Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У квітні 2017 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 01 червня 2012 року був укладений договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 1800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] станом на 28.02.2017 року має заборгованість 30780,03 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1727,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 23610,42 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3500,00 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1441,91 грн. (процента складова). Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 30780,03 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. До суду було надано відзив представника відповідача [PERSON], відповідно до якого просив відмовити у позові АТ "КБ "Приватбанк " до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відзив аргументує тим, що відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена в односторонньому порядку після набуття чинності Закону України від 12.12.2008 року "Провнесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", а отже таке збільшення на думку представника неправомірне. Також наводить доводи того, що судово-економічну експертизу неможливо було провести через ненадання позивачем документів, необхідних для її проведення. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 01 червня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається із заяви та Умов та правил надання банківських послуг. З заяви [PERSON] вбачається, що остання ознайомлена та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до п. 6.5 Умов та надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повергнення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплати винагороди Банку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п 9.12 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. З поданого суду розрахунку, встановлено, що [PERSON] у порушення вимог кредитного договору не вносила, передбачених платежів. Станом на 28.02.2017 року має заборгованість 30780,03 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1727,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 23610,42 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3500,00 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1441,91 грн. (процента складова). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем, позичальником, строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з нормою ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Так, звертаючись до суду з позовом АТ КБ «Приватбанк», в частині позовних вимог щодо стягнення коштів, які утворились внаслідок заборгованості за кредитом, а саме заборгованість за процентами - 23610,42 грн., свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] має сплатити на його користь вказані кошти відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що підтверджується підписом [PERSON] у анкеті - заяві. Однак, з матеріалів справи вбачається, що будь-які докази того, що відповідач у справі - [PERSON] ознайомлена та погоджувалась із вказаними умовами та правилами надання банківських послуг, згідно яких нараховуються проценти по нарахуванню пені, комісії та штрафів - відсутні. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили, що саме долучені до матеріалів справи Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобов'язання [PERSON] за період 01.06.2012 р. по 28.02.2017 р., на рівні облікової ставки Національного банку України, судом здійснюється за формулою: [Сума боргу] х [ Ставка НБУ (%)] /100% / 365 днів х [ Кількість днів ] =[Сума] Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 01.06.201209.06.20133741 800.007.57.5138.33 10.06.201312.08.2013641 800.007722.09 13.08.201314.04.20142451 800.006.56.578.53 15.04.201416.07.2014931 800.009.59.543.57 17.07.201412.11.20141191 800.0012.512.573.36 13.11.201405.02.2015851 800.00141458.68 06.02.201503.03.2015261 800.0019.519.525.00 04.03.201527.08.20151771 800.003030261.86 28.08.201524.09.2015281 800.00272737.28 25.09.201521.04.20162101 800.002222227.21 22.04.201626.05.2016351 800.00191932.70 27.05.201623.06.2016281 800.00181824.79 24.06.201628.07.2016351 800.0016.516.528.40 29.07.201615.09.2016491 800.0015.515.537.35 16.09.201627.10.2016421 800.00151530.98 28.10.201628.02.20171241 800.00141485.61 Всього: 1 205.77 Тобто, сума заборгованості за несвоєчасне виконання зобов'язань складає 1205,77 грн. При визначенні неустойки суд також враховує ст.551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Встановлено, що позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 3500,94 грн., штраф - 500 грн.(фіксована складова) та 1441,91 грн. (процентна складова). Відповідно до роз'яснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через прострочене виконання зобов'язань). Між тим згідно з ч.3 ст.551 ЦК України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, обґрунтування позовних вимоги, суд приходить до висновку про зменшення пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до 1000 грн. При цьому судом враховуються відсутність в матеріалах справи доказів з боку позивача щодо завдання істотної шкоди невиконанням відповідачем умов договору. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON], становить 3933,47 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1727,70 грн., нарахованих відсотках за користування кредитом 1205,77 грн., заборгованості за пенею та комісією, штрафами в розмірі 1000, 00 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 762 грн. відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру пропорційно до задоволених позовних вимог . Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 225,18 грн.

Outcome: partial