де він буде проживати, у нього все добре, за своїми речами декілька разів приїжджав у її відсутності доки все не забрав, будь-якого зв"язку з відповідачем не має, номер його телефону змінений, адреса мешкання відповідача їй не відома, з того часу [PERSON] до них жодного разу не з"являвся, хоча має ключі від квартири, також не телефонував, зв"язку з дітьми не підтримує, кошти на оплату житла не надає, залишив квартиру добровільно, перешкод вона у проживанні відповідачу не чинила, [PERSON] житлом не цікавиться. Факт постійного не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні з грудня 2010 року - січня 2011 року по даний час без поважних причин підтверджено показами свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що вона є сусідкою позивачки з якою разом заселялися в будинок у 1979 році, вона часто буває у квартирі [PERSON] та доглядає за квартирою у відсутності позивачки коли та знаходиться на дачі. З 2010 року сторони разом не проживають та не спілкуються, вже більше чотирьох років відповідач ніколи не з"являвся, де мешкає [PERSON] їй не відомо, за квартиру платить позивачка, неприязних відносин між останньою та відповідачем не було. Свідок [PERSON] засвідчила, що вона вже 15 років, як сусідка позивачки, весь цей час спілкується із сім"єю [PERSON], заходять один до одного, з початку 2011 року по даний час вона відповідача ніколи не бачила, речей його у квартирі не має, за житло сплачує [PERSON], сварок між сторонами ніколи не було, з квартири позивачка відповідача не виселяла, перешкод у проживанні йому не чинила. Про непроживання відповідача у спірному житловому приміщенні з 2010 року, окрім показів свідків, підтверджується актом № 25 від 20.10.2014 року, затвердженим головою правління ЖБК "Вагоноремонтник" [PERSON] та довідкою ЖБК "Вагоноремонтник" від 20.01.2015 року № 52 у якій також зазначено про те, що [PERSON] із заявою про не зняття його з реєстрації до житлово-будівельного кооперативу "Вагоноремонтник" не звертався. Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач більше року без поважних причин постійно не проживає у спірній квартирі, його майно там не знаходиться, будь-які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрат по утриманню житла відповідач не несе, у зв'язку з чим позивачці, яка є власником квартири [ADDRESS], відповідач чинить перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням, позивачка не може належним чином користуватися та розпоряджатися вищевказаною квартирою, а тому позов у даній частині підлягає задоволенню. У частині примусового зняття відповідача з реєстрації з квартири [ADDRESS] вимоги задоволенню не підлягають, оскільки за процесуальним статусом Дніпровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві являється третьою особою у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial