Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 993, 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», так як отримав право вимоги, в зв'язку з чим просив стягнути з [PERSON] суму відшкодування, а саме 11651,39 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. 18.10.2012р. між ТОВ «Ілта» та ТзДВ «СК «НАСТА» укладено договір добровільного страхування автотранспорту №401.0008545/2755 від 18.10.2012р. (далі - Договір). Згідно Договору, було застраховано автомобіль «Peugeot», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.05.2013 року по вул. Чехова в м. Черкаси, відбулося зіткнення автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] із застрахованим автомобілем. Дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля марки «Skoda», д.н. [NUMBER] - [PERSON], що підтверджується постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, розмір якого визначається умовами Договору. На виконання Договору ТзДВ «СК «НАСТА» виплатило страхове відшкодування в розмірі 11651,39 грн. 25.03.2014р. між ТзДВ «СК «НАСТА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір №2503 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає) а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальникам Первісного кредитора по договорам страхування, в тому числі і по Договору страхування №401.0008545/2755 від 18.10.2012р. З урахуванням викладеного, позивач просив позов задовольнити. 29.09.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача 1 в судовому засіданні 29.10.2015р. заявив клопотання про залучення ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» у якості співвідповідача. Представник позивача проти задоволення клопотання не заперечував. Представник позивача в судове засідання 01.12.2015р. не з'явився, надав заяву, в якій уточнив позовні вимоги і просив суд позов задовольнити та стягнути з Відповідача 1 - 510 грн., з Відповідача 2 - 11141,39 грн. Також, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Справу просив розглянути справу без його участі. 01.12.2015 року, представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав в частині стягнення з нього суми відшкодування у розмірі 510грн. та просив справу розглянути без його участі. 01.12.2015 року представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав в частині стягнення з нього суми відшкодування без врахування франшизи у розмірі 11141,39 грн. та просив справу розглянути без його участі. Суд, відповідно до ст. 77, 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.10.2012р. між ТОВ «Ілта» та ТзДВ «СК «НАСТА» укладено договір добровільного страхування автотранспорту №401.0008545/2755 від 18.10.2012р. (далі - Договір). Згідно Договору, було застраховано автомобіль «Peugeot», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2013 року по вул. Чехова в м. Черкаси, відбулося зіткнення автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] із автомобілем «Peugeot», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля марки «Skoda», д.н. [NUMBER] - [PERSON], що підтверджується постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року. Судом встановлено, що 25.03.2014р. між ТзДВ «СК «НАСТА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір №2503 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальникам Первісного кредитора по договорам страхування, в тому числі і по Договору страхування №401.0008545/2755 від 18.10.2012р. Так, на виконання умов договору №401.0008545/2755 від 18.10.2012р. добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного), на підставі страхового акту № 002 від 20.05.2013 року, звіту № 002 від 20.05.2013 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 03.06.2013 року, позивачем було сплачено Страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 11651,39 грн., що підтверджується Актом №39 про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 15.09.2013р. В зв'язку з тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Skoda», д.н. [NUMBER] - [PERSON], на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8579046 (передбачена франшиза у розмірі 510,00 грн.) застрахована у відповідача 2 позивач просив стягнути з нього суму відшкодування в порядку регресу. Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. З огляду на викладене вище, відповідач 2 є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки «Peugeot», реєстраційний номерний знак [NUMBER], а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно п. 6 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової витати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відповідач 1 ([PERSON]) повинен відшкодувати позивачу суму в 510,00 грн. розмір франшизи. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, відповідачами було визнано позов та враховуючи вимоги цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт спричинення йому збитків, як страховику, розмір збитків і причинний зв'язок, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню збитки в розмірі 11651,39 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved