Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення пені (неустойки) та збитків по несплаті аліментів, відповідно до вимог ст. ст. 180 - 184 СК України, уточнивши та зменшивши свої позовні просить суд: стягнути з [PERSON] , на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] пеню за несплату аліментів у розмірі 47183,61 грн.; стягнути з [PERSON] , на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] суму збитків через несплату аліментів у розмірі 27094,61 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2014 року по справі № 495/3332/14-ц з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з 12.05.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів з травня 2014 року по теперішній час, не вживає заходів щодо ліквідації заборгованості по сплаті аліментів. З цього приводу вона неодноразово зверталась до ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ. 10.10.2018 року відділом ДВС Білгород-Дністровського управління юстиції здійснено розрахунок заборгованості по аліментам [PERSON] , згідно якого за останнім обраховано заборгованість у розмірі 47183,61 грн. На підставі ст. 196 СК України, вона має право на стягнення з відповідача неустойки /пені/ у розмірі 1 % від суми заборгованості, та на підставі ст. 625 ЦК України на стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми. За вказаних вище обставин вона і звернулась до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, з підстав наведених у позові та відповіді на відзив. Відповідач та представник відповідача з позовними вимогами погодилися частково, в частині пені просять позовні вимоги задовольнити частково, оскільки позивачем не вірно нарахована пеня, в інший частині в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. 26 жовтня 2018 року по вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 січня 2019 року від відповідача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог. 25 квітня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити [PERSON] в задоволені позову про стягнення пені / неустойки/ та збитків по сплаті аліментів, вказуючи, що позивач зробила невірний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, так як нарахувала пеню на кожний наступний місяць на суму не сплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати разом з пенею за попередній місяць. Правові позиції ВСУ з даного приводу приведені у Постанові по справі № 572/1762/15-ц, справі № 607/20765/14-ц, справі № 372/264/15-ц. Виконаний державним виконавцем і наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості по аліментам містить відомості про виникнення заборгованості та її часткове погашення, але достовірних відомостей, які б могли бути покладені в основу розрахунку неустойки /пені/, визначеної частиною першою ст. 196 СК України не надано, тому неможливо встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого, обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо до дня подачі позову. Позивач не довела дійсності розрахунку неустойки /пені/ та зробила помилковий висновок. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, розмір пені не може становити більше ніж 100% заборгованості. Відносно вимог стягнення з нього збитків по несплаті аліментів, позивач посилається на вимоги ст. ст. 549, 550, 624, 625 ЦК України. Передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за прострочення грошового зобов`язання не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, зокрема до сімейних правовідносин, оскільки відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ст. 196 СК України, тому в задоволені вказаних вимог слід відмовити у повному обсязі. Така правова позиція підтверджується й практикою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ /рішення від 08.06.2010 року, провадження № 6-57630св11/, ухвала від 16 грудня 2015 року, провадження № 6-37016 ск-15/. Крім того, ним сплачено заборгованість по аліментам у повному обсязі. 18.06.2019 року позивачем до суду надана письмова відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити її позов у повному обсязі, вказуючи, що безвідповідальне ставлення відповідача до своєї дитини позначилося і на якості ознайомлення з матеріалами справи, тому відповідачем проігноровані наявні в справі процесуальні документи, згідно яких сума пені, яку вона просить стягнути не перевищує суми заборгованості на час звернення до суду і становить 47183, 61 грн, а не 165256, 89 грн, як зазначає відповідач. Основними документами для розрахунку пені за несплату аліментів є рішення суду, яке набрало чинності, та інформація державного виконавця щодо сплати аліментів та наявної заборгованості. Копії цих документів долучені до матеріалів справи та наявної заборгованості, тому, так званий аргумент щодо "достовірних відомостей, які б мали бути покладені в основу розрахунку неустойки /пені/... не надано", взагалі не витримує критики. Відповідач не сплачував аліменти з часу їх призначення за рішенням суду, тобто з 12.05.2014 року. Кількість днів у одному місяці - загальновідома інформація. Відповідачем не наведено жодного аргументу щодо невідповідності нормам чинного законодавства розрахованої та заявленою нею до стягнення розміру пені. Оскільки позбавлення особи користування належним їй майном спричиняє збитки, які були обчислені за загальними та всім зрозумілими правилами, викладеними у ст. 625 ЦК України, тому запропонована до стягнення з відповідача сума не є мірою відповідальності за прострочення сплати аліментів, як помилково вважає відповідач, а є збитками, які понесла дитина. 04 липня 2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить суд задовольнити позовні вимоги частково, в частині стягнення пені за несплату аліментів, відмовити у повному обсязі у стягнення збитків на суму 27094, 61 грн., вказуючи, що позивачем порушено правило про стягнення пені, яка повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати. Крім того, позивач не визначилася, що вона бажає стягнути з нього, окрім пені за несплату аліментів - збитки у вигляді інфляції та 3% річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України, на дію якої вона посилається, чи індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. У п. 4 відповіді на відзив позивач посилається на ч. 2 ст. 184 СК України та ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі", як на підставу стягнення з нього збитків за весь період прострочення сплати аліментів, але індекс інфляції не є видом збитків, позивач не зверталася до суду з вимогами про стягнення індексації, згідно з ч. 2 ст. 184 СК України. В позові приведено розрахунок індексу інфляції згідно ст. 625 ЦК України, який до даної справи відношення не має. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Щоб погасити всю заборгованість по аліментах він взяв у борг 49000 грн, які виплатив позивачу 01.11.2018 року, зараз він офіційно ніде не працює, постійних доходів не має, що підтверджується довідкою з податковою служби, регулярно сплачує аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно та вищевказаний борг, тому будь-які витрати, у т.ч. пов`язані з даною справою, є для нього значними та такими, що ставлять його у скрутне матеріальне становище. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2014 року по цивільній справі №495/3332/14-ц, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця: м. Білгород-Дністровський, Одеська область, що проживає за адресою: [ADDRESS] і/н [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 12.05.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. /л.с. 9/ 19.08.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Білгород - Дністровського МУЮ Журавель І.О. відкрито виконавче провадження ВП № 44450508. /л.с. 11-12/ У зв`язку із ухиленням боржника [PERSON] від виконання зобов`язання щодо сплати аліментів, за ним виникла заборгованість. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 10.10.2018 року, складеного головним державним виконавцем Білгород-Дністровського ВДВС ГТУЮ, встановлено заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 30.09.2018 року у сумі 47183,61 грн. /л.с. 14/ У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду від 10.06.2014 року та ухиленням боржника від сплати аліментів, головним державним виконавцем Білгород-Дністровського МРВ ДВС ГТУЮ, 10.10.2018 року винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Позивач у своєму позові зазначає, що у зв`язку з виникненням заборгованості [PERSON] , вона має право на стягнення з нього неустойки /пені/ у розмірі 165256,80 грн., проте, з метою забезпечення реальної можливості відповідачеві виконання рішення суду наполягала на стягненні її у розмірі, що не перевищує суму заборгованості, тобто 47183,61 грн. Відповідач в ході судового розгляду справи повідомив та просив звернути увагу суду на те, що погасив позивачу 01.11.2018 року заборгованість у розмірі 49000 грн., взявши вказані кошти у борг під розписку. Відповідно до статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15. Однак Велика Палата Верховного Суду України вважає за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах з огляду на таке. Статтею 180 СК України, встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція кореспондується з Постанови ВП ВС по справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року. Таким чином, виходячи із встановленого державним виконавцем Білгород-Дністровського МРВ ДВС ГТУЮ розміру заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] , та не виходячи за межі позовних вимог, у яких позивач просила стягнути неустойку /пеню/ за несплату аліментів станом на 30.09.2018 року, суд вважає правильним обрахувати розмір пені /неустойки/ наступним чином: З 12.05.2014 року по 31.05.2014 року (20 днів прострочення) = 1000/31х20х1%=6,45 грн. З 01.06.2014 по 31.12.2014 року (214 днів прострочення)=1000х1%х214=2140 грн. З 01.01.2015 по 31.12.2015 року (365 днів прострочення)=1000х1%х365=3650 грн. З 01.01.2016 по 30.09.2016 року (274 днів прострочення)= 1000х1%х274=2740 грн. З 01.10.2016 по 30.09.2018 року - 24 міс ( проте є дані про сплату боржником аліментів на суму 5461,16 грн, що становить приблизно 5,5 міс. Таким чином 24 міс. - 5,5 міс=18,5 міс.=12 міс (365 днів)+6,5 міс (182,5+15)=562,5 днів прострочення ( з урахуванням сплати боржником аліментів на суму 5461,16 грн) Таким чином, за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 року (562,5 днів прострочення)=1000х1%х562,5=5625 грн. Загальний розмір неустойки (пені) можна дізнатись підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму, наступним чином: 6,45+2140+3650+2740+5625=14161,45 грн. Тому, загальний розмір неустойки (пені), обрахований позивачем як 165256,89 грн є невірним. Отже, враховуючи те, що за відповідачем рахувалася заборгованість по аліментам, визначена державним виконавцем Білгород - Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ковтун Ігорю Миколайовичу у розмірі 47183,61 грн., у зв`язку із несплатою ним аліментів, за період з січня 12.05.2014 року по 30.09.2018 року, та враховуючи, те, що у порядку ст.196 СК України позивач має право на одержання неустойки (пені) на заборгованість по аліментам, прийнявши до уваги, що позивач просила у своєму позові стягнути пеню (неустойку) по аліментам станом на 30.09.2018 року, суд, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме необхідно стягнути [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] пеню за несплату аліментів у розмірі 14161,45 грн. Суд не може погодитися з вимогою відповідача щодо зменшення розміру неустойки /пені/ з урахуванням матеріального стану, оскільки доказів дійсно важкого матеріального стану ним до суду не надано. Приєднана відповідачем довідка з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС в Одеській області про відсутність доходів, та розписка про отримання в борг грошових коштів, не може свідчити про дійсно важкий матеріальний стан відповідача. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції на заборгованість по аліментам та 3% річних, суд дійшов наступного висновку. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі не встановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Вказані вимоги кореспондуються з Закону № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Проте, матеріалами справи встановлено, що заборгованість відповідача виникла у зв`язку із неповною сплатою аліментів на утримання дитини, а не у зв`язку із простроченням оплати додаткових витрат на дитину. Більш того, згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у рішенні від 08.06.2011 року, відповідальність за прострочення сплати аліментів встановлена ст. 196 СК України. Норми ст.625 ЦК України спірні правовідносини не регулюють. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені (неустойки) та збитків по несплаті аліментів є необґрунтовані, не підкріплені жодною правовою підставою, а тому задоволені бути не можуть. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в зв`язку з частковою обґрунтованістю її позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial