Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав на малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі 400 грн. щомісячно Вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] відповідачка, не перебуваючи у шлюбі, народила сина [PERSON]. Одразу після народження дитина перебувала на лікуванні в Івано-Франківській обласній дитячій лікарні з діагнозом вроджена потрійна вада серця, а потім на початку 2014 року він переніс хірургічне втручання в столичній лікарні. У зв'язку з хворобою відповідачки, яка перебувала на лікуванні в тубдиспансері та важким сімейним та матеріальним становищем, за її заявою малолітній син [PERSON] влаштований у Надвірнянський будинок дитини терміном на 1 рік, на повне державне утримання, де і перебуває по даний час. Відповідачка ніде не працює, проживає в будинку співмешканця Максиміва, коштів на утримання сина не надає, жодного разу його не провідала та цікавиться долею хворого сина, не купляє йому продукти харчування, одяг, взуття, медикаменти. З часу поміщення дитини до дитячого будинку вони з ним не спілкувалася, не дарила подрунків. У відповідачки, окрім [PERSON], є ще троє неповнолітніх дітей : дочка [PERSON] навчається у Центрі професійно-технічної освіти №1 м. Івано-Франківськ, щодо якої вона позбавлена батьківських прав, сини [PERSON] та [PERSON] пребувають у Долинському дитячому домі "Теплий дім" та відібрані від матері без позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просить задовольнити позовні вимоги про позбавлення відповідачку батьківських прав та стягнення аліментів, так як вона умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, не цікавиться його здоров'ям, наміру забрати дитину до себе не має, мотивує це тим , що не має житла та роботи. Прокурор, який вступив у розгляд справи на підставі ст. 45 ЦПК України в судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.37,40). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Заслухавши пояснення представника позивача органу опіки і піклування, прокурора, свідків, дослідивши письмові докази по справі, давши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.164 СКУ, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони : - не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місцяів не виявляли щодо неї батьківського піклування, - ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, - жорстоко поводяться із дитиною, - є хронічними алкоголіками або наркоманами, - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO], відомості про батька якого записані за вказівкою матері на підставі ст.135 СК України . (а.с.6,7). Окрім того, відповідачка також є матір'ю дочки [PERSON], щодо якої позбавлена батьківських прав, а сини [PERSON] та [PERSON] перебувають у Долинському дитячому домі "Теплий дім" та за рішенням суду відібрані від неї без позбавлення батьківських прав (а.с.12-18). Малолітній син [PERSON] від часу народження зі своє матір"ю не проживає, оскільки народився важкохворим з вродженою потрійною вадою серця, переніс операції в лікувальних закладах І зразу ж після лікувань за заявою відповідачки та рішенням Болехівської міської ради №20 від 29.01.2014 року він влаштований у Надвірнянський будинок дитини терміном на один рік , де перебуває на повному державному забезпеченні. (а.с.8). Встановлено, що з часу народження дитини відповідачка не цікавиться його долею, не надає матеріальної допомоги, жодного разу не провідала , тобто повністю усунулася від його виховання та утримання, що підтверджується матеріалами справи та поясненням свідків. Так, згідно акту обстеження матеріально-побутового стану сім'ї від 18.06.2015 року вбачається, що відповідачка з народження дитини по даний час не приймає участі у вихованні сина, не допомагає матеріально, не купляє продуктів харчування, одягу взуття, не спілкується з сином. ( а.с. 20). З актів про невідвідування дитини від 21.11.2014 року, 27.05.2015 року встановлено, що відповідачка з народження дитини по даний час не провідувала сина у Надвірнянському дитячому будинку та не забрала його, незважаючи на те, що він був поміщений тимчасово на строк до 29.01.2015року. (а.с. 9-10). Свідок [PERSON], яка працює головним лікарем Надвірнянського будинку дитини пояснила, що [INFO] [PERSON] народився з вагою 2.3 кг, недоношеним через важкі пологи, з важкою вадою сердця і проведено оперативне втручання у Києві. У 5 місяців поступив у обласну дитячу лікарню. Він часто хворіє, але стан стабілізувався, не відповідає своєму розвитку, є дефіцит ваги, дитина активна. До дитини ніхто не приходить, його мати жодного разу не провідала та не цікавиться станом здоров'я. Згідно виписки з історії розвитку дитини вбачається , що дитина хворіє та перенесла такі захворювання: -двобічна вогнищева пневмонія пневмонія 2 рази; -гостра респіраторна вірусна інфекція 3 рази; - гострий бронхіт 2 рази; - вада серця. Дитина отримує державну соціальну допомогу, як інвалід дитинства ( а.48). Свідок [PERSON] підтвердила, що сім'я є неблагополучною та перебуває на обліку, як така, що опинилася в складній життєвій обстановці. Відповідачка по місцю реєстрації не проживає, вживає алкогольні напої, проживає у будинку співмешканця [PERSON], в якому антисанітарні умови проживання. Відповідачка обіцяла, що буде відвідувати дитину, але не відвідує, здоров'ям не цікавиться, коштів на лікування дитини не надає. Наміру забрати дитину до себе не має, мотивує це тим , що немає житла та роботи. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки (а.с.22). Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про іх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Однак таким правом відповідачка не користується, самоусунувшись від нього. І таке ухилення від виконання свого обов'язку вона здійснює свідомо, оскільки має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, вона взагалі не спілкується з сином, не проявляє щонайменшої материнської турботи до хворої дитини -інваліда без поважних причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина [PERSON], а тому її слід позбавити батьківських прав щодо нього. Абзацом 2 ч.2 ст.166 СК України встановлено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стяг-нення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досяг-нення нею повноліття. Відповідачка , яка є матір'ю [PERSON], [INFO], є фізично здоровою особою працездатного віку, не працевлаштована, є матір'ю ще трох дітей, яких зобов'язана утримувати. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. При визначенні розміру аліментів суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встано-вивши, що доходи відповідачки не мають регулярного характеру, встановивши загальний матеріальний стан та стан здоров'я як дитинияа так і відповідачки, приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати аліменти у розмірі 400 гривень на утримання дитини, як того просить позивач. Позивач звернувся до суду з вимогами - 08.09.2015 року, і з цього дня слід присудити стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного, ст.150,164, 180,182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved