Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

В.о. керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Ковельською місцевою прокуратурою Волинської області встановлено порушення вимог цивільного, земельного, податкового та іншого законодавства у сфері регулювання земельних відносин при використанні земель сільськогосподарського призначення на території Шацького району, у зв'язку з чим виникла необхідність у застосуванні представницьких повноважень прокурора шляхом подання в суд позовної заяви в інтересах держави. Так прокурором встановлено, що в лютому 2012 року на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Волинської області №265 від 14.07.2011 року між [PERSON] РДА (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7032 га, кадастровий номер 0725785000:05:004:0159, розташованої на території Ростанської сільської ради Шацького району Волинської області в урочищі «Чиновиця», за межами населених пунктів, строком на 49 років, для ведення особистого селянського господарства. Вказаний договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у [PERSON] районі Волинської області 10.02.2012 року за №072570004000076. Згідно з п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у розмірі 1020,71 грн. за один рік на р/р 33211815700427, банк ГУДКУ м. Луцьк, МФО 803014, код 04332638, одержувач: місцевий бюджет Ростанської сільської ради. Відповідно до п. 5 договору, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки не проведена. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Таким чином під час укладення оспорюваного договору сторонами всупереч вимогам ч. 1 ст. 632 ЦК України, ч. 1 ст. 15, ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 289 Податкового кодексу України, ч. 1 ст. 13, ст. 20, ч. 2, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено розмір орендної плати для земельної ділянки державної власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів, без проведення її нормативної грошової оцінки. Тому прокурор просить визнати вказаний договір недійсним на підставі положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, з урахуванням положень абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" скасувати запис про державну реєстрацію вказаного договору оренди земельної ділянки, а також зобовязати [PERSON] повернути у державну власність дану земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор подав заяву про відмову в частині позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, просив залучити Головне управління Держгеокадастру у Волинській області у справу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в решті позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, заяви про відкладення судового засідання не подав. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрація Волинської області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що оцінка земельної ділянки не проводилась у звязку з відсутністю коштів на її проведення, просила у задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Ростанської сільської ради Шацького району Волинської області та головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судовому засіданні в задоволені позову просили відмовити у звязку з відсутністю предмету договору. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 1 статті 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом. Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу, представництво в суді законних інтересів держави здійснює прокурор. У позові в.о. керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області обґрунтовано порушення економічних інтересів держави, захист яких неналежним чином здійснює відповідний орган державної влади, у звязку з передачею в оренду земельної ділянки державної власності без проведення нормативної грошової оцінки, наслідком чого є ненадходження відповідних грошових коштів до місцевого бюджету. Тому за викладених у позові обставин суд підтверджує законні підстави Ковельської місцевої прокуратури Волинської області для представництва інтересів держави в суді на підставі положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Волинської області №265 від 14.07.2011 року між [PERSON] РДА Волинської області (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0725785000:05:004:0159, площею 1,7032 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Ростанської сільської ради Шацького району Волинської області, урочище «Чиновиця", за межами населених пунктів, строком на 49 років. Вказаний договір зареєстровано в управлінні Держкомзему у [PERSON] районі Волинської області 10.02.2012 року за №072570004000076 (а.с. 10-18). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 13.06.2016 року, земельна ділянка площею 1,7032 га, кадастровий номер 0725785000:05:004:0159, що розташована на території Ростанської сільської ради Шацького району Волинської області в урочищі «Чиновиця» належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 65). Як убачається з пункту 5 даного договору оренди землі, нормативна грошова оцінка переданої в оренду земельної ділянки не проведена. Згідно з пунктом 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у розмірі 1020,71 грн. за один рік на р/р 33211815700427, банк ГУДКУ м. Луцьк, МФО 803014, код 04332638, одержувач: місцевий бюджет Ростанської сільської ради. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою: розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України . Статтею 289 Податкового кодексу України і ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»). Таким чином законодавець чітко визначив, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного [PERSON] України: від 08.04.2015 року у справі №3-41гс15, від 20.05.2015 у справі №3-70гс15 та від 01.07.2015 у справі №3-297гс15. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Частинами 2, 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. В порушення вказаних норм закону технічна документація з нормативної грошової оцінки наданої [PERSON] в оренду земельної ділянки не розроблялась та не погоджувалась, на розгляд до [PERSON] районної ради Волинської області не надавалась, радою не затверджувалась, що підтверджується листом відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Волинської області №797/0/2-16 від 12.03.2016 року та листом [PERSON] районної ради Волинської області №78/34/2-16 від 12.03.2016 року (а.с. 22, 23). Згідно з листом відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Волинської області №816/0/2-16 від 14.03.2016 року, середня вартість 1 кв.м. земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Волинської області становить 2,99 грн., отже вартість наданої в оренду [PERSON] земельної ділянки становить 50 925, 68 грн. (а.с. 24). Доказів отримання [PERSON] листів відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Волинської області із пропозицією розробити нормативну грошову оцінку орендованої ним земельної ділянки суду не надано (а.с. 20, 21, 24). Згідно зі статтями 4, 10, 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Судом встановлено, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки в частині визначення розміру орендної плати укладено сторонами всупереч вимогам ч. 1 ст. 632 ЦК України, ч. 1 ст. 15, ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 289 Податкового кодексу України, ч. 1 ст. 13, ст. 20, ч. 2, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тому вказаний договір на підставі положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст.215 слід визнати недійсним. Вирішуючи позов в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації прав, зокрема договору оренди землі та повернення земельної ділянки в державну власність суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з Наказу Головного управління держгеокадастру у Волинській області, громадянину [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 1,7032 га (кадастровий номер 0725785000:05:004:0159), в тому числі ріллі 1,7032 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Ростанської сільської ради Шацького району (а.с. 49). Данний наказ недійсним не визнаний. На підставі даного Наказу 03 червня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області та [PERSON] укладено угоду про припинення дії договору оренди землі від 10.02.2012 року (а.с. 47) Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 13.06.2016 року підтверджується, що земельна ділянка площею 1,7032 га, кадастровий номер 0725785000:05:004:0159, що розташована на території Ростанської сільської ради Шацького району Волинської області в урочищі «Чиновиця» належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 65). Згідно ч. 1 та 2 ст. 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, ЗК України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ч. 1 ст. 153 Земельного Кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків передбачених Земельним Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 321 Цивільного Кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином суд вважає, що [PERSON] є власником даної земельної ділянки, тому підстав для повернення земельної ділянки у державну власність немає. При таких обставинах відсутні і підстави для скасування запису про державну реєстрацію прав, зокрема договору оренди землі, укладеного в лютому 2012 року між [PERSON] районною державною адміністрацією та громадянином [PERSON]. Тому підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог також немає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] районної державної адміністрації слід стягнути в рівних частках судовий збір в розмірі 1378 грн. На підставі статей 15, 16, 203, 215, 216, 321, 632 ЦК України, ч. 1 ст. 153 ЗК України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про оцінку земель", Податкового кодексу України,

Outcome: partial