Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "BMW 524", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], [INFO], який рухаючись в смузі для руху в бік м. Києва допустив наїзд на пішохода [PERSON]. Внаслідок цього ДТП [PERSON] [INFO] помер. В зв'язку із зазначеними подіями, 06.11.2015 року було порушене кримінальне провадження №1201511000000334, яке 28.04.2016р. було закрите, у зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Однак, 11.04.2018 року у справі № 357/3473Д8 Білоцерківський міськрайонний суд ухвалою скасував постанову про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р., а справу направив до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області для продовження досудового розслідування. Наразі досудове розслідування триває. Позивач [PERSON], у даному кримінальному провадженні є потерпілою, оскільки на момент смерті, [PERSON], загиблого в ДТП, проживала з ним однією сім'єю та була вагітна від нього, а [INFO] у [PERSON] народився син. Рішенням Володарського районного суду Київської області по справі № 364/389/17 було встановлено факт, що [PERSON], який помер [INFO]., є батьком малолітнього [PERSON], який народився [INFO] в смт Володарка Київської області. Отже, позивач втратила чоловіка, а її малолітній син [PERSON] - батька. Позивач зазначає, що у зв'язку із смертю [PERSON] вона зазнала сильних моральних переживань та страждань в результаті пережитого стресу, який вона отримала після повідомлення про загибель її "цивільного чоловіка", з яким планувала укласти шлюб. Моральні та психологічні страждання спричинили погіршення емоційного та психологічного її стану, оскільки довгий час після загибелі [PERSON], вона не могла пережити таку втрату. Позивач і на даний час не може змиритись із втратою своєї коханої людини та батька її сина. А тому, позивач зазначає, що діями відповідача їй та дитині була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 300 000 грн. та просить стягнути дані кошти з відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач та представник відповідача, позов не визнали. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO], приблизно о 21 год. на 73 км. плюс 500 м. автодороги сполученням Київ-Одеса, що на території Білоцерківського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "BMW 524", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], [INFO], який рухаючись в смузі для руху в бік м. Києва допустив наїзд на [PERSON], який перетинав проїзну частину дороги. Внаслідок ДТП від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] загинув на місці події. Встановлено, що в зв'язку з вказаними подіями було порушено кримінальне провадження №1201511000000334 та 28.04.2016р. вказане кримінальне провадження було закрите, у зв'язку із відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Також, встановлено, що Білоцерківський міськрайонний суд виніс ухвалу якою, постанову про закриття кримінального провадження від 28.04.2016р. скасував, а справу направив до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області для продовження досудового розслідування. Встановлено, що позивач [PERSON] в зазначеному кримінальному провадженні є потерпілою, оскільки на момент смерті, [PERSON], загиблого в ДТП, проживала з ним однією сім'єю та була вагітна від нього. Встановлено, що після ДТП відповідач, знаючи про одну родичку загиблого - його бабусю і опікуна, відшкодував їй 20 000 грн. Встановлено, що 19.06.2017 року рішенням Володарського районного суду Київської області у справі № 364/389/17 було встановлено факт, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Хильки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, який помер [INFO] є батьком неповнолітнього [PERSON], який народився [INFO] в смт Володарка Київської області (а.с.15) Допитана в якості свідка [PERSON], яка приходиться позивачу мамою, суду показала, що з 2015 року її донька зустрічалася з [PERSON], а потім попросили винайти їм в місті квартиру. З літа 2015 року [PERSON] почала проживати разом з [PERSON] однією сім'єю, планували реєструвати шлюб. [PERSON] завагітніла. В листопаді зателефонували, повідомили про ДТП, запросили в морг на впізнання, де свідок і дізналася про ДТП і про смерть [PERSON]. Позивач була шокована, тяжко переживає втрату свого чоловіка і батька свого сина. Всі витрати по похованню несли співпрацівники [PERSON] і свідок. А баба [PERSON] не надала кошти ні на поховання онука, ні на пам'ятник. Позивач підтримуючи позов, суд пояснила, що тяжко переживає втрату її коханого чоловіка [PERSON], який був їй підтримкою, надією і сподіванням на спільне сімейне життя. Наразі, позивач не може працювати, доглядає сина, вимушена жити в селі з дитиною де не має дитячого садочка. Позивач живе зі своїми батьками, сама ростить сина, повністю утримує дитину, а відповідач не надав жодної допомоги ні в похованні [PERSON], ні для його дитини, не попросив вибачення. Відповідач, заперечуючи позов, суду пояснив, що пропонував допомогу, але, відразу, після ДТП він не знав, що [PERSON] вагітна та є дружиною загиблого, та, знаючи про бабу загиблого [PERSON], відповідач передав їй після похорон 20 000 грн., про що вона написала розписку, претензій не має. Відповідач пояснив, що не винен в загибелі [PERSON] та 28.04.2016р. кримінальне провадження було закрите, у зв'язку із відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України При вирішенні спору, суд виходить з наступного. За ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. В ст.23 ЦК України вказано на те, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Визначаючи розмір відшкодування за спричинену позивачу моральну шкоду, який на думку суду буде відповідати характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, потерпілого, вимогам розумності і справедливості, суд виходить з наступного. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 Цивільного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім того, відповідні роз'яснення надані у постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. за №4. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди'' розмір відшкодування моральної /немайнової /шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Виходячи з наведеного та враховуючи часткове добровільне відшкодування родичам [PERSON] матеріальної і моральної шкоди в сумі 20 000 грн., враховуючи надані відповідачем письмові докази, що є характеризуючими особу даними, суд вважає, що за рахунок відповідача підлягає до відшкодування позивачу, яка також, діє в інтересах малолітньої дитини, моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях внаслідок смерті [PERSON], в розмірі 50 прожиткових мінімумів встановлених на час розгляду даної справи, що становить 92 650 грн. (50 х 1853 = 92650 грн.) Згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні. Також. згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави розмір судових витрат по справі /судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог/ в сумі 930 грн.

Outcome: partial