Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, який було уточнено, в якому просять суд встановити факт проживання однією сім'єю як подружжя [PERSON], померлої [INFO] з її чоловіком [PERSON], померлим [INFO]; встановити факт володіння [PERSON], померлим [INFO], житловим будинком [ADDRESS]; визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], право власності за кожним на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка фактично прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO], але не оформила своїх спадкових прав згідно чинного законодавства. Свої уточнені позовні вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO], в зв'язку зі смертю [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] все своє життя разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживала та була зареєстрована в вищевказаному будинку. Свідоцтво про одруження на цей час не збереглось. Вищенаведений житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності. Після [PERSON], померлого [INFO], [PERSON] фактично прийняла спадщину, яка складалась з вказаного житлового будинку. Однак, незважаючи на це, отримати при житті свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO], на вказаний будинок, [PERSON] не встигла. У встановлений законом строк позивачі звернулись до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини після [PERSON], померлої [INFO], але їм було відмовлено у отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], тому, що у заявників відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок. В судовому засіданні представник позивачів просив суд уточнений позов задовольнити з підстав, викладених у первинному та уточненому позовах, при цьому посилався на докази, що містяться в матеріалах справи. Від відповідача до суду надійшов лист про визнання вимог позивачів та розгляд справи за відсутності його представника (а.с.56). Вислухавши представника позивачів, врахувавши позицію відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує чиїхось прав та інтересів, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, згідно статті 174 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], що встановлено судом на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.12.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, запис в книзі реєстрації актів про смерть серії №229 (а.с.40). Після її смерті залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 статті 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (що діяв на час виникнення наявних правовідносин) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти - позивачі по справі, а саме: - [PERSON] (посвідка про народження [PERSON] серії [NUMBER], видана 14.07.1945 року Біляївським ВРАГС, а.с.8, свідоцтво про одруження з [PERSON] серії [NUMBER], видане 16.10.1966 року Біляївською селищною радою Біляївського району Одеської області, відповідний запис в книзі записів актів громадянського стану про одруження №93, а.с.7); - [PERSON] (довідка ВРАГС Біляївського РУЮ Одеської області №47/03-60 від 14.06.2001 року, а.с.46); - [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER], видане 15.12.1949 року Біляївським ВЗАГС Одеської області, відповідний запис в книзі записів актів громадянського стану про народження №190, а.с.12, довідка ВРАГС Біляївського РУЮ Одеської області №46/03-60 від 14.06.2001 року про укладення 06.02.1969 року шлюбу з [PERSON], а.с.45); - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 06.05.1954 року Біляївським Бюро ЗАГС Одеської області, відповідний запис в книзі записів актів громадянського стану про народження №62, а.с.14). Позивачі, у строки, встановлені для прийняття спадщини, звернулись до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але своїм листом за вих. №1578/02-14 від 08.07.2013 року нотаріальна контора повідомила їх про те, що їм не можуть бути видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO] на житловий будинок під [ADDRESS], що належав [PERSON], померлому [INFO], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, так як у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок. На підставі вищевказаного вони мають право звернутися в Біляївський районний суд Одеської області з питання підтвердження права власності [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок під [ADDRESS], що належав [PERSON], померлому [INFO], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Вони також мають право звернутися до Біляївського районного суду Одеської області з питання визнання за ними права власності в порядку спадкування на житловий будинок під [ADDRESS], що належав [PERSON], померлому [INFO], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав - в рівних частках кожному (а.с.19). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 01.02.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану міста Біляївка Одеської області, запис в книзі реєстрації актів про смерть №25 (а.с.42). За життя [PERSON] належав житловий будинок, розташований в [ADDRESS], ? частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.10.1992 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №2-2963 (а.с.82) та ? частина - на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 05.02.1960 року, виданого виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області на підставі рішення Біляївської міської ради №39 від 28.01.1960 року (а.с.18, 86-87). Зазначені обставини встановлені судом на підставі довідки №147-вих від 31.05.2013 року Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради (а.с.18). Відповідно до довідки виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області №59/02-10 від 23.01.2014 року, у 1979 році Біляївка набула статус міста, та, відповідно, втратила повноваження щодо здійснення обліку (реєстрації) житлових будинків, який здійснюють сільські та селищні ради за допомогою ведення погосподарських книг. За інформацією, якою володіє Біляївська міська рада, усі наявні документи, що стосувались обліку (реєстрації) житлових будинків, були передані свого часу до БТІ, яке й здійснювало облік та реєстрацію житлових будинків аж до набрання чинності Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З огляду на зазначене, свідоцтво про право власності [NUMBER] від 05.02.1960 року не зберігається у міській раді (а.с.89). Судом встановлено, що [PERSON], померлий [INFO] та [PERSON], померла [INFO], проживали однією сім'єю як подружжя, однак свідоцтво про одруження на цей час не збереглось, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану №00013395043 від 31.01.2014 року, виготовленого ВДРАЦС РС ГУЮ в Одеській області, відповідно до якого за результатами проведеної перевірки актовий запис про одруження [PERSON] не виявлено, книги державної реєстрації актів про шлюб за 1938-1943 роки за зазначеним населеним пунктом не збереглися (а.с.75). Факт проживання [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], однією сім'єю як подружжя, підтверджується нижчевикладеним. Так, із довідки №3871, виданої 11.12.2013 року виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], але не оформила своїх спадкових прав. По день смерті проживали разом за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, здійснювали збереження спадкового майна (а.с.57). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], що є сусідкою подружжя, показала, що дійсно [PERSON] був власником вказаного житлового будинку та близько з 1949 року й до своєї смерті проживав у шлюбі з [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що подружжя вона знала з дитинства, [PERSON] дійсно був власником вказаного житлового будинку та до своєї смерті проживав у шлюбі з [PERSON]. Пунктом 5 частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Отже, дослідивши наведені обставини та притаманну ним норму процесуального права, суд приходить до висновку про можливість встановлення юридичного факту проживання [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO], однією сім'єю як подружжя з 1949 року. Судом також встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується наведеною вище довідкою №3871 від 11.12.2013 року (а.с.57). Цей факт також підтверджується довідкою виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області №2057 від 05.06.2007 року, відповідно до якої [PERSON] до дня смерті [INFO] дійсно проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.47). Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (що діяв на час виникнення наявних правовідносин) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON], яка померла [INFO], дійсно фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], але не оформила своїх спадкових прав. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. На підставі викладеного суд вважає, що уточнені позовні вимоги знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved