Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Альфа-банк», треті особи: ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору споживчого кредиту, посилаючись на те, що 27 березня 2014 року молодий чоловік, відрекомендувавшись, що він є представником заводу, що виготовляє металопластикові конструкції з наданням акційних знижок, запропонував їй замінити старі вікна на металопластикові. Через деякий час до неї додому прийшли ще два чоловіки, назвавшись представниками фірми «[PERSON] компані», яка співпрацює із заводом, що виготовляє металопластикові конструкції, провели обмір вікон її квартири та повідомили, що з врахуванням знижок вартість заміни вікон буде коштувати 9145 грн. 00 коп., з розстрочкою платежу на 24 місяці зі сплатою по 381 грн. щомісячно. Вона погодилась і ці люди в її квартирі на власному ноутбуці та принтері роздрукували два примірники договору, поставили печатку, а вона, не ознайомившись з текстом договору, оскільки має вади зору, а договір мав дуже дрібний шрифт, підписала його, вважаючи, що підписує договір на заміну металопластикових вікон. 30 березня 2014 року, показавши екземпляр залишеного договору своїй дочці, вона дізналася, що розстрочку по оплаті та встановленню вікон надає їй не фірма з якою вона підписала договір, а ПАТ «Альфа-Банк» і що документ, який їй залишили, і який надає право на розстрочку, насправді є кредитним договором, а грошові кошти, які мав би Банк видати позивачці на руки, перераховуються на імя іншої особи ФОП «Афоніної». Дізнавшись про кредитний договір і про те, що її ввели в оману, вона зателефонувала до Банку з проханням розірвати договір споживчого кредиту на що працівник Банку їй повідомив, що договір споживчого кредиту вона підписала добровільно, а якщо вона відмовляється від замовлення на встановлення вікон повинна вирішувати ці питання із виконавцем договору. 07 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до ФОП «[PERSON]В.» та написала заяву про розірвання договору підряду на виготовлення вікон, але ФОП «Гогітідзе» повідомив, що її замовлення на виготовлення вікон передано на завод і 30 квітня 2014 року вікна будуть виготовлені та встановлені в її квартирі. Проте, вікна не виготовлені і невстановлені до цього часу, хоча Банк вимагає сплату кредиту по кредитному договору. Позивачка вважає, що вона уклала кредитний договір під впливом помилки та обману шахраїв, які ввели її в оману відносно природи правочину, прав та обов'язків сторін, створили всі обставини, що перешкоджали вільному формуванню її волі. В судове засідання позивачка не зявилась, в наданій суду заяві позов підтримала та просила розглядати справу в її відсутності та у відсутності її адвоката [PERSON] Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями від 20 квітня та 05 травня 2015 року, тому справа розглядається за відсутністю відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог встановлених законом. Треті особи в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися вчасно і належним чином. Заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 березня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 401598619 . Зі сторони банку договір підписано [PERSON], який діє на підставі довіреності № 140103NSTM від 03 лютого 2014 року . За умовами договору Банк надає позичальнику 9145 грн. 19 коп. терміном до 28 березня 2016 року з оплатою комісійної винагороди банку для сплати товару шляхом перерахування суми кредиту на поточний рахунок ФОП [PERSON] № 26000051513406, у ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 354347. У позовній заяві позивачка зазначила, що уклала оспорюваний договір внаслідок шахрайських дій ПАТ «Альфабанку», представники якого навмисно ввели її в оману відносно природи правочину, переконавши її, що вона заключає з ними договір на виготовлення металопластикових вікон, а не кредитний договір. Вони запевнили її, що заміна вікон її квартири буде проведена з розсрочкою платежу на 24 місяці. У кредитному договорі йшлося про те, що вона отримала кредит для оплати товарів шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ФОП [PERSON] Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України: зміст правочину суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Таким чином, визнання договору, вчиненого під впливом обману недійсним, може мати місце лише тоді, коли одну сторону правочину умисно ввела в оману інша сторона правочину, а не будь-яка інша особа, яка не була його стороною по відношенню до особи, яка вважає, що діяла під впливом обману та при наявності обставин, передбачених ст. ст. 229, 230 ЦК України. Кредитні відносини щодо укладення та виконання договорів споживчого кредиту регулюються ЗУ "Про захист прав споживачів". Ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідно до ст. 11 п.6 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач, має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення цього строку. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. 30 квітня 2014 року, тобто через 3 дні після підписання договору споживчого кредиту, позивачка зателефонувала в ПАТ "Альфабанк" про розірвання укладеного договору на що Банк, без будь-яких розяснень листом від 14 травня 2014 року наполягав на виконанні умов договору споживчого кредиту і заперечував проти розірвання договору. Як вбачається із заяви [PERSON] від 07 квітня 2014 року, адресованої ФОП [PERSON] вона також просила про розірвання договору від 27 березня 2014 року. Крім того, [PERSON], як зазначено в медичних документах, має вади зору (катаракта), страждає гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, цукровим діабетом, та рядом інших захворювань, тому суд приходить до висновку, що в момент укладення кредитного договору, надрукованого дрібним шрифтом, вона могла помилятися щодо природи правочину, так як не могла прочитати договір, а довірилась особам, які запевнили її у правильності підписаного нею документу. Місцем укладення договору зазначено м. Черкаси, в той час як судом встановлено, що текст договору роздруковувався та підписувався сторонами в квартирі № 2, будинку № 12 впо ул. І.Франка в м. Сміла. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що 27 березня 2014 року [PERSON] уклала кредитний договір з ПАТ «Альфа-банком» під впливом обману працівників Банку, а тому цей договір слід визнати недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ "Альфа-банк" підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 243 грн. 60 коп. На п ідставі наведенного і ст.ст. 202,203, 215, 229, 236 ЦК України, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved