Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

11 липня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаною позовною заявою в якій просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за рахунок чого задовольнити вимоги позивача по кредитному договору №1406/0608/55-002 від 24.06.2008 року в загальній сумі 312410,80 грн. При цьому, позивач вказав, що 24.06.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач на умовах строковості та платності отримала кредит в розмірі 40000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором відповідач передала позивачу в іпотеку належне їй майно, житлову квартиру за адресою: [ADDRESS], про що було укладено відповідний іпотечний договір № 1406/0608/55-002-Z-1. Оскільки відповідачем взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту належним чином не виконані, та станом на 10.06.2013 року виникла заборгованість в сумі 312410,80 грн., а тому є підстави для звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки . В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлена належним чином у судове засідання не з*явилась, направила свого представника. Представник відповідача просив про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечував, та просив при постановлені рішення врахувати вимоги ЗУ"Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та відсутність в матеріалах справи повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки . Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу. Обставини справи, встановлені судом. 24.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №1406/0608/55-002, відповідно до умов якого відповідач на умовах строковості, платності та зворотності отримала кредит в сумі 40000,00 дол. США. В забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 24.06.2008 року між тими самими сторонами було укладено іпотечний договір №1406/0608/55-002-Z-1, згідно умов якого відповідач передала кредитору в іпотеку належну їй трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Вказаний іпотечний договір посвідчено 24.06.2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстраційний №97. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набув прав кредитора за кредитним договором №1406/0608/55-002 та супутніми до нього. 15 червня 2012 року між ПАД «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» набув прав кредитора за кредитним договором №1406/0608/55-002 та супутніми до нього. Згідно наданих розрахунків , відповідач належним чином не виконує свої обов`язки, що випливають з кредитного договору №1406/0608/55-002, через що станом на 10.06.2013 року утворилась прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів, зокрема заборгованість за кредитом - 33121,62 дол. США (що за курсом НБУ станом на 10.06.2013 року становить 264741,11 грн.), заборгованість по відсотках - 5327,28 дол. США (що за курсом НБУ станом на 10.06.2013 року становить 42580,95 грн.), пеня - 636,65 дол. США (що за курсом НБУ станом на 10.06.2013 року становить 5088,74 грн.). Згідно повідомлення від 24.06.2008 року [PERSON] повідомлялась про наявну заборгованість за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки у разі несплати вказаного боргу. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому саме кредитним договором №1406/0608/55-002 визначено порядок повернення кредиту та відповідальність сторін за неналежне виконання своїх обов'язків, зокрема нарахування комісії та пені. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України -гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).. Відповідно до п.11 Іпотечного договору, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства в разі коли відповідач не виконає взяті на себе за кредитним договором №1406/0608/55-002 від 24.06.2008 року зобов'язання або виконає їх не належним чином, в частині що забезпечена іпотекою. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, різновидом якої є, зокрема іпотека, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання іпотечного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до приписів ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. (стаття 35 Закону України «Про іпотеку98-IV від 05.06.2003 р.) Банком дотримано процедуру початку звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому Банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що відповідає п. 42 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з цивільних та кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року. Згідно ч.1 ст.39 Закону N898-IV від 05.06.2003 р. у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" , протягом дії цього Закону:не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Сторонами не надано доказів у підтвердження неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до вказаного вище Закону, та не добуто таких доказів і судом. За такого, заперечення представника відповідача не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3124,11 гривень.

Outcome: approved