Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду від 13.09.2016 року у справі № 569/7574/16-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів позивача щомісячно до повноліття дитини. Вказує, що стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу наразі стало для нього надмірним, оскільки він на даний час займає іншу посаду, у зв"язку з чим розмір його посадового окладу фактично зменшився з 13400 гривень до 9900 гривень, після усіх обов"язкових відрахувань розмір доходу [PERSON] становить 10300 гривень, а після відрахувань аліментів, у встановленому судом розмірі, лише 6800 гривень. Окрім того, просив врахувати, що позивач проживає разом із матір"ю [PERSON] , яка не працює, перебуває на обліку у Рівненському міському центрі зайнятості як безробітна, є особою передпенсійного віку, часто хворіє, у зв"язку з чим потребує витрат на лікування. У зв"язку з чим [PERSON] самостійно несе переважну частину витрат на харчування та оплату комунальних послуг. Представник позивача також зазначив, що з 2001 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в КЗ "Рівненський обласний шкірно-венерологічний диспансер" РОР з діагнозом "Псоріаз розповсюджений, стаціонарна стадія", що вимагає понесення додаткових витрат на підтримання та відновлення стану здоров"я. . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив суд зменшити розмір аліментів, призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Додатково суду пояснив, що постійно зустрічається із сином та несе на нього витрати понад сплачені аліменти, його заробітна плата на даний час становить 14500 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала повністю з підстав викладених у відзиві, просила суд відмовити в задоволенні позову. Додатково суду пояснила, що позивач має високу заробітну плату, окрім того має додатковий дохід від продажу автомобілів. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, проходить до наступного:. Як було встановлено в судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] , його батьками у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , що видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 11 червня 2014 року зазначені сторони у справі [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року у цивільній справі №569/7574/16-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року) Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається із копії наказу ПАТ "Рівнеобленерго" про переведення на іншу роботу/посаду №662-к від 19 липня 2019 року [PERSON] переведений з 23 липня 2019 року на підставі заяви із посади заступника начальника з комерційних питань структурного підрозділу "Здолбунівський район електричних мереж" з посадовим окладом 13440 гривень на посаду провідного інспектора у структурному підрозділі "Служба захисту економіки" з посадовим окладом 9960 гривень. Як встановлено судом із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець. Згідно копії податкової декларації платника єдиного податку - фізичної-особи підприємця від 09.02.2020 року [PERSON] за І квартал 2019 року отримала дохід у розмірі 7147 гривень. Відповідно до ст192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Таким чином, судом встановлено, що після ухвалення судом рішення у 2016 році про стягнення із позивача аліментів, у нього змінився посадовий оклад, у зв"язку із переведенням на іншу посаду. Водночас, суд не бере до уваги посилання позивача [PERSON] на ту обставину, що він надає утримання свої матері [PERSON] , [INFO] , оскільки, доказів того, що вона є непрацездатною та потребує матеріального утримання суду не надано. Натомість в матеріалах справи міститься копія довідки від 18.03.2020 року №01-40/464, що видана на адвокатський запит представника відповідача [PERSON] Рівненським міським центром зайнятості про те, що [PERSON] зареєстрована як безробітна в Рівненському міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Окрім того, не заслуговують на увагу суду і посилання позивача [PERSON] на перебування його на обліку в КЗ "Рівненський обласний шкірно-венерологічний диспансер" РОР з приводу захворювання на псоріаз розповсюджений, як на підставу для зменшення розміру аліментів. Як встановлено судом із копії відповіді головного лікаря Комунального закладу "Рівненський обласний шкірно-венерологічний диспансер" Рівненської обласної ради Маняка Н.В. від 08.08.2016 року №239 на запит адвоката [PERSON] [PERSON] , 1985 року народження знаходиться на диспансерному обліку в комунальному закладі "Рівненський обласний шкірно-венерологічний диспансер" Рівненської обласної ради з 21.12.2000 року з діагнозом: псоріаз розповсюджений та періодично проходить лікування. Тобто дана обставина не є новою, чи такою, яка виникла після ухвалення рішення Рівненським міським судом Рівненської області 13.09.2016 року про стягнення аліментів і не зумовила витрат, яких відповідач не ніс до ухвалення рішення про стягнення аліментів. Разом з тим, не беруться до уваги судом і посилання відповідача [PERSON] у відзиві та представника відповідача [PERSON] , в судовому засіданні на те, що позивач [PERSON] отримує додатковий дохід від продажу автомобілів. Відповідно до повідомлення начальника Територіального сервісного центру №5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області від 31 березня 2021 року №31/17-5641-643 за [PERSON] транспортні засоби станом на 31.03.2021 року не зареєстровано. В період з 01.01.2019 року по теперішній час [PERSON] проводились наступні реєстраційні операції: 02.02.2019 року зареєстровано автомобіль Volkswagen Touran, державний номер [NUMBER] . 26.02.2019 року вказаний автомобіль перереєстровано на іншого власника. 26.10.2019 року зареєстровано автомобіль Toyota Auris, державний номер [NUMBER] . 05.03.2020 року вказаний автомобіль перереєстровано на іншого власника. Суд зазначає, що вказані обставини не підтверджують з достовірністю того факту, що відповідач [PERSON] отримав будь-який дохід від продажу автомобілів. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини відповідачем суду не подано. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає наявними підстави, що передбачені статтею 192 СК України для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів з 1/3 до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Зменшення розміру аліментів з 1/3 частки до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), стягуваних з позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини та прав платника аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved