Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який уточнював декілька разів в ході розгляду справи, в якому вказав, що його транспортний засіб «Volkswagen Touareg», транзитний номер [NUMBER] до 27.05.2014 року, державний номер [NUMBER] був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19.03.2014 року біля стоянки Грецького центру «Меотіда» на проїжджій частині пр. Будівельників, в м. Маріуполі. Винним у вчиненні зазначеної ДТП було визнано [PERSON]., цивільно-правова відповідальність якої на час вчинення ДТП була застрахована у Відкритому акціонерному товариству Національна страхової компанія «Оранта» (далі - ВАТ НСК «Оранта»). Оскільки відповідачі відмовилися відшкодувати спричинену йому шкоду, просив стягнути з ВАТ НСК «Оранта» страхове відшкодування у сумі 50000 грн., майнову шкоду, пов'язану з понесенням витрат на отримання висновку про вартість поновлюваного ремонту від 24.04.2014 року, вартість медичних препаратів в сумі 240,25 грн. у зв'язку із отриманням позивачем в результаті ДТП тілесних пошкоджень у виді посттравматичного періартриту лівого плеча, моральну шкоду в сумі 5000 грн., з [PERSON] стягнути вартість поновлюваного ремонту автомобілю в розмірі 136399 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., витрати, пов'язані з проведення судової експертизи в сумі 1200 грн., витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 11000 грн. та судовий збір в розмірі 1273,46 грн. У судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги окрім вимог щодо стягнення зі страхової вартості медичних препаратів в сумі 240,25 грн. та пояснив, що він буде самостійно представляти свої вимоги без представників, які були раніше. Суду пояснив, що коли саме поставив автомобіль на облік він не пам'ятає, але купив його у вересні 2013 року та йому видали довідку-рахунок, яку пізніше віддав до відділу ДАІ та йому видали тимчасовий реєстраційний талон, а у подальшому постійний, але відповідач ВАТ НСК «Оранта» відмовився виплатити страхове відшкодування. Звіт щодо вартості поновлюваного ремонту, який було зроблено СОД [PERSON] до страхової надавав. З відповідачем [PERSON] взагалі не спілкувався, оскільки його представник сказав, що вона знаходиться за межами України. Під час ДТП отримав травму руки, було розірвано сухожилля в плече, але одразу до лікарні не пішов. Моральну шкоду обґрунтував тим, що не працює рука та автомобіль досі не відремонтований. У подальшому позивач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, змінені позовні вимоги згідно заяви від 12.12.2014 року підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON] суду пояснив, що вона знаходиться за межами України та позовні вимоги він та [PERSON] визнають частково, а саме визнають стягнення майнової шкоди, пов'язаної з ремонтом автомобілю в частині залишку з урахуванням виплати страховою 50000 грн. та моральну шкоду не більше 2000 грн. Витрати, пов'язані з лікуванням позивача та на правову допомогу не визнають, оскільки не має доказів, які б їх підтвердили. У подальшому у судове засідання представник відповідачки не з'явилися, але від нього надано суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, з зазначенням, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди, пов'язаної з ремонтом автомобілю він з відповідачкою визнає в частині залишку з урахуванням виплати страховою 50000 грн., іншу частину позовних вимог не визнають. Представник відповідача ВАТ НСК «Оранта» - Сукач Т.В. у судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку неодноразово. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до поданих заяв суд у подальшому розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 квітня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 340 грн. Постановою встановлено, що19.03.2014 року, 0 14.25 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Rav4», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], виїжджаючи з автомобільної стоянки перед Грецьким центром «Меотіда» на проїжджу частину пр. Будівельників в м. Маріуполі не надала дорогу та зіткнулася з автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] У результати ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження.(а.с.6). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 23.08.2011 року, виданого ВРЕР м. Слов'янська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, власником автомобілю «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER], повна маса 2860, маса без навантаження 2103, об'єм двигуна 2967 куб. см., коричневий, є [PERSON] на підставі довідки-рахунку КІМ-790286 від 18.06.2011 року. (а.с. 61). Але згідно копії тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER], виданого 27.05.2014 року, вказаний транспортний засіб «Volkswagen Touareg», належить [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААВ-164584 від 18.09.2013 року. (а.с. 11). Вказаний автомобіль був зареєстрований за позивачем 27.05.2014 року, але він мав право його зареєструвати на себе починаючи з 18.09.2014 року, оскільки автомобіль був знятий з реєстрації за колишнім власником 04.09.2013 року, що підтверджує відповідь Центру № 2 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Маріуполя від 04.11.2014 року № 9/5-3069 та довідка УДІ Центру ДАІ 1404 від 30.01.2015 року № 9/5-186. (а.с. 109, 176). Також згідно копії довідки-рахунку серії ААВ № 164584, виданої ТОВ «Форвардавто», [PERSON] 18.09.2013 року було продано та видано легковий автомобіль «Volkswagen Touareg», номер шасі [NUMBER], транзитний номер [NUMBER]. (а.с. 115). Суд оглянув матеріали адміністративної справи щодо даного факту ДТП та на фотографіях, які додані інспектором ВДАІ Маріупольського МУ до протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 912702 від 26.03.2014 року, зображений пошкоджений в результаті даної ДТП автомобіль «Volkswagen Touareg», з транзитним номером [NUMBER]. (а.адм.с. 7-9). Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5606999, строк дії якого з 22.09.2013 року по 21.09.2014 року, укладеного зі страховиком - ВАТ НСК «Оранта» забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Toyota Rav4», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Полісом встановлений ліміт страхової суми (виплати) за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 гривень, франшиза становить розмір нуль гривень. (а.с.12) Таким чином суд вважає, що позивач мав право на відшкодування шкоди, спричиненої даною його автомобілю даною ДТП. Згідно дослідження № 05СА6100-08.04/5 від 08.04.2014 року, зробленого на замовлення ТОВ «Гарант-Асістанс», який діяв на підставі агентської угоди від 01.03.2010 року, вартість поновлюваного ремонту автомобілю позивача склала 65629,52 грн. (а.с. 85-87) Згідно звіту суб'єкту оціночної діяльності [PERSON] від 29.04..2014 року вартість поновлюваного ремонту автомобілю позивача склала 126305,58 грн. (а.с.44-60). Вартість даного звіту склала 800 грн., які сплатив позивач, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №9 від 29.04.2014 року. (а.с. 43) Відповідно до висновку експерта № 127 судової автотоварознавчої експертизи від 30.11.2014 року, вартість поновлюваного ремонту легкового автомобілю «Volkswagen Touareg», на момент проведення експертизи склала 136399 грн., при цьому експертом зазначено, що середнє значення нормо-години ремонтно-поновлюваних робіт не підлягає ні вирахуванню, ні додатку ПДВ, а приймаються як середньо-нічні та остаточні, відрахування або додавання ПДВ є грубою помилкою. (а.с.116-135) Даний висновок сторонами не заперечувався. Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 5 Закону України від 01.07.2004, № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно статей 29, 22.1, 12.1, 32.7 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При настанні страхового випадку страховки відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Згідно ст. 36 Закону, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріалів, які необхідні для ремонту склала 5380,60 грн., вартість складових деталей, які підлягають заміні -123746,40 грн. Таким чином сума ПДВ, на яку зменшується відшкодування, складає 21521,17 грн. ((5380,60 + 123746,40) / 6). Суд приймає висновки судової авто товарознавчої експертизи, оскільки вона проведена експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та не заперечувався сторонами. Таким чином позивачу спричинено майнову шкоду за пошкодження його автомобілю на суму 114877,83 грн. (136399 - 21521,17). Оскільки полісом № АС/5606999 передбачений розмір франшизи нуль гривень, тобто частина збитків, яка відповідно до ст. 9 Закону, не відшкодовується страховиком, то сума відшкодування страховою складає 50000 грн., а відповідачем [PERSON] - 64877,83 грн. (114877,83 - 50000). Також, оскільки позивачем було витрачено 800 грн. для проведення звіту, для спростування звіту страховика, то суд вважає, що вказана сума також підлягає стягненню зі страховика на користь позивача. При цьому згідно додатку до висновку експерта № 127 від 30.11.2014 року, запасними частинами є двері, ущільнювач дверей передньої правої, накладка двері передня права, крило переднє праве, підкрилок передній правий, підкрилок передній правий, накладка колеса передня права, заливний патрубок, блок-фара права, накладка протитуманна фара спойлер передній нижній, накладка бампера передні, решітка, напрямок бампера переднього, стабілізатор, поперечний важіль підвіски 2 шт., корпус підшипника колеса, підшипник колеса, амортизатор, рульова тяга, радіальна шина, диск колеса алюмінієвий, повітропровід радіаторного наддуву 2 шт, радіат. наддуву. (а.с. 127) Оскільки згідно ч. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, позивач не надав з цього приводу заперечень, то суд вважає, що позивач повинен передати ВАТ НСК «Оранта»вказані запасні частини після відшкодування йому збитків. Позивач неодноразово змінював позовні вимоги щодо відшкодування або залишення без розгляду вимог щодо відшкодування витрат на лікування, а саме вартість медичних препаратів в сумі 240,25 грн. З цього приводу суд зазначає, оскільки позивач не довів належними доказами, що тілесні ушкодження були спричинені йому саме у зв'язку із вказаною вище ДТП, тому суд відмовляє у їх відшкодуванні. Крім того згідно висновку експерта № 973 від 18.09.2014 року виявлені у позивача тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу під шкіру в проекції переднього пучка лівого дельтовидного м'яза та колотої рани в центрі даної ділянки крововиливу, утворилися від дії медичної ігли в ході проведення лікувально-профілактичних дій з лікувально-діагностичною метою. Діагноз «посттравматичний періатрит лівого плеча, приходяща контрактура лівого плеча» не може бути прийнятий до уваги при складанні висновків тому що було несвоєчасне звернення за медичною допомогою після отримання травми. Дане тілесне ушкодження або вищезазначений діагноз не має фактично відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка датувалася 19.03.2014 року. (а.с.35-36). Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. зкожного з відповідачів, то суд зазначає наступне. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних і фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Матеріали справи не містять даних про відшкодування у добровільному порядку моральної шкоди позивачу. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що були пережиті ним у зв'язку с пошкодженням його автомобілю, що на тривалий час поставило його сім'ю скрутне фінансове становище, при цьому автомобіль досі не відремонтований, оскільки позивачу не відшкодовано майнову шкоду на його ремонт. Тобто наявність спричинення позивачу моральної шкоди доведена, як і протиправна поведінка відповідача [PERSON], оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а також наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправними діями заподіювача. Таким чином, суд, враховуючи ступень вини водія, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, враховуючи вимоги розумності і справедливості задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково, та вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. Проти цієї суми також не заперечував у судовому засіданні представник відповідачки. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Тобто, якщо позивачем не доведено, що була спричинена шкода його здоров'ю у наслідок ДТП, то він не має право на відшкодування моральної шкоди з боку страховика. Таким чином позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди страховиком задоволенню не підлягають. У зв'язку з частковим задоволенням позову суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує судові витрати пропорційно задоволених вимог, а саме з [PERSON] судовий збір в сумі 723,96 грн., з ВАТ НСК «Оранта»судовий збір у розмірі 549,50 грн., оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1273,46 грн. Також суд вважає необхідним стягнути з ВАТ НСК «Оранта»витрати, понесені позивачем у зв'язку із проведенням судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1200 грн. (а.с. 115), оскільки страховиком було визначено меншу суму майнової шкоди, спричиненої позивачу пошкодженням його автомобілю, та страховик не виплатив позивачу до теперішнього часу страхове відшкодування, що змусило позивача доводити розмір майнової шкоди в суді. Щодо стягнення витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, суд вважає, що вони не підлягають стягненню з відповідачів у якості судових витрат, оскільки суду не надано доказів на їх підтвердження. Довідка, яка надала представником позивача [PERSON] про оплату йому гонорару в сумі 5000 грн. не підтверджена актом прийому-передачі виконаних робіт та не зазначено, яку саме правову допомогу представник надав позивачу. Крім того позивач у судовому засіданні відмовився від своїх представників. На підставі ст. ст. 22, 23, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial