Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.06.2020 р. приблизно о 18 год. 00 хв. на а/д М-06 23 км + 950 м сталася ДТП за участі автомобілів «Mazda СХ-5» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Водій «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого сталося зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.08.2020 р. по справі №369/8069/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначена постанова суду не оскаржувалась сторонами та набрала законної сили. На виконання вимог чинного законодавства Позивач замовив проведення незалежної автотоварознавчої експертизи КТЗ. Відповідно до Висновку експерта №01-30/09 судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу «Mazda СХ-5» д.н. [NUMBER] від 30.09.2020р. (далі - Висновок №01-30/09) вартість відновлюваного ремонту становить 102 826 грн. 63 коп., а вартість матеріального збитку становить 76 868 грн. 79 коп. Позивач відремонтував свій автомобіль у ТОВ «Віді-Скай», що підтверджується актом виконаних робіт № СКмС-011572 від 23.09.2020 року, квитанцією про сплату коштів за ремонт автомобіля в сумі 102 505 грн. 10 коп. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Mercedes-Benz»f д.н. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (далі - Відповідач) полісом обов`язкового страхування АО/2645700. Позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. 30.12.2020 р. ТДВ «СГ «Оберіг» сплатила [PERSON] (далі - Позивач) страхове відшкодування в розмірі 76 868 грн. 79 коп. на підставі висновку експерта. Отже, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу різницю між дійсним розміром збитку та виплатою страхового відшкодування в сумі 25 636 грн. 31 коп. 102 505 грн. 10 коп. - 76 868 грн. 79 коп.= 25 636 грн. 31 коп. Також, Позивач проводив дві дефектовки автомобіля на ТОВ «Віді-Скай» щодо встановлення розміру і вартості відновлювальних робіт та витратив на це 756 грн. + 1260 грн. = 2016 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату коштів. Відповідач зобов`язаний сплатити з моменту завдання майнової шкоди Позивачу 3% річних в розмірі 520 грн. 45 коп. (п`ятсот двадцять гривень сорок п`ять копійок) та інфляційні втрати в розмірі 1076 грн. 72 коп. (одна тисяча сімдесят шість гривень сімдесят дві). Через це ДТП Позивачу прийшлося повністю змінити плани на подальші декілька місяців життя. Його автомобіль є не тільки засобом для пересування, але підкреслює його імідж і ділову репутацію. Тривалий час, автомобіль був пошкоджений, що створювало йому дискомфорт, впливало на його самопочуття. При цьому, Позивач вимушений був змінити плани на життя, сплатити за ремонт автомобіля зі своїх заощаджень більше 100 000 грн. 00 коп. так як страхова компанія сплатила лише через пів року після ДТП. Враховуючи все вищенаведене, Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 (десять) тисяч гривень. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між дійсним розмір шкоди та виплатою страхового відшкодування в розмірі 25 636 грн. 31 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень 00 коп); 3% річних в розмірі 520 гривень 45коп., інфляційні втрати в розмірі 1076 грн. 72 коп. (одна тисяча сімдесят шість гривень сімдесят дві копійки); витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень); витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11200 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок). Представником відповідача було подано до суду відзив згідно якого він просив відмовити у вимогах позову в повному обсязі. В судовому засіданні 22.10.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні 22.10.2021 проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.06.2020 року близько 18 годин 00 хвилині на автодорозі М-06 23 км 950 м, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Mercedes-Benz S 500 д.н.з. [NUMBER] в напрямку м. Київ, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем MAZDA CX-5 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився (рухався) попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 серпня 2020 року [PERSON] , визнано винним за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. На виконання вимог чинного законодавства Позивач замовив проведення незалежної автотоварознавчої експертизи КТЗ. Відповідно до Висновку експерта №01-30/09 судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу «Mazda СХ-5» д.н. [NUMBER] від 30.09.2020р. (далі - Висновок №01-30/09) вартість відновлюваного ремонту становить 102 826 грн. 63 коп., а вартість матеріального збитку становить 76 868 грн. 79 коп. Позивач відремонтував свій автомобіль у ТОВ «Віді-Скай», що підтверджується актом виконаних робіт № СКмС-011572 від 23.09.2020 року, квитанцією про сплату коштів за ремонт автомобіля в сумі 102 505 грн. 10 коп. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Mercedes-Benz» д.н. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» полісом обов`язкового страхування АО/2645700. Позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. 30.12.2020 р. ТДВ «СГ «Оберіг» сплатила [PERSON] (далі - Позивач) страхове відшкодування в розмірі 76 868 грн. 79 коп. на підставі висновку експерта. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 роз`яснюється про те, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно із роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. У відповідності до роз`яснень п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187ЦК). Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що позивачу [PERSON] з вини відповідача [PERSON] було завдано майнової шкоди, а саме пошкоджено належний позивачу автомобіль, а також те що відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу ОСЦПВ, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати заподіяну позивачу шкоду що складає різницю між дійсним розміром збитку та виплатою страхового відшкодування в сумі 25 636 грн. 31 коп. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) 00 коп. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги розрахунки надані позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 147 гривень 48 коп. (сто сорок сім гривень) 48 коп. та інфляційних втрат в розмірі 592 грн. 97 коп. (п`ятсот дев`яносто дві гривні) 97 коп. Згідно із ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав. Згідно із п. 2, 4 ч. 2ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні ділової репутації фізичної особи. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд зазначає що вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди. Крім того, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій відповідача не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, та позивачем не надано будь-яких доказів в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на обґрунтування, викладеного в позові. У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір суд покладає на відповідача.

Outcome: partial