Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом 28.08.2015 р., в якому посилається на те, що [PERSON] 04 липня 2014 року призначено пенсію за віком, яку вона продовжувала отримувати по серпень 2015 року. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" ч.7 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються". Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Згідно із записами трудової книжки [PERSON] звільнена з посади бухгалтера Коршівської сільської ради з 31.03.2015 р. З 01.04.2015 між відповідачкою та Коршівською сільською радою укладено цивільно-правову угоду про виконання робіт по веденню бухгалтерського обліку. В договорі про надання бухгалтерських послуг, укладеному між Коршівською сільською радою та [PERSON], зазначено. що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобовязання виконувати всю роботу по веденню бухгалтерського обліку та звітності Коршівської сільської ради та отримує винагороду, з якої здійснюються відрахування обовязкових платежів, установлених законодавством України на виплати. Посада бухгалтера передбачена штатним розписом сільської ради, за рахунок місцевого бюджету, а тому бухгалтер сільської ради є особою місцевого самоврядування. З умов договору, укладеного між [PERSON] та Коршівською сільською радою випливає, що бухгалтер виконує свою на підставі трудового договору, а тому права на одержання пенсії у служби в органах місцевого самоврядування не має. Таким чином, вважають, що договір між сторонами був укладений з метою приховати трудові відносини між сільською радою та відповідачкою. Оскільки [PERSON] під час роботи на посаді бухгалтера сільської ради продовжувала отримувати пенсію, виникла переплата пенсії за період з 01.04.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 7182 грн. 21 коп., тому просять суд стягнути з відповідачки на їх користь надміру виплачену суму пенсії в розмірі 7182 грн. 21 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що дійсно працювала до виходу на пенсію на посаді бухгалтера сільської ради і вийшла на пенсію. Вона отримувала пенсію не будучи посадовою особою, а надавала послуги по цивільно-правовій угоді. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що відповідачка дійсно працювала до виходу на пенсію на посаді бухгалтера сільської ради і з 04.07.2014 р. вийшла на пенсію за віком. 01.04.2015 р. між нею та Коршівською сільською радою в особі її голови було укладено цивільно-правову угоду № 1 (а.с.8) про надання бухгалтерських послуг , згідно якого відповідачка фактично виконували роботи повязані з виконанням обовязків по веденню бухгалтерського обліку в сільській раді. В табель про облік робочого часу працівників сільської ради її не включали. Виконання і приймання роботи відповідачки здійснювалось актом приймання-передачі бухгалтерських послуг. Щомісячно сільською радою позивачу здавали звіт по єдиному внеску, тобто позивач був усвідомлений про виконувану роботу відповідачкою і не вживалось жодних заходів по припиненню договору на який посилаються. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. І саме на зазначену норму, як на підставу вимог посилається Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі. Разом з тим, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція у постанові ВС України у справі N 6-91цс14). Суд приходить до висновку, що УПФУ в м Коломиї та Коломийському районі не довів наявність вини з боку відповідача, а тому [PERSON] є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню. Посилання Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі на встановлені тимчасові у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року обмеження щодо виплати пенсій, суд відхиляє, оскільки вони стосуються посадових осіб місцевого самоврядування у період служби в органах місцевого самоврядування ( ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»). З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що [PERSON] звільнена з посади бухгалтера сільської ради. В подальшому роботу по наданню послуг з ведення бухгалтерського обліку виконувала на підставі цивільно-правової угоди. На час звернення до суду Управління ПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі було звільнено від сплати судового збору згідно Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI, а тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави. На підставі ст.,ст. 235, 1212 ЦК України, ст. 21 КЗпП України, ч. 1 ст. 50 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та

Outcome: dismissed