Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить: - визнати недійсним спадковий договір від 27.03.2015 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 795, в частині передачі після смерті [PERSON] у власність [PERSON] 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 500807918208); - визнати недійсним спадковий договір від 27.03.2015 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 798, в частині передачі після смерті [PERSON] у власність [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 1820887701:07:001:0025); - визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 500807918208); - визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 1820887701:07:001:0025). Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було укладено 08.08.1954 р. У період шлюбу батьками [PERSON] було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , головою двору був [PERSON] . Влітку 1974 р. батьки [PERSON] припинили подружні стосунки та стали проживати окремо, проте шлюб не розірвали. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, проте оформлення спадщини не здійснив, оскільки вважав, що завжди зможе оформити право власності на житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері. Під час оформлення спадщини після смерті батьків йому нотаріусами було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що це майно являється предметом спадкових договорів, укладених 27.03.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він з братом та сестрою росли з бабою - [PERSON] . Його з братом та сестрою їхня мати залишили на виховання бабі, а сама поїхала працювати за кордон, що б їх прогодувати та забезпечити. Між п`ятьма дітьми баби була домовленість, що мати [PERSON] буде проводити ремонтні роботи (у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ), тому їй залишиться будинок. [PERSON] є десятим онуком, його назвали на честь баби, він був її улюбленцем, тому баба вирішила оформити будинок одразу на нього, а не на його мати. Всі про це знали, це не було секретом. [PERSON] не звертався до матері [PERSON] з приводу того, що хоче бути спадкоємцем [PERSON] , він знав, що будинок буде оформлено на [PERSON] , що це є бажання баби. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1954 р., вони є батьками [PERSON] , що підтверджується витягом від 31.10.2018 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та свідоцтвом від 03.07.1980 р. про народження (а. с. 15, 13), а також випливає з інших матеріалів справи. У 1958 р. [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на будинок, виготовленим станом на 30.01.2018 р. (а. с. 16 - 17), та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , головою двору за зазначеною адресою з 1958 р. по 1974 р. був [PERSON] , що підтверджується довідкою від 13.07.2018 р. Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 19). За змістом статті 125 Кодекс законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР, який був чинним на момент побудови житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , останній вважався таким, що належить подружжю на засадах спільної власності. Тобто житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, за загальним правилом розмір їхніх часток у цьому праві на будинок у разі поділу будинку був рівним. У 1974 р. фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинились, [PERSON] почав проживати з сестрою у с. Садки Бердичівського району Житомирської області, що підтверджується довідкою від 13.07.2018 р. Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, довідкою від 07.05.2018 р. Виконавчого комітету Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 19, 18), показаннями свідка [PERSON] , у подальшому, а саме - з 1976 р. до дня смерті [PERSON] проживав у с. Іванівка Житомирського району Житомирської області разом з [PERSON] , що підтверджується довідками від 18.05.2018 р. та від 13.07.2018 р. Виконавчого комітету Іванівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 20, 21). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом від 10.05.2018 р. про смерть (а. с. 11). Зважаючи на статті 524, 525, 527 та 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті [PERSON] , спадкоємцем останнього першої черги за законом був, зокрема, [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до пункту 1 частини першої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, вступивши у володіння та управління спадковим майном, а саме - на момент смерті [PERSON] [PERSON] користувався житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] : проживав там, обробляв земельну ділянку, доглядав худобу та виконував іншу роботу по домашньому господарству, що підтверджується довідкою від 24.09.2018 р. Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 22), а також довідкою від 02.10.2018 р. приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожі В.В. (а. с. 27). У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про існування інших спадкоємців [PERSON] , які б прийняли спадщину, при цьому з довідки від 02.10.2018 р. приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожі В.В. випливає, що інформація щодо інших спадкоємців, окрім як [PERSON] , у матеріалах спадкової справи відсутня (а. с. 27), а відтак Суд виходить з того, що такі спадкоємці відсутні. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що до [PERSON] перейшли права та обов`язки (спадщина) [PERSON] , у тому числі - права власності останнього, зокрема, право власності на 1/2 частку земельної ділянки та на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . При цьому право власності на інші 1/2 частки зазначеного майна залишилось у [PERSON] . Не зважаючи на це, [PERSON] у подальшому оформила право власності на земельну ділянку та на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , повністю на себе, після чого 27.03.2015 р. уклала з [PERSON] два спадкових договори, які були посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, та зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, за умовами яких передавала після своєї смерті у власність [PERSON] наведені земельну ділянку та житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями (а. с. 33, 34). Зі змісту вказаних договорів вбачається, що житловий будинок має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 500807918208, а земельна ділянка має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 1820887701:07:001:0025. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом від 01.08.2017 р. про смерть (а. с. 10). На підставі зазначених вище спадкових договорів [PERSON] зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку та на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією від 02.10.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а. с. 31 - 32). У зв`язку з цим [PERSON] позбавлений можливості оформити спадщину після смерті батька - [PERSON] , як його спадкоємець першої черги за законом на 1/2 частку земельної ділянки та на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується постановою від 02.10.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожі В.В., якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок (а. с. 28), та постановою від 13.03.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Юрчук Н.І., якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку (а. с. 26). Відповідно до статті 1302 Цивільного кодексу України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. З наведеної норми випливає, що за спадковим договором набувач може набути право власності на майно, яке є власністю відчужувача. Тобто майновими об`єктами спадкових договорів від 27.03.2015 р., укладених між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, з урахуванням встановлених вище обставин щодо спадкування та права власності, могли бути не земельна ділянка та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а їхня 1/2 частка, належна [PERSON] , оскільки інша їхня 1/2 частка належала [PERSON] як спадкоємцю [PERSON] за законом, який прийняв спадщину. Таким чином ці спадкові договори частково не відповідають статті 1302 Цивільного кодексу України, та порушують право власності [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки та 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] до дня його смерті. Згідно з частинами першою та третьою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи викладене, Суд вважає, що спадкові договори від 27.03.2015 р., укладені між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, в частині передачі після смерті [PERSON] у власність [PERSON] 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 500807918208) та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 1820887701:07:001:0025), підлягають визнанню недійсними. Абзацами першим - третім частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Виходячи з наведених порожень статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Суд у зв`язку з визнанням частково недійсними спадкових договорів від 27.03.2015 р., укладених між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстровані у реєстрі за № 795 та № 798, ухвалює рішення про припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 500807918208) та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] , (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 1820887701:07:001:0025), та визнає право власності на них за [PERSON] . Приймаючи до уваги зазначене вище обставини та норми законодавства України, Суд вважає, що обставини, на які посилається [PERSON] , заперечуючи проти позову, не мають значення для розгляду і вирішення справи, а тому Суд не з`ясовує, чи дійсно ці обставини існували. Зважаючи на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 3 203,40 грн. (сплачений судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову). На підставі частини першої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України Суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.12.2019 р., а саме - накладення арешту на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , оскільки у зв`язку з задоволенням позову у їх застосуванні відпала потреба та їх існування перешкоджатиме виконанню рішення (реєстрації припинення та набуття права власності).

Outcome: approved