Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Борбунюка О.О. звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом, в якому зазначила, що на підставі договору дарування від 25.03.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 27.12.2018 року державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45024414 від 11.01.2019 року, відповідно до якого право власності на вищевказану квартиру було зареєстроване за [PERSON] на підставі договору дарування від 30.03.1998 року. Позивач вважає, що право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] неправомірно, оскільки жодних правочинів щодо цього майна не укладалося. За цих підстав [PERSON] просить визнати недійсним договір дарування, серія та номер 002/612-Н, посвідчений 30.03.1998 року Товарною біржею "Катеринославська", скасувати рішення державного реєстратора П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г. від 11.01.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45024414 від 11.01.2019 року, на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , витребувати на її користь вказану квартиру із незаконного володіння [PERSON] .\~ \~ Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 1 жовтня 2019 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 березня 2020 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 5 серпня 2020 року за клопотанням сторони позивача до участі у справі залучено як співвідповідача [PERSON] в особі її законного представника - опікуна [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , арешт шляхом заборони її відчуження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Борбунюк О.О., які брали участь у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримали, зазначивши, що спірна квартира 25.03.1998 року була подарована їй свекрухою [PERSON] , від імені якої за довіреністю діяв [PERSON] . Наполягали на тому, що [PERSON] є сторонньою їх сім`ї особою, договір дарування їй квартири не укладався. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Порядков В.Б. у судовому засіданні позов не визнав. У своєму відзиві на позов представник відповідача зазначив, що договір дарування квартири був укладений між [PERSON] та батьком [PERSON] - [PERSON] як законним представником. Позивачем не доведено належність їй на праві власності спірної квартири, так як її право власності не було зареєстровано в установленому порядку. Натомість цього власником спірної квартири на час реєстрації права власності за [PERSON] за даними БТІ значилася [PERSON] . Вважає, що оскільки позивач не зареєструвала своє право власності, з урахуванням приписів ст. 334 ЦК України власником нерухомого майна залишається попередній власник. Відзначив, що укладення 30.03.1998 року біржового договору і реєстрація за таким договором права власності [PERSON] відповідає вимогам закону. Крім того, вважає, що до участі у справі мав бути залучений як співвідповідач батько [PERSON] як сторона правочину. Просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник відповідача - Товарної біржі «Катеринославська» у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що договір дарування квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , Товарною біржею «Катеринославська» не укладався та за реєстраційним номером 002/612-Н від 30.03.1998 року не зареєстрований. Представник відповідача [PERSON] - опікун [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав нотаріально посвідчену заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність та задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Третя особа - державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 07.02.1994 року, виданого Комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської обласної ради, згідно з яким відомості про право власності [PERSON] були записані в реєстрову книгу № ХХІ за реєстровим номером 121. 25.03.1998 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 23 березня 1998 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., реєстровий номер 2-2150, з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, був укладений договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-2189, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Також судом установлено, що 27.12.2018 року на підставі рішення державного нотаріуса П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової Алли Генрихівни від 11.01.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45024414 від 11.01.2019 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] . При цьому підставою виникнення права власності [PERSON] на зазначену квартиру вказано договір дарування 002/612-Н, посвідчений 30.03.1998 року на Товарній біржі «Катеринославська». Заявляючи позовні вимоги про визнання договору дарування від 30.03.1998 року недійсним, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] , а також витребування на свою користь квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] посилається на недійсність цього правочину та незаконність реєстрації права власності на зазначене майно за відповідачем. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до статті 4 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоча і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки, зокрема цивільні права і обов`язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно з частиною 1 статті 41 ЦК України 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до статті 243 ЦК України 1963 року за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Частиною 3 статті 244 ЦК України 1963 року визначено, що до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу (зокрема щодо нотаріального посвідчення). Аналіз наведених норм свідчить, що правом на розпорядження майном шляхом його передання у власність іншій особі (дарування) наділений лише власник майна. Згідно з частинами 1, 3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За змістом частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до норм статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Згідно зі\~статтею 41 Конституції України, частинами 1, 2 статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ці положення закону кореспондуються зі статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Таким чином,\~лише власник\~наділений правом\~на відчуження та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , є договір дарування нерухомого майна від 30.03.1998 року, укладений між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] як законним представником [PERSON] , з другої сторони, на Товарній біржі «Катеринославська», реєстраційний номер 002/612-Н. Між тим, суд звертає увагу, що 25.03.1998 року дана квартира була подарована власником [PERSON] , від імені якої діяв на підставі довіреності її син - [PERSON] , позивачу по справі - [PERSON] , що підтверджується належним чином завіреними копіями матеріалів нотаріальної справи Шостої дніпровської державної нотаріальної контори. Крім того, згідно з наявним у справі листом Товарної біржі «Катеринославська» від 12.11.2019 року договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на біржі не укладався та за реєстраційним номером 002/612-Н від 30.03.1998 року не зареєстрований. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] у частині визнання недійсним договору дарування від 30.03.1998 року № 002/612-Н, предметом якого є дарування [PERSON] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , як такого, що суперечить законодавству та не відповідає волі власника цього майна, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На переконання суду, такий спосіб захисту є належним та відповідає змісту порушеного права позивача. Доводи представника відповідача [PERSON] про безпідставність позову [PERSON] , так як право власності на спірну квартиру за нею не було зареєстровано, суд не бере до уваги, оскільки в силу ст. ст. 243-244 ЦК України право власності [PERSON] на спірне майно виникло з моменту нотаріального посвідчення договору дарування від 25.03.1998 року незалежно від державної реєстрації цього права. Крім того, не можуть бути прийняті судом доводи представника відповідача про незалучення до участі у справі належного співвідповідача, яким, на його думку, є законний представник (батько) [PERSON] - [PERSON] , оскільки стороною оспорюваного договору дарування є саме [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою. Разом із тим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] у частині скасування рішення державного реєстратора П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г. від 11.01.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45024414 від 11.01.2019 року, на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 року, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми закону в чинній редакції способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання недійсним договору, на підставі якого проведено державну реєстрацію права, є підставою для проведення державним реєстратором чи іншою уповноваженою посадовою особою державної реєстрації припинення речового права. Крім того, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, вимогу [PERSON] про витребування на її користь спірної квартири у [PERSON] . Суд виходить з того, що згідно зі статтею 387 ЦК України\~власник дійсно має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Так, Цивільним кодексом України\~передбачено такий спосіб захисту порушених прав як віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником\~від володіючого невласника, який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. За змістом частини 3 статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Зазначена норма, як правило, застосовується з метою витребування майна від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, якщо майно вибуло\~з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, зокрема шляхом відновлення відповідних записів\~\~у державних реєстрах. Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи фактичним дійсним власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , яка хоча й не зареєструвала в установленому законом порядку своє право власності на вказану квартиру, але її право на це майно підтверджується укладеним 25.03.1998 року нотаріально посвідченим договором дарування, який ніким не оспорюється та недійсним не визнаний. При цьому на сьогодні [PERSON] хоча й значиться у відповідному державному реєстрі власником цього майна, в той же час спірне майно нею не утримується. Отже, з огляду на визнання недійсним договору дарування від 30.03.1998 року, на підставі якого було зареєстровано право власності на спірну квартиру за відповідачем, позивач не позбавлена можливості повною мірою відновити свої порушені права шляхом реєстрації припинення права власності [PERSON] на підставі судового рішення про визнання правочину від 30.03.1998 року недійсним та оформити в установленому порядку на підставі договору дарування від 25.03.1998 року своє право власності на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити частково - в частині визнання недійсним оспорюваного договору дарування від 30.03.1998 року, що буде достатнім та ефективним способом захисту порушеного цим правочином права позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ При зверненні до суду [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірі 8597,4 грн. (7829 грн. - за вимогу майнового характеру та 768,40 грн. - за вимогу немайнового характеру). У зв`язку з частковим задоволенням позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути на користь позивача з відповідача [PERSON] .

Outcome: partial