Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

18.09.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій остання просить суд стягнути з ПАТ "Харківський підшипниковий завод" остаточний розрахунок на день звільнення, що являє собою заборгованість по заробітній платі, в розмірі 35266,15 грн., та середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку станом на 16.09.2020 у розмірі 54173,53 грн., а всього в розмірі 89439,68 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 лютого 2005 року вона прийнята на роботу до ВАТ "Харківський підшипниковий завод" стрілком відомчої воєнізованої охорони згідно із наказом по підприємству від 07.02.2005 року №20/19. 09.06.2020 була звільнена з роботи за власним бажанням, у зв`язку із уходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу від 09.06.2020 №164/19. В порушення вимог трудового законодавства України відповідач не виплатив позивачу в день звільнення всі належні їй кошти, тобто не виплатив заробітну плату в повному обсязі в період з жовтня 2019 року по травень 2020 року в розмірі 35266,15 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку що становить 54173,53 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала. Представник відповідача ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, в судове засідання не з`явився, посилаючись на карантинні обмеження, впроваджені на території України та у зв`язку із знаходженням представника АТ «ХАРП» на лікарняному із запаленням легенів та підозрою на Covid-19. Правом на подання відзиву на позовну заяву, доказів будь-яких пояснень не скористався, клопотань про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву та подання доказів не подавав. Суд вважає, що оскільки карантинні заходи в Україні на даний час послаблено, наявне транспортне сполучення, в звичному режимі працюють підприємства та установи, не має поважних причин для неявки в судове засідання по даній справі представника АТ «ХАРП», яке є юридичною особою, та може мати у своєму штаті більше ніж одного представника. Крім цього заяву від 10.11.2020 подано засобами електронної пошти та підписано генеральним директором АТ «ХАРП» С.І. Хміль. Повноваження представника відповідача в матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази перебування представника на лікарняному. Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Ухвалою від 02.10.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] працювала на ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" з 07.05.2005 року по 09.06.2020 на різних посадах. 09.06.2020 [PERSON] звільнена з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП, наказ №164/19 від 09.06.2020, що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER] від 14.02.1979 року (а. с. 6-7). Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч. 1ст. 21 Закону України "Про оплату праці"). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до листів Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області №С-535/УГЛ/02.02/12-09/5796 від 23.06.2020, та №С-678/УГЛ/02.02/12-09/7287 від 22.07.2020, на звернення [PERSON] , в ході заходу державного контролю встановлено, що в порушення вимог ч.1,2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата на АТ «ХАРП» виплачується несвоєчасно, рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП виплати всіх сум, що належить [PERSON] від підприємства не проведено в день звільнення. Згідно інформації наданої адміністрацією підприємства станом на 23.06.2020 заборгованість із невиплаченої заробітної плати складає - 35266,15 грн, за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року (а. с. 14,15). Відповідно до виписки за формою ОК-7 з Пенсійного фонду України, сформованої станом на 30.07.2020, підтверджується сума нарахованої позивачу заробітної плати за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року в розмірі 35266,15 грн. (а.с. 16-17). Відповідно до банківської виписки АТ «ОТП Банк» по заробітній картці [PERSON] з жовтня 2019 року по травень 2020 здійснено часткова виплата заробітної плати, а саме: 27.03.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 5700 грн.; 03.04.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 200 грн.; 10.04.2020 - заробітна плата за жовтень 2019 року 200 грн.; 17.04.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 350 грн.; 30.04.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 300 грн.; 08.05.2020 - заробітна плата за жовтень 2019 року 300 грн.; 15.05.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 600 грн.; 27.05.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 500 грн.; 12.06.2020 -заробітна плата за жовтень 2019 року 129,07 грн.; 01.07.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 129,08 грн.; 24.07.2020- заробітна плата за жовтень 2019 року 387,22 грн. (а.с.19). У частині другій статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, оскільки відповідач порушив право відповідача на отримання заробітної плати, має заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повному обсязі. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В даному випадку, період затримки в проведенні розрахунку складає період з 10.06.2020 року, наступного дня з моменту звільнення, та по 18.09.2020 року, момент звернення до суду. Оскільки позивачем не було надано відповідного уточненого позову в частині збільшення розміру середнього заробітку після подачі позову, судом враховується період по момент звернення до суду. Так, має місце заборгованість по заробітній платі за жовтень 2019 року - травень 2020 року, та 5 днів червня 2020, в момент звільнення повний розрахунок проведений не був. Відповідно до абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача становить 558,49 грн. (3699,94(заробітна плата за травень 2020)+9703,88(заробітна плата за червень 2020)/ на 24 робочих дні травня та червня 2020 разом=13403,82/24=558,49). Тривалість порушення проведення остаточного розрахунку з позивачем на дату подання позову до суду 16.09.2020 становить 97 днів, а отже середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку складає 97*558,49=54173,53 грн. При цьому, суд враховує, що зазначений розмір був розрахований безпосередньо позивачем, будь-яких заперечень щодо невірного визначення цього розміру, з боку відповідача не надходило, як і інших розрахунків. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню саме за період з моменту звільнення до звернення до суду та з урахуванням проведеного судом розрахунку, оскільки позивачем при подачі позову було зазначено суму середнього заробітку за відсутності довідки відповідача. Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Нормами п. 171.1 ст. 171 та 14.1.180 ст. 14 Податкового Кодексу України та ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовано порядок утримання податків з будь-яких виплат на користь громадян України, і суди не є суб`єктами, уповноваженими надавати тлумачення вимог чинного законодавства. Оскільки, суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця. Відповідно до листа ДФС від 09.06.2016 року № 12817/6/99-99-13-02-03-15 оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відс. та військовим збором - 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування. Крім того, особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені Кодексом податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу (п. п. "б" п. 176.2 ст. 176 Кодексу). Суд зазначає, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обраховуються без вирахування сум податків та зборів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved