Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

27.03.2018 року заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області Солованюк О.В. звернувся до Новобузького районного суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з цим цивільним позовом до відповідачів [PERSON] та ФГ «Агро», мотивуючи свої вимоги тим, що рішеннями Новобузької районної ради Миколаївської області від 22.07.1994 року за № 10 громадянину [PERSON] надано для ведення селянського (фермерського) господарства 50 га ріллі, із земель запасу Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, з яких 5 га в приватну власність, а інші 45 - в постійне користування. На підставі даного рішення [PERSON] одержав державний акт на право постійного користування землею площею 45 га для ведення селянського (фермерського) господарства, за кадастровим № 4824580400 [NUMBER] : [NUMBER] : [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер. Через неможливість успадкувати вказану земельну ділянку в органах нотаріату, дружина [PERSON] , відповідачка у справі [PERSON] , 10.02.2014 року звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою, площею 45 га, в порядку спадкування після смерті [PERSON] і 05.05.2014 року за рішенням суду було задоволено даний позов повністю. Посилаючись на те, що вказане рішення суперечить положенням чинного земельного законодавства, зокрема ст. 92, 131, п. 6 перехідних положень ЗК України, за змістом яких право користування земельною ділянкою, що виникло у особи на підставі державного акту на право постійного користування землею, не може входити до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало це право, заступник прокурора просив скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 22004004 від 17.08.2017 року про реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з кадастровим номером [NUMBER] :000: [NUMBER] , за відповідачкою [PERSON] ; зобов`язати відповідачів [PERSON] та ФГ "Агро" повернути у розпорядження держави в особі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку з кадастровим номером площею 44.0207 га, вартістю 959455,8 грн. та стягнути з даних відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір, сплачений за подання вказаного позову до суду. 02.04.2018 року за ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області в порядку забезпечення позову, заявленого заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області Солованюка О.В., накладено арешт на вищезазначену спірну земельну ділянку у вигляді заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки, у тому числі, у разі її поділу чи об`єднання з іншими ділянками. 02.04.2018 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні. 26.04.2018 року до суду на дійшов відзив на позов від представника відповідача ФГ «Агро» [PERSON] , згідно з яким останній позов прокурора не визнав, вказавши, що рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.05.2014 року, за яким визнано за [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою, площею 45 га, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , в установленому порядку не скасоване і наразі є чинним, а тому приватним нотаріусом правомірно була проведена державна реєстрація права користування [PERSON] спірною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) права користування. 02.05.2018 року до суду надійшов відзив від відповідачки [PERSON] , згідно якого вона просила позовні вимоги прокурора залишити без задоволення, мотивуючи відзив тим, що рішення Новобузького районного суду від 05.05.2014 року є законним та чинним, належних та допустимих доказів, які вказують протилежне, прокурор суду не надав. Ні ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, яке є розпорядником цієї земельної ділянки, ні прокурор в інтересах цього управління, на час подання цього відзиву, вищевказане рішення суду не оскаржували, наразі воно є чинним і обов`язковим для виконання. При цьому спір щодо обґрунтованості та законності проведення державної реєстрації майнових прав відповідачки на дану земельну ділянку повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. 06.06.2018 року, за клопотанням в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Лостіка Ю.Ю., провадження у справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 481/260/14-ц за позовом [PERSON] до Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, третя особа приватний нотаріус Новобузького нотаріального округу Савченко А.В. про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування. 22.08.2018 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з набранням законної сили постанови апеляційного суду Миколаївської області від 17.07.2018 року, якою скасовано рішення Новобузького районного суду від 05.05.2014 року, що ухвалене по цивільній справі № 481/260/14-ц, та постановлено нове, яким у задоволенні вищевказаних позовних вимог [PERSON] було відмовлено. 05.10.2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] провадження у справі було зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 481/1073/18 за позовом [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи Баратівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, приватний нотаріус Новобузького нотаріального округу Савченко А.В. про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування. 03.01.2019 року, за апеляційною скаргою прокурора, постановою Миколаївського апеляційного суду, вищевказану ухвалу Новобузького районного суду від 05.10.2018 року скасовано, а у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. 25.03.2019 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] . залучено до участі у розгляді цієї справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Гавелю Оксану Олександрівну. 15.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду справи по суті. 10.06.2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] , - [PERSON] про відвід судді головуючої по цій справі судді Вжещ С.І. 01.07.2019 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] , [PERSON] провадження у справі було зупинене до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №587/430/16-ц. 07.08.2019 року провадження у справі було поновлено через прийняття 26.06.2019 року Великою Палатою Верховного Суду рішення по цивільній справі №587/430/16-ц. Під час судового розгляду справи прокурор Філіпський О.В., посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також на те, що за постановою апеляційного суду Миколаївської області від 17.07.2018 року рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.05.2014 року скасовано та в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Єгорова О.П. в судові засідання не з`являлась, подавши заяву про можливість проведення судового розгляду в її відсутність, позов прокурора підтримала, просивши його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 28.08.2019 року та 30.09.2019 року не з`явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Її представник, адвокат Довгополий О.Б., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що питання скасування реєстрації права користування земельною ділянкою можливе в позасудовому порядку, оскільки є в наявності постанова апеляційного суду Миколаївської області від 17.07.2018 року, якою скасоване рішення Новобузького районного суду від 05.02.2014 року, на підставі якого була проведена державна реєстрація права постійного користування спірною земельною ділянкою. Крім того, представник відповідача зазначив, що час спірна земельна ділянка не обробляється ні [PERSON] , ні ФГ «Агро» і прокурор не перевіривши вказаний факт та не надавши відповідні докази безпідставно звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання, призначене на 30.09.2019 року адвокат Довгополий О.Б. не з`явився, подавши заяву про продовження перерви в судовому засіданні, у зв`язку з його зайнятістю по іншій справі. Між тим, враховуючи, що розгляд даної справи триває ще з березня 2018 року, і судові засідання неодноразово відкладалися саме через аналогічні клопотання даного представника (а.с. 90, 149, 187, 215), приймаючи до уваги те, що на попередніх судових засіданнях представник відповідача висловлював чітку позицію щодо безпідставності даного позову, суд приходить до переконання про можливість продовження розгляду справи за відсутності цього представника. Відповідач ФГ\~"Агро"\~ в судові засідання 28.08.2019 року та 30.09.2019 року явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки представника господарства суд не повідомив, подавши відзив на позов до суду, згідно з яким позов не визнавав. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Гавеля О.О., в судове засідання на виклик суду не з`явилась, втім надіслала до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заперечень проти позову не надала. Наголосила, що запис № 22004004 про реєстрацію права користування земельною ділянкою за [PERSON] був внесений нею 17.08.2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі чинного на той час рішення Новобузького районного суду від 05.05.2014 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходе наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Новобузької районної ради Миколаївської області від 22.07.1994 року за № 10 [PERSON] отримав із земель запасу Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та території КПСП «Майорівське» для ведення селянського (фермерського) господарства, земельну ділянку площею 45 га в постійне користування (а.с. 12-14). 18.01.1995 року [PERSON] отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] 0439 (а.с. 16- 17). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 18). Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.05.2014 року за [PERSON] , дружиною померлого, в порядку спадкування визнано право постійного користування цією земельною ділянкою (а.с. 20-21). 17.08.2017 року на підставі судового рішення приватним нотаріусом внесений до Державного реєстру речових прав на нерухому майно запис № 22004004 про реєстрацію права користування земельною ділянкою за [PERSON] (а.с.22-23). Оспорюючи законність внесення запису про державну реєстрацію прав відповідачки, прокурор посилався на те, що нотаріус, як державний реєстратор, порушив вимоги статті 18 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а суд, на підставі рішення якого здійснена реєстрація, визнав за [PERSON] право, яке законодавством не передбачене та у спадок не передається, а спір розглянув без залучення до участі у справі розпорядника землі державної власності - Держземагентства. Отже, предметом доказування у справі за позовом прокурора є законність дій нотаріуса при здійсненні державної реєстрації прав на земельну ділянку станом на 17 серпня 2017 року. Згодом постановою апеляційного суду Миколаївської області від 17.07.2018 року рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.05.2014 року скасовано та в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~- це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно вимог до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У відповідності до приписів п.п. 1 та 9 ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, зі змісту вище зазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними або скасоване судове рішення, на підставі якого були внесені відповідні записи. Як видно з рішення № 44509920 державного реєстратора прав на нерухоме майно Білик Н.С. від 10.12.2018 року, до якого звернулась представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Воротинцева І.М., з заявою про проведення державної реєстрації права користування земельною ділянкою з реєстраційним № 1334028348248, кадастровий номер 4824580400:03:000:0439, у здійсненні реєстраційних дій було відмовлено у зв`язку з накладенням арешту на дану земельну ділянку за ухвалою суду від 02.04.2018 року. З даного документу вбачається, можливість у позасудовому порядку вирішення питання припинення державної реєстрації права постійного користування на спірну земельну ділянку, за умови скасування заборони на проведення реєстраційних дій щодо цього майна. Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова Миколаївського апеляційного суду від 17 липня 2018 року, якою скасовано рішення Новобузького районного суду від 05.05.2014 року, є підставою для скасування запису про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою та при отриманні державним реєстратором цього рішення апеляційного суду, що набрало законної сили, він зобов`язаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав. На зазначене звернув увагу в своїй постанові від 03.01.2019 року Миколаївський апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду про зупинення провадження в справі від 05.10.2018 року( а.с. 140). Прокурор, протягом розгляду вказаної справи, після постановлення рішення апеляційною інстанцією від 17.07.2018 року та отримавши відмову державного реєстратора 30.01.2019 року, не скористався своїм правом на подання клопотання про скасування заходів забезпечення позову та врегулювання спору в позасудовому порядку, зважаючи на те, що арешт спірної земельної ділянки був накладений за його ініціативою. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України,\~органи державної влади та органи місцевого самоврядуванні, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі,\~в межах повноважень та у спосіб,\~що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Зважаючи на викладене,\~суд ніяким чином не уповноважений підмінювати своїми рішеннями дії компетентних державних органів та органів місцевого самоврядування. За таких обставин, вимога прокурора про скасування запису про державну реєстрацію права користування земельною ділянкою не може бути задоволена. Також, не підлягає задоволенню вимога прокурора про зобов`язання відповідачів повернути у розпорядження держави спірну земельної ділянки, оскільки ця вимога є похідною від первісної, у задоволенні якої було відмовлено. Крім того, під час судового розгляду справи, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, прокурором не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про те, що спірна земельна ділянка, на час пред`явлення до суду позову, оброблялась та на теперішній час обробляється відповідачами, оскільки інформація з Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 24.04.2017 року та акт обстеження земельної ділянки від 30.05.2017 року ( а.с.34-36) складені майже за рік до звернення прокурора до суду з цим позовом, а в процесі підготовчого провадження, яке закінчилось по даній справі 15.04.2019 року, інших доказів, що підтверджують посилання прокурора, надано не було. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які прокурор поніс на оплату судового збору, у зв`язку з відмовою у задоволені його позову у повному обсязі, суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed