Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та [PERSON] 23 червня 2011 року було укладено договір №BLаЖГ00046407, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на строк до 23 червня 2014 року. [PERSON] зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 27822,64 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка в судове засідання, яке відбулось 20 жовтня 2015 року, не зявилась, у судовому засіданні, яке відбулось 08 жовтня 2015 року, відповідачка позов визнала частково в частині стягнення тіла кредиту у сумі 18186,59 грн., не визнала позов у частині стягнення відсотків у сумі 3584,44 грн. та комісії у сумі 6051,61 грн. Свої заперечення мотивувала тим, що є інвалідом 3 групи та має ще кредитні зобовязання перед АТ «Банк ренесанс капітал» та АТ «ОТП Банк». До порушень кредитних зобовязань за вказаним кредитним договором призвели поганий матеріальний стан та поганий стан здоровя. Також вказувала, що банком пропущені строки на звернення з вимогою про стягнення пені. Крім того, просила зменшити розмір нарахованої пені. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та [PERSON] 23 червня 2011 року було укладено договір №BLаЖГ00046407, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на строк до 23 червня 2014 року. [PERSON] зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Станом на 14 серпня 2015 року загальний розмір заборгованості відповідачки становить 27822,64 грн., з яких заборгованість за кредитом 18186,59 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3584,44 грн., заборгованість за комісією 6051,61 грн., пеня 0,00 грн., штраф 0,00 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Посилання відповідачки щодо визнання частково позову суд не приймає, оскільки тяжкий матеріальний стан та наявність інших боргових зобовязань не є підставою для звільнення від сплати кредиту. Доводи відповідачки, викладенні в запереченні, що вона не визнає заборгованість за відсотками та комісіями, на думку суду, не можуть бути підставою для звільнення від сплати зазначених у позові платежів. Крім того, необґрунтованими є і вимоги про зменшення розміру пені. Так, стягнення даної заборгованості за кредитом і відсотками передбачено договором. Відповідно до п. 27 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статтей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Тобто зменшенню підлягає розмір відсотків, які нараховані як неустойка, однак як вбачається з позовної заяви позивач не звертався до суду з позовною вимогою щодо стягнення неустойки, адже як вбачається із розрахунку заборгованості неустойка (пеня, штраф) становить 0,00 грн., а заборгованість за кредитом і відсотками, які просить стягнути позивач, є платою за користування грошима і підлягають сплаті відповідачкою за правилами основного грошового боргу. Також є необґрунтованими вимоги відповідачки про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені, так як позовна давність до вказаних вимог становить один рік, оскільки, як вже було вище наведено, позивач не звертався до суду з позовною вимогою щодо стягнення неустойки (пені, штрафу). Аналізуючи докази по справі в їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідачка взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту не виконала, а тому вимоги позивача є законними, обґрунтованими, ґрунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. На момент подачі вказаного позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір у розмірі 278,82 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved