Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

10 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. 08 липня 2011 року померла мати заявниці [PERSON], в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, з якою остання проживала однією сімєю та вели спільне господарство на час відкриття спадщини. Після смерті спадкодавця залишилась земельна ділянка загальною площею 2,63 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту серії ІІ-ОД №001134, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 20.03.2006 року на імя [PERSON], яку заявниця має право успадкувати в порядку першої черги за законом. Однак, при зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON], останній було відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON], у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, на думку заявниці, згідно ч.3.ст.1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини, вона постійно проживала зі спадкодавцем за адресою свого місця проживання: [INFO]. Посилаючись на ряд документів та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. Представник заявниці адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с. 26). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви (а.с. 25) вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності її представника, не заперечуючи проти вимог заяви. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення заявника та зацікавленої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] позбавлена можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті своєї матері [PERSON], померлої 08.07.2011 року, через відмову нотаріуса у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом, у звязку з відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується: - копією повторного свідоцтва про народження серії І-ЖД №515437 від 05.05.2017 року (а.с.6), з якого слідує, що заявниця [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON]; -копією свідоцтва про одруження ІІ-ЖД №336326 від 17.03.1984 року (а.с.7), згідно якого заявниця [PERSON] у 1984 році уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу заявниці присвоєно прізвище «Міхова»; -копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 262801 від 08.07.2011 року (а.с.8), з якого слідує, що [PERSON] померла 08.07.2011 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області; - копією Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД за № 001134 від 20.03.2006 року (а.с.9), згідно якого [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 2,63 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - довідкою за № 327 Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 26.04.2017 року (а.с.10), з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла 08.07.2011 року була зареєстрована та проживала в [INFO]; - довідкою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.11) з якої слідує, що [PERSON], [INFO] зареєстрована [INFO], але фактично з січня 2011 року проживала у доньки [PERSON], [INFO] за адресою: Одеська область, Татарбунарський району, с. Дмитрівка вул. Перемоги, 147; - листом нотаріуса за №321/01-16 від 27.04.2017 року (а.с.12), згідно якого нотаріальною конторою відмовлено заявниці у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON], у звязку з втратою нею 6-місячного строку для прийняття спадщини та не наданням доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47814881 від 23.05.2017 року (а.с.23), вбачається, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої 08.07.2011 року [PERSON] - інформація відсутня. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємиці першої черги за законом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, статтею 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (за №1382-ІУ від 11.12.2003 року) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.25), суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання заявниці [PERSON] однією сімєю з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - 08.07.2011 року, за місцем мешкання заявниці, по вул. Перемоги, 147 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виданої на підставі свідчень сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Враховуючи, що прийняти спадщину за законом в установленому законом порядку вона позбавлена можливості через відмову нотаріуса (а.с.12), якому необхідно надати докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання однією сім'єю, заявниці [PERSON] як спадкоємиці по закону в порядку першої черги, разом із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме 08 липня 2011 року.

Outcome: approved