Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

09.06.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів», ТОВ «БК «БУД-АРТ» про усунення перешкод в користуванні приміщенням, стягнення штрафу та збитків, відшкодування завданої моральної шкоди та стягнення судових витрат, який в подальшому уточнила та просила суд зобов`язати відповідача ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів» протягом 30-денного строку з дня набрання рішенням суду законної сили підключити перший поверх 1-ї черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] до мереж електропостачання, водовідведення та водопостачання; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія "Львів" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БУД-АРТ" протягом 10 денного строку з дня набрання рішення законної сили усунути перешкоди у користуванні позивачем [PERSON] нежитловими приміщеннями [ADDRESS] , які знаходяться у першій черзі будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, шляхом: оздоблення фасаду, встановлення вікон та дверей на першому поверсі першої черги будівництва та підключення першого поверху до мереж електропостачання; виконання робіт з благоустрою території, яка примикає до першої черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення; підключення приміщення [ADDRESS] до електромереж в точці підключення електролічильника та передачі [PERSON] електролічильника; влаштування залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення [ADDRESS] з врахуванням вимог ДБН щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення; стягнути з ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів» на користь [PERSON] штраф в розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) гривень; збитки в сумі 9089,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 26000грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач придбала за Договором купівлі-продажу майнових прав № 5/7/К0М/Р від 01.12.2018р. (надалі - «Договір») у відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» (далі - ТОВ "УБК "Львів" та/або Забудовник) нежитлове приміщення [NUMBER] загальною площею 88,6кв.м., що знаходиться в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] (надалі - «Нежитлове приміщення») 1-ї черги будівництва, на яку (чергу) 17.10.2017 року на підставі Акту готовності об`єкта до експлуатації від 09.10.2017 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видано Сертифікат серія ЛВ №162172900633, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] ", нове будівництво, проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Замовником цього об`єкта є ТОВ "УБК" Львів''. Технічна характеристика Нежитлового приміщення визначена Специфікацією (додатком № 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною цього Договору (п.5): вхідні металопластикові двері (по проекту двоє дверей), стовідсоткове встановлення пластикових вікон, підлога без влаштування стяжки, стовідсоткове зовнішнє опорядження, зовнішні та внутрішні стіни цегляні, перекриття залізобетонне; залізобетонні сходи для зовнішнього входу у Нежитлове приміщення, витяжна пасивна вентиляція через вентиляційні канали, вузол підключення до стояка каналізації, виводи для підключення до системи водопостачання зі встановленням вузлів обліку (лічильників), підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника, лічильники обліку води та електроенергії. Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації м. Львова від 16.01.2018 № 23 новозбудованому багатоповерховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Оскільки Нежитлове приміщення знаходиться в 1-й черзі будівництва будинку, на яку 17.10.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видано Сертифікат серія ЛВ №162172900633, та позивач 100% оплатила вартість майнових прав на Нежитлове приміщення по Договору, то у відповідача був обов`язок не пізніше 31 травня 2019р. підписати з позивачем Акт приймання-передачі майнових прав та Акт приймання-передачі приміщення з метою оформлення права власності на нього. Станом на 25.06.2019р. відповідачем, не дивлячись на внесення ним відомостей про придатність до експлуатації першої черги будівництва шляхом подання 09.10.2017 р. відповідного Акту готовності об`єкта до експлуатації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та отримання Сертифікату серії ЛВ №162172900633, фактично не було встановлено у приміщенні [NUMBER] металопластикових вхідних дверей та вікон, були відсутні залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення, не влаштовано виводи для підключення до системи водопостачання з встановленням вузлів обліку (лічильника), відсутнє підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника, не встановлено лічильника електроенергії, не влаштовано (не оздоблено) фасад першого поверху першої черги будинку, не опоряджена територія. У зв`язку із цим, 25 червня 2019 р. між ними підписано Додатковий договір (надалі - «Додатковий договір») до Договору купівлі-продажу майнових прав № 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р (надалі - «Договір») про наступне: на дату укладення цього Додаткового договору Продавцем (відповідачем) не встановлено металопластикові вікна та вхідні двері у Нежитловому приміщенні, не збудовано залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення, не оздоблено фасад Нежитлового приміщення, не встановлено вузлів обліку (лічильники обліку води та електроенергії) (п. 4). За згодою Сторін позивач в рахунок оплати вартості будівельних робіт (згідно п.3, п.6 цього Додаткового договору) за власні кошти встановила металопластикові вікна та вхідні двері в Нежитловому приміщенні. Підписуючи цей Додатковий договір, Сторони домовились, що Забудовник, з врахуванням вимог ДБН щодо забезпечення доступу до Нежитлового приміщення інвалідів та маломобільних груп населення, будує залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення (технічними характеристиками Нежитлового приміщення передбачено два входи) до III кварталу 2019 року, в Нежитловому приміщенні оздоблює фасад, встановлює вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії) (п.5 Додаткового договору). Забудовник, за усним та/або письмовим повідомленням [PERSON] , зобов`язаний був до 12 календарних днів, після самостійного встановлення вікон та вхідних дверей у Нежитловому приміщенні, здійснити роботи по оздобленню та утепленню фасаду Нежитлового приміщення, в Нежитловому приміщенні встановити вузли обліку (лічильники: обліку води та тимчасового обліку електроенергії) з наданням сертифікатів, гарантій, паспортів на лічильник обліку води (п.8 Додаткового договору), технічної та іншої дозвільної документації (п. 3 Договору). Враховуючи п.3 Договору Забудовник також повинен передати позивачу на Нежитлове приміщення копію проекту водомірного вузла на Нежитлове приміщення та копію довідки на ввід в експлуатацію, видану ЛМКП «Львівводоканал», щоб [PERSON] змогла укласти договір з ЛМКП «Львівводоканал». Крім того, враховуючи технічну характеристику Нежитлового приміщення, яка визначена Специфікацією (додатком № 1 до Договору) і п.10.1 Додаткового договору, Забудовник повинен здійснити підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника та відповідно до п.3 Договору надати довідку про приєднану потужність електроенергії (20кВт) по Нежитловому приміщенню заг.пл.88,6 кв.м. Також, позивач та відповідач досягли згоди, що у випадку невиконання або неналежного виконання Забудовником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.5, п.8, п.10.1. Додаткового договору, Забудовник-відповідач зобов`язаний сплатити на реквізити банківського рахунку позивача, які він зазначить в своїй письмовій вимозі про оплату штрафу, штраф у розмірі 15000,00грн. за кожне порушення, а також відшкодувати позивачу збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань Забудовником-відповідачем за цим Додатковим договором до Договору купівлі-продажу майнових прав № 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р.. Сплата Забудовником штрафу не звільняє його від виконання зобов`язання за цим Додатковим договором, Договором купівлі- продажу майнових прав 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. (п. 12). Всі інші умови Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., які не передбачені цим Додатковим договором, залишаються незмінними (п.13 Додаткового договору). 25.06.2019 року відповідач передав позивачу документи для реєстрації права власності на Нежитлове приміщення. 05.07.2019 [PERSON] надано витяг № 172792443 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватної власності на Нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 88,6кв.м. у [ADDRESS] . Враховуючи наявність Додаткового договору від 25.06.2019 між позивачем та відповідачем, на підставі висновку щодо технічної можливості поділу Нежитлового приміщення [NUMBER] позивачу надано витяги № 174194647 та № 174195946 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію приватної власності на Нежитлові приміщення [NUMBER], загальною площею 49,7кв.м. у [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 36,4кв.м. за цією ж адресою. Відповідно до умов Договору позивач 11.07.2019 повідомила відповідача про самостійне встановлення 13.07.2019 вікон та дверей у нежитловому приміщенні. Відповідач посприяв робітникам у встановленні вікон та дверей, надавши електроенергію шляхом прокладання електричного кабелю через просвердлену у зовнішній стіні першого поверху будинку діру, ще не оздобленого фасадом, та встановлення тимчасового лічильника у сусідньому приміщенні для проведення подальших ремонтних робіт всередині приміщень (фото долучаються). За зверненням [PERSON] щодо забезпечення можливості належним чином користуватися приміщенням, в тому числі для проведення його ремонту з метою' підготовки до опалюваного сезону (опалення передбачене електричне) за погодженням відповідача від 25.07.2019р. за кошти позивача були закуплені необхідні матеріали для проведення електромонтажних робіт та прилад тимчасового обліку електроенергії для приміщення [NUMBER], оскільки відповідач на цю дату все ще не виконав Технічні умови від 27.07.2015р. приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж електроустановок в установленому порядку, що в свою чергу перешкоджає позивачу відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» укласти договори з оператором систем розподілу ПрАТ «Львівобленерго» та ліцензованими енергопостачальниками. Відповідач також ігнорував неодноразові звернення до нього з приводу видачі викопіювання з проекту та надання довідки про приєднану потужність (додається поштове листування, а також через вайбер з директором відповідача [PERSON] ) нежитлового приміщення [NUMBER] загальною площею 88,6кв.м., купленого у нього відповідно до зазначеного вище Договору. Також на дату направлення на адресу відповідача листа від 05.08.19р. ТОВ «УБК «ЛЬВІВ» не виконало роботи, визначені п. 5, п.8, п.10.1 Додаткового договору від 25.06.2019р. до Договору в передбачені ним строки. Сам же лист був повернений поштовим відділенням зв`язку на адресу позивача із зазначенням причини повернення «закінчення встановленого строку зберігання». У листі від 05.08.19р. [PERSON] пропонувала відповідачу, враховуючи, що ним не виконані умови п. 5, п.8. п.10.1 Додаткового договору від 25.06.2019р, і це порушує її право власності в частині можливості користуватися своїм майном за призначенням, зокрема в опалювальний період 2019- 2020р.р., а у разі відсутності електропостачання на опалювальний період також заподіє збитки її майну (замерзання водопровідних труб тощо), не застосовувати до ТОВ «УБК «ЛЬВІВ» штрафи за порушення п.5, п.8, п.10.1 Додаткового договору від 25.06.2019р. до Договору за умови передбачення в проектній документації, яка ще не погоджена, другої точки обліку електроенергії з розділенням приєднаної потужності на два приміщення: [NUMBER] заг.площею 49,7 кв.м та [NUMBER] заг.площею 36,4 кв.м, на які у позивача зареєстроване право власності. Підписуючи Договір, сторони домовились, що будь-які повідомлення та заяви, що подаватимуться Сторонами у зв`язку з цим Договором, будуть складені в письмовій формі і вручатись особисто або відправлятись поштою на адреси Сторін, зазначені у Договорі. У тому випадку, якщо, за відсутності повідомлення про зміну адреси, повідомлення чи заява надіслана поштою на адресу, визначену Договором, однак не отримана Стороною, якій вона адресована з причин її відсутності за вказаною адресою або не з`явлення представника цієї Сторони до поштового відділення для отримання повідомлення або з інших подібних причин, вважається, що така Сторона умисно ухиляється від отримання повідомлення, а повідомлення вважається врученим такій Стороні з моменту його надходження до поштового відділення, яке обслуговує цю сторону (п. 18 Договору). Відповідно ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, однак неможливість позивачу як власнику користуватись та розпоряджатись своєю власністю комерційного призначення, в силу порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо приведення приміщення до технічних характеристик, визначених у Специфікації (Додатку № 1 до Договору) стало підставою для звернення з цим позовом. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3038-VІ) замовник будівництва - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Технічні умови - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта будівництва, якs повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо водопостачання (з урахуванням потреб забезпечення пожежогасіння), тепло-, електро- і газопостачання, водовідведення, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод та телекомунікації. Фізична чи юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває в її власності або користуванні, має право на одержання технічних умов. Технічні умови є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до технічних умов можуть вноситися тільки за згодою замовника. (ч.ч.1, 2, 7 ст. 30 Закону № 3038- VІ). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Підключення закінченого будівництвом об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (абзац перший ч. 2, ч. ч. 5, 8, 9, 10 ст. 39 Закону № 3038- VІ). Таким чином, відповідач є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] . перша черга якого здана в експлуатацію, що вбачається з Акту готовності об`єкта до експлуатації від 09.10.2017 р. та Сертифікату серії ЛВ№ 162172900633. Відповідно до наведених вище норм Закону № 3038-VІ подаючи органам державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації Акт готовності об`єкта до експлуатації від 09.10.2017. відповідач тим самим засвідчив готовність першої черги об`єкта до експлуатації, а Сертифікат серії JIB №162172900633 в свою чергу, є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії. Відповідач вселив власників житлової та нежитлової нерухомості в об`єкт першої черги. Однак фактично перша черга будівництва не була готова до експлуатації. Таким чином, ведення в експлуатацію першої черги будівництва передбачало підключення об`єкта до, зокрема, інженерних мереж газо-, водо- та електропостачання. Однак, здача першої черги будівництва відповідачем у даній справі (замовником будівництва) відбулась без прийняття в експлуатацію газо-, водо- та електричних мереж. А також на час подання позову на першому поверсі першої черги будівництва, яка прийнята в експлуатацію, донині, а це вже більше 2 років та 7 місяців після здачі в експлуатацію, не встановлено вікон, дверей, вибірково влаштовано та вибірково оздоблено фасад першого поверху першої черги будівлі, фактично не влаштовано та не оздоблено фасад будівлі першого поверху першої черги об`єкту; немає стовідсоткового зовнішнього опорядження, що унеможливлює безпечну експлуатацію першої черги об`єкта, свідченням чого є фотознімки, що додаються. Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонуванню ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Підключення об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється відповідно до Закону № 3038-VІ протягом 10 днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію. Відповідач є балансоутримувачем об`єкту та в силу наведених вище норм Закону № 3038- VІ та постанови Кабінету Міністрів України № 409, не дивлячись на те, що на житлові та нежитлові приміщення у першій черзі будівництва зареєстровано право власності, не звернувся до третіх осіб - власників відповідних елементів інженерної інфраструктури з метою підключення першої черги об`єкта до інженерних мереж газо-, водо- та електропостачання. Фактично відповідач вибірково, на власний розсуд, всупереч наведеним вище нормам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, вирішив, що приміщення першого поверху першої черги будівництва, прийнятої в експлуатацію, а саме: нежитлові приміщення, не повинні бути підключені до інженерних мереж водо- та електропостачання. Вибірково влаштував на першому поверсі та вибірково оздобив фасад першої черги будівлі. Не встановив вікон та дверей у сусідніх приміщеннях, що несе загрозу заподіяння позивачу збитків в осінньо-зимовий період у вигляді замерзання водопровідних труб, каналізації, промерзання внутрішніх стін тощо. Відсутнє опорядження території: прибудинкова територія не влаштована, не влаштовано місця загального користування, бетонні сходи для входу в приміщення відсутні. Спочатку [PERSON] піднімалась у своє приміщення по камері з-під колеса вантажного автомобіля та кількох піддонів під цеглу, покладених на неї та під нею, а потім на її прохання, коли вже стало небезпечно ходити такими «сходами», відповідач влаштував «дерев`яні сходи» з тих же піддонів (фото додається). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Право власності в суб`єктивному значенні - це можливість власника володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю (річчю, майном) на свій власний розсуд і в своїх інтересах або інтересах інших осіб. Цьому праву відповідає обов`язок інших осіб утримуватися від дій (бездіяльності), які б перешкоджали цьому праву, тобто володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право користування - можливість власника або інших осіб вилучати з речі її корисні властивості, привласнення доходів, що приносяться річчю для задоволення своїх потреб: власник може використати своє майно і для здійснення підприємницької діяльності, тощо. Право розпорядження - це можливість власника визначати юридичну і фактичну долю майна. Право розпорядження може здійснюватися власником у різні способи: шляхом відчуження (продаж, дарування, рента тощо), шляхом передачі іншим особам у володіння та (або) користування (оренда, застава, позичка тощо) та ін. Позивач [PERSON] також вказує, що підставою звернення з цим позовом є і той факт, що користуватися нежитловими приміщеннями, на які у неї зареєстроване у встановленому порядку право власності, та які знаходяться на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку в першій черзі будівництва, зданій в експлуатацію, неможливо в силу невідповідності якісних характеристик приміщень Специфікації (додатком № 1 до Договору купівлі- продажу майнових прав № 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р): фактично експлуатувати приміщення першого поверху першої черги не можливо через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо підключення його до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника в установленому законом порядку, не встановлення лічильника обліку відповідно до Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, і це вбачається з листа ПрАТ «Львівобленерго» від 27.03.2020 №203-07-1377. Кошти, сплачені позивачем згідно прибуткових касових ордерів за спожиту під час ремонту електроенергію безпосередньо ТОВ "УБК "Львів", є безпідставно отриманими відповідачем в силу відсутності у нього договорів з ПрАТ «Львівобленерго» та енергопостачальником. Також Генеральний підрядник, зазначений в Акті готовності об`єкта до експлуатації від 09.10.2017, закуповує в енергопостачальника електроенергію лише для потреб будівельного майданчика і в силу чинного законодавства: Закону «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, Кодексу систем розподілу немає права продавати електроенергію власникам житлової та нежитлової нерухомості на даному об`єкті. Тобто, невчинення вищезазначених дій відповідачем порушує право власника нежитлової нерухомості на укладення прямих договорів з оператором системи розподілу електроенергії та ліцензованими постачальниками електроенергії. Така ситуація дозволяє відповідачу вчиняти протиправні дії проти власників житлової та нежитлової нерухомості першої черги будівництва та проти [PERSON] , зокрема, оскільки ТОВ ''УБК " Львів" свавільно, всупереч умовам укладеного між нами Договору не підключивши згідно вимог Специфікації (додаток №1 до Договору) електроенергію у Нежитловому приміщенні в точці підключення електролічильника, припинив подачу електроенергії у приміщення 16 березня 2020р. під приводом аварії (до цього часу подача електроенергії не відновлена), здійснюючи облік спожитої електроенергії засобом обліку, який не пройшов повірку в установленому порядку та не опломбований, маючи, як балансоутримувач будинку, постійний доступ до нього та можливість впливати на роботу засобу обліку електроенергії. Натомість, припинити подачу електроенергії споживачеві згідно р. XI Кодексу систем розподілу, п.7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії може лише оператор розподілу електроенергії: ПрАТ «Львівобленерго» з дотриманням процедур, визначених зазначеними нормативними актами. Невідповідність об`єкта специфікації також перешкоджає позивачу як власнику і розпорядитись ним на власний розсуд (займатись підприємницькою діяльністю, передати в оренду, заставу, продати тощо). Підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договір (ст.11 ЦК України). Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ч. 1 п.3 ст. 611 ЦК України). Відповідно до умов Додаткового договору відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 15000.00грн. за кожне порушення, тобто всього в сумі 45000,00грн. а також відшкодувати позивачу збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за цим Додатковим договором. Цивільне законодавство визначає право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї норми визначає, що збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином: збитками позивача є вартість придбаного електрогенератора, масла до нього та пального для його роботи, а також ємкостей для купівлі пального на загальну суму 9089,00грн., що підтверджується чеками, які додано. Позивач зазначає, що понесла збитки в розмірі 9089.00грн. для відновлення свого права щодо користування своїм майном, зокрема, для закінчення ремонту приміщення. Не відповідність приміщення якісним характеристикам унеможливлює використання приміщення за призначенням та відповідно не дає їй можливості здійснювати у них підприємницьку діяльність, про що буде заявлено окремий позов про стягнення з відповідача упущеної вигоди. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема не лише на відшкодування збитків, а й на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Право власності на придбане [PERSON] у відповідача Нежитлове приміщення комерційного призначення зареєстровано 26.06.2019р. Проте, вже майже пройшов рік як відповідач в порушення умов Договору та Додаткового договору не приводить Нежитлове приміщення до технічних характеристик визначених Специфікацією (додатком № 1 до Договору), чинячи перешкоди, які зазначені вище, в користуванні належним майном, тим самим обмежуючи її права на використання нерухомості за призначенням, здійснювати там комерційну діяльність. Незважаючи на це, у позивача як у власника цієї нерухомості, вже виник обов`язок щодо сплати податку на нерухомість. Позивач неодноразово зверталась до відповідача, щоб він виконав взяті на себе зобов`язання, проте він на це не реагував і навіть не отримував поштову кореспонденцію. У ремонт Нежитлового приміщення позивач вклала значні кошти і відповідно хвилювалась, щоб це майно не знищувалось у зв`язку з перепадами температур (фото мокрих стін приміщення додано) в осінньо-зимовий сезон 2019-2020р.р., адже незважаючи на введення в експлуатацію 1-ї черги будівництва з 17.10.2017р. по даний час на першому поверсі першої черги будівництва, не встановлено вікон, дверей, вибірково влаштовано та вибірково оздоблено фасад будівлі, фактично не влаштовано та не оздоблено фасад будівлі першого поверху першої черги об`єкту. У разі настання опалювального сезону 2020-2021р.р з врахуванням того, що на першому поверсі першої черги будівлі передбачене електричне опалення, відповідачу дуже добре відомо, які негативні наслідки матиме відсутність опалення в Нежитлових приміщеннях в осінньо-зимовий сезон 2020-2021р.р. Тривале невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань змушує позивача й надалі витрачати свій час вже на судовий захист своїх прав власника комерційної нерухомості. Цим самим позивачу відповідач завдає моральну шкоду, яку [PERSON] оцінює в сумі 26 000,00грн. Позивач вже майже рік перебуваю у стресі, що призводить до погіршення здоров`я, адже був порушений звичайний життєвий уклад, вона змушена під час роботи на якийсь час відлучатися з метою захисту своїх прав законного власника нерухомості, після чого змушена залишатись в позаробочий час на роботі, щоб зробити передбачену на день роботу, яку б могла виконати при звичайному робочому режимі, свій вільний час витрачає не для відпочинку, а для захисту порушеного права власника комерційної нерухомості. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Мусаковський А.В. позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на обставини, вказані в позовній заяві, уточненнях до позовної заяви та письмових поясненнях. Просили позов задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «УБК «Львів» Огородник І.І. в судовому засіданні позов заперечила, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ТОВ «БК «БУД-АРТ» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав та мотивів. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що позивач [PERSON] придбала за Договором купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» (ТОВ "УБК "Львів") нежитлове приміщення [NUMBER] загальною площею 88,6кв.м., що знаходиться в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] 1-ї черги будівництва (а.с.15-18 том 1). Технічна характеристика Нежитлового приміщення, визначена Специфікацією нежитлового приміщення (додатком № 1 до Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р.), яка згідно п. 5 Договору є невід`ємною частиною цього Договору та відповідно до якої для нежитлового приміщення забудовником виконується: вхідні металопластикові двері у нежитлове приміщення, стовідсоткове встановлення металопластикових вікон, підлога без влаштування стяжки, стовідсоткове зовнішнє опорядження, зовнішні та внутрішні стіни цегляні, перекриття залізобетонне, залізобетонні сходи для зовнішнього входу у Нежитлове приміщення, витяжна пасивна вентиляція через вентиляційні канали, вузол підключення до стояка каналізації, виводи для підключення до системи водопостачання зі встановленням вузлів обліку (лічильників), підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника, лічильники обліку води та електроенергії (а.с.19-20 том 1). Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації м. Львова від 16.01.2018 № 23, новозбудованому багатоповерховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.29 том 1). 17.10.2017 року на підставі Акту готовності об`єкта до експлуатації від 09.10.2017 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видано Сертифікат серія ЛВ №162172900633, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] ", нове будівництво, проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Замовником цього об`єкта є ТОВ "УБК" Львів'' (а.с.30-36 том 1). Оскільки Нежитлове приміщення знаходиться в 1-й черзі будівництва будинку, на яку 17.10.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видано Сертифікат серія ЛВ №162172900633 та позивач оплатила 100% вартості майнових прав на Нежитлове приміщення по Договору, то у відповідача виник обов`язок не пізніше 31 травня 2019р. підписати з позивачем Акт приймання-передачі майнових прав та Акт приймання-передачі приміщення з метою оформлення права власності на нього. Так, станом на 25.06.2019р. відповідачем, всупереч внесення ним відомостей про придатність до експлуатації першої черги будівництва шляхом подання 09.10.2017р. відповідного Акту готовності об`єкта до експлуатації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та отримання Сертифікату серії ЛВ №162172900633, фактично не було встановлено у приміщенні [NUMBER] металопластикових вхідних дверей та вікон, були відсутні залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення, не влаштовано виводи для підключення до системи водопостачання з встановленням вузлів обліку (лічильника), відсутнє підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника, не встановлено лічильника електроенергії, не влаштовано (не оздоблено) фасад першого поверху першої черги будинку, не опоряджена територія. 25 червня 2019р. між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» укладено Додатковий договір до Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., п. 4 якого передбачено: на дату укладення цього Додаткового договору Продавцем/Забудовником не встановлено металопластикові вікна та вхідні двері у Нежитловому приміщенні, не збудовано залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення, не оздоблено фасад Нежитлового приміщення, не встановлено вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії) (а.с.22-25 том 1). За згодою Сторін позивач в рахунок оплати вартості будівельних робіт (згідно п.3, п.6 вказаного Додаткового договору) за власні кошти встановила металопластикові вікна та вхідні двері в Нежитловому приміщенні. Згідно п. 5 Додаткового договору від 25.06.2019р. до Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., підписуючи цей Додатковий договір, Сторони домовились, що Продавець/Забудовник, з врахуванням вимог ДБН щодо забезпечення доступу до Нежитлового приміщення інвалідів та маломобільних груп населення, будує залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення до III кварталу 2019 року, в Нежитловому приміщенні оздоблює фасад, встановлює вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії). Відповідно до п. 8 Додаткового договору від 25.06.2019р., Продавець/Забудовник, за усним та/або письмовим повідомленням [PERSON] , зобов`язаний до 12 календарних днів, після самостійного встановлення вікон та вхідних дверей у Нежитловому приміщенні, здійснити роботи по оздобленню та утепленню фасаду Нежитлового приміщення, в Нежитловому приміщенні встановити вузли обліку (лічильники: обліку води та тимчасового обліку електроенергії) з наданням сертифікатів, гарантій, паспортів на лічильник обліку води. З п. 10 Додаткового договору від 25.06.2019р. вбачається, що в день укладення цього Додаткового договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Нежитлового приміщення згідно Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. Крім того, згідно п.10.1 Додаткового договору від 25.06.2019р., Продавець/Забудовник передає Покупцю сертифікати, гарантії, паспорт на лічильник обліку води, передбачений п. 8 цього Додаткового договору. Продавець/Забудовник здійснює підключення до мережі електропостачання в точці підключення електролічильника. Також, позивач [PERSON] та відповідач ТОВ «УБК «Львів» досягли згоди, що у випадку невиконання або неналежного виконання Забудовником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.5, п.7.1, п.8, п.10.1, п. 11.1 Додаткового договору, Забудовник зобов`язаний сплатити на реквізити банківського рахунку позивача, які він зазначить в своїй письмовій вимозі про оплату штрафу, штраф у розмірі 15000,00грн. за кожне порушення, а також відшкодувати позивачу збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань Забудовником за цим Додатковим договором до Договору купівлі-продажу майнових прав № 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р.. Сплата Забудовником штрафу не звільняє його від виконання зобов`язання за цим Додатковим договором, Договором купівлі- продажу майнових прав 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. (п. 12 Додаткового договору від 25.06.2019р.). Всі інші умови Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., які не передбачені цим Додатковим договором, залишаються незмінними (п.13 Додаткового договору). Так, 25.06.2019 року відповідач ТОВ «УБК «Львів» передав позивачу документи для реєстрації права власності на Нежитлове приміщення. 05.07.2019 року позивачу [PERSON] надано витяг №172792443 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 88,6кв.м. у [ADDRESS] (а.с.26 том 1). Крім того, на підставі висновку №2/8296 від 11.07.2019 року щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення [NUMBER], позивачу надано витяги № 174194647 та № 174195946 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на Нежитлові приміщення [NUMBER], загальною площею 49,7кв.м. у [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 36,4кв.м. за тією ж адресою (а.с.27-28 том 1). Відповідно до умов Договору, позивач 11.07.2019 повідомила відповідача про самостійне встановлення 13.07.2019 вікон та дверей у нежитловому приміщенні. Відповідач ТОВ «УБК «Львів» посприяв робітникам у встановленні вікон та дверей, надавши електроенергію шляхом прокладання електричного кабелю та встановлення тимчасового лічильника у сусідньому приміщенні для проведення подальших ремонтних робіт всередині приміщень, що підтверджується відповідними фотокопіями (а.с.14-20 том 2). Згідно п.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 655, ч.1, 2 ст.656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Положеннями ч.1, 2 ст.662, ч.1 ст.663 ЦК України передбачено зобов`язання продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Однак, як було зазначено позивачем в позовній заяві та не спростовано відповідачем в ході розгляду справи, [PERSON] , будучи власником нежитлового приміщення [NUMBER], загальною площею 88,6кв.м. у [ADDRESS] внаслідок неналежного виконання відповідачем ТОВ «УБК «Львів» своїх зобов`язань за Договором купівлі- продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., тривалий час не може користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Щодо позовної вимоги позивача [PERSON] зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія "Львів" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БУД-АРТ" протягом 10 денного строку з дня набрання рішення законної сили усунути перешкоди у користуванні позивачем [PERSON] нежитловими приміщеннями [ADDRESS] , які знаходяться у першій черзі будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, шляхом: оздоблення фасаду, встановлення вікон та дверей на першому поверсі першої черги будівництва та підключення першого поверху до мереж електропостачання; виконання робіт з благоустрою території, яка примикає до першої черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення; підключення приміщення [ADDRESS] до електромереж в точці підключення електролічильника та передачі [PERSON] електролічильника; влаштування залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення [ADDRESS] з врахуванням вимог ДБН щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, то дана вимога на думку суду підлягає до часткового задоволення з врахуванням наступного. Так, як вже встановлено судом, 25 червня 2019р. між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «Львів» укладено Додатковий договір до Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., п. 4 якого передбачено: на дату укладення цього Додаткового договору Продавцем/Забудовником не встановлено металопластикові вікна та вхідні двері у Нежитловому приміщенні, не збудовано залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення, не оздоблено фасад Нежитлового приміщення, не встановлено вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії) (а.с.22-25 том 1). За згодою Сторін позивач [PERSON] в рахунок оплати вартості будівельних робіт (згідно п.3, п.6 вказаного Додаткового договору) за власні кошти встановила металопластикові вікна та вхідні двері в Нежитловому приміщенні. Згідно п. 5 Додаткового договору від 25.06.2019р. до Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., підписуючи цей Додатковий договір, Сторони домовились, що Продавець/Забудовник, з врахуванням вимог ДБН щодо забезпечення доступу до Нежитлового приміщення інвалідів та маломобільних груп населення, будує залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення до III кварталу 2019 року, в Нежитловому приміщенні оздоблює фасад, встановлює вузли обліку (лічильники обліку води та електроенергії). Відповідно до п. 8 Додаткового договору від 25.06.2019р., Продавець/Забудовник, за усним та/або письмовим повідомленням [PERSON] , зобов`язаний до 12 календарних днів, після самостійного встановлення вікон та вхідних дверей у Нежитловому приміщенні, здійснити роботи по оздобленню та утепленню фасаду Нежитлового приміщення, в Нежитловому приміщенні встановити вузли обліку (лічильники: обліку води та тимчасового обліку електроенергії) з наданням сертифікатів, гарантій, паспортів на лічильник обліку води. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідними фотокопіями, позивач [PERSON] за власні кошти встановила металопластикові вікна та вхідні двері в спірному нежитловому приміщенні, а відповідач ТОВ «УБК «Львів» здійснив оздоблення фасаду, відтак вказані вимоги не підлягають до задоволення. Крім того, вимога про виконання робіт з благоустрою території, яка примикає до першої черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення також не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не представлено договору, який би породжував у відповідача ТОВ «УБК «Львів» зобов`язання перед позивачем щодо виконання робіт з благоустрою території. Однак, всупереч п. 5 Додаткового договору від 25.06.2019р. до Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., відповідач ТОВ «УБК «Львів» з врахуванням вимог ДБН щодо забезпечення доступу до Нежитлового приміщення інвалідів та маломобільних груп населення, не збудував залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення та не підключив приміщення [NUMBER] до електромереж в точці підключення електролічильника, не передавши [PERSON] електролічильника. Так, з відповіді ПрАТ «Львівобленерго» від 27.03.2020 року на заяву [PERSON] вбачається, що станом на момент розгляду заяви будинок [ADDRESS] не приєднаний до системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго», тому у разі звернення з приводу укладення Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії - Вам буде відмовлено на підставі п. 11.3.14 КСР. З питань щодо забезпечення приєднання до електромереж ОСР - ПрАТ «Львівобленерго» пропонує звертатись до Забудовника (а.с.44-47 том 1). Щодо заперечення відповідача про те, Проектом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на [ADDRESS] не передбачено облаштування залізобетонних сходів до приміщення [NUMBER], то суд не приймає такі заперечення, оскільки Договір на виконання проектних робіт укладено у 2015 році, а Додатковий договір, яким Продавець/Забудовник, тобто відповідач ТОВ «УБК «Львів» з врахуванням вимог ДБН щодо забезпечення доступу до Нежитлового приміщення інвалідів та маломобільних груп населення, зобов`язувався збудувати залізобетонні сходи до зовнішніх входів у Нежитлове приміщення до III кварталу 2019 року укладено 25.06.2019р. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія "Львів" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БУД-АРТ" усунути перешкоди у користуванні позивачем [PERSON] нежитловими приміщеннями [ADDRESS] , які знаходяться у першій черзі будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, шляхом підключення приміщення [ADDRESS] до електромереж в точці підключення електролічильника та передачі [PERSON] електролічильника; влаштування залізобетонних сходів до зовнішніх входів у нежитлове приміщення [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] з врахуванням вимог ДБН щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Щодо вимоги позивача про підключення першого поверху 1-ї черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] до мереж електропостачання, водовідведення та водопостачання, то такі не підлягають до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не представлено доказів існування, передбачених ст.11 ЦК України підстав виникнення у відповідача перед позивачем обов`язків щодо першого поверху будинку [ADDRESS] . Зокрема, позивачем не представлено договору, який би породжував у відповідача ТОВ «УБК «Львів» зобов`язання перед позивачем щодо першого поверху будинку [ADDRESS] . Предметом Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. було виключно приміщення [NUMBER] і виключно щодо цього приміщення, а не щодо першого поверху у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем [PERSON] . Подібні вимоги позивач може ставити виключно щодо нежитлового приміщення [ADDRESS] , яке є предметом договору та цивільно-правового зобов`язання за ним. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак позовна вимога про зобов`язання відповідача ТОВ «УБК «Львів» підключити перший поверх 1-ї черги будівництва в новозбудованому багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] до мереж електропостачання, водопостачання та водовідведення не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх вимог. Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Згідно з ч.1 та 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст.549, ч.2 ст. 551 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вже встановлено судом, з п. 12 Додаткового договору від 25.06.2019р. до Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач ТОВ «УБК «Львів» досягли згоди, що у випадку невиконання або неналежного виконання Забудовником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.5, п.7.1, п.8, п.10.1, п. 11.1 Додаткового договору, Забудовник зобов`язаний сплатити на реквізити банківського рахунку позивача, які він зазначить в своїй письмовій вимозі про оплату штрафу, штраф у розмірі 15000,00грн. за кожне порушення, а також відшкодувати позивачу збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань Забудовником за цим Додатковим договором до Договору купівлі-продажу майнових прав № 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. Сплата Забудовником штрафу не звільняє його від виконання зобов`язання за цим Додатковим договором, Договором купівлі- продажу майнових прав 5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р. Всі інші умови Договору купівлі-продажу майнових прав №5/7/КОМ/Р від 01.12.2018р., які не передбачені цим Додатковим договором, залишаються незмінними (п.13 Додаткового договору). Судом також встановлено, що відповідачем ТОВ «УБК «Львів» не виконані умови п. 5, п.8. п.10.1 Додаткового договору від 25.06.2019р. в передбачені ним строки, а тому з врахуванням вимог п. 12 Додаткового договору від 25.06.2019р. зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 15000,00грн. за кожне порушення, відтак вимога про стягнення з ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів» на користь [PERSON] штраф в розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) гривень є підставною та підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з ТзОВ «Українська будівельна компанія «Львів» збитків в сумі 9089,00 грн., то така не підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вказує позивач [PERSON] , збитками є вартість придбаного електрогенератора, масла до нього та пального для його роботи, а також ємкостей для купівлі пального на загальну суму 9089,00грн., що підтверджується відповідними чеками, які понесла для відновлення свого права щодо користування майном, зокрема, для закінчення ремонту приміщення. Однак, представлені позивачем докази, а саме копія технічного паспорта па бензиновий електрогенератор, фіскальний чек на його купівлю, купівлю каністр і бензину не свідчать про те, що вказаний генератор і бензин були використані саме в спірному нежитловому приміщенні [ADDRESS] . Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи із заявленої вимоги, встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки викладенні обставини нічим не підтверджуються. Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 26000 грн. суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 26 000,00 гривень є завищеним. Суд враховує обставини по справі, та вважає, що в результаті неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивачу були спричинені моральні страждання, стресова ситуація, що суттєво погіршує якість її життя та безумовно змінило її нормальний життєвий ритм. Тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень є достатнім та обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовною заявою до суду в розмірі 1681,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано договір про надання правничої допомоги №12 від 27.12.2019р. адвокатом Мусаковським А.В. та попередній розрахунок суми судових витрат на суму 11932грн. (а.с.57 том 1). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що адвокатом не подано суду документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: partial