Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 19 грудня 2009 року за участю автомобілів ГАЗ-3302 державний номерний знак [NUMBER], який керував водій [PERSON], та автомобіля Мерседес-Бенц державний номерний знак [NUMBER] під керування водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль "Мерседес-Бенц", що належить [PERSON] на праві власності, внаслідок чого згідно висновку експерта завдано збитків в розмірі 62 832 гривні 24 копійки, в тому числі 20% ПДВ. Згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2010 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні ДТП, а спричинена шкода ним добровільно відшкодована не була. Оскільки [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 статті 4.1 цього Закону виплатило на користь власника автомобіля - [PERSON] за заявою останньої на відшкодування спричиненої в результаті ДТП шкоди страхове відшкодування у розмірі 25 500 гривень (в межах обов'язкового ліміту МТСБУ), внаслідок чого у них виникло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, яке просили стягнути з відповідача, а також стягнути витрати по сплаті при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 255 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача, який належним чином повідомлений про час та дату слухання справи (а.с.18,19) не з'явився, надавши письмову заяву, за якою просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.24). Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про місце, час та дату слухання справи (а.с.20), в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. В той же час, надав суду письмові заперечення на позов, в яких посилався на те, що спір між власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля був вирішений ним в позасудовому порядку, у зв'язку з чим ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2011 року провадження у справі було закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову та прийняття відмови від позову судом, у зв'язку з чим підстави для повторного стягнення з нього завданої шкоди відсутні. Крім того, посилався на пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки вважає, що його перебіг почався 03 лютого 2011 року, тобто з моменту виплати позивачем страхового відшкодування, та закінчився 03 лютого 2014 року, а з позовом МТСБУ звернулося лише в лютому 2015 року, у зв'язку з чим просив суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити в задоволенні позову у зв'язку з його пропуском (а.с.21-22,23). Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні 25 березня 2015 року позов не визнав з підстав, визначених в письмових запереченнях відповідача. Просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову, а письмові заперечення відповідача вважати заявою про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що знаходяться в матеріалах цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частиною 3 цієї статті передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2010 року у справі №3-237/2010 (а.с.5) [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за те, що 19 грудня 2009 року о 07 годині 50 хвилин на 464 км+650м а/д "Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя" він, керуючи автомобілем "ГАЗ-3302", державний номерний знак [NUMBER], не вибравши безпечну дистанцію та швидкість руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху та безпечного об'їзду, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Мерседес", державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався попереду у попутному напрямку, чим порушив пункти 13.1, 12.3 ПДР України, а автомобілі внаслідок ДТП отримали механічні ушкодження (а.с.5). Судом встановлено, що автомобіль "Мерседес" державний реєстраційний номер [NUMBER] належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] (а.с.30), в якому мається відмітка про право керування даним транспортним засобом [PERSON], який керував автомобілем в момент ДТП (а.с.5,29), при цьому цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована згідно полісу № ВЕ/09889578 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.33). Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця від 26 грудня 2009 року №2121 по встановленню вартості матеріальних збитків, спричиненого власнику транспортного засобу - автомобіля "Мерседес" державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7, 36-45) розмір збитків, заподіяних в результаті ДТП, становить 62 832 гривні 24 копійки. В той же час, цивільно - правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". 25 грудня 2010 року [PERSON], як власник пошкодженого транспортного засобу, звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату спричиненої пошкодженням автомобіля шкоди відповідно до ст.35, п.п. "а" п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки власник та водій автомобіля "ГАЗ-3302", державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а про здійснення регламентної виплати в сумі 25 500 гривень позивачем було повідомлено відповідача листом від 18 січня 2011 року та запропоновано самому відшкодувати спричинену шкоду потерпілому та повідомити про це МТСБУ (а.с.27), але відповіді на лист не отримали. За заявою потерпілого власника транспортного засобу (а.с.6) та згідно наказу № 259 від 02 лютого 2011 року Моторне (транспортне) страхове бюро України платіжним дорученням № 432 від 03 лютого 2011 року перерахувало на рахунок [PERSON], як власнику автомобіля Мерседес", державний реєстраційний номер [NUMBER], на відшкодування заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди страхову виплату у розмірі 25 500 гривень 00 копійок в межах встановленого законодавством ліміту відповідальності (а.с.8,9,10), про що в письмовій формі листом від 31 березня 2011 року було повідомлено відповідача [PERSON] та запропоновано компенсувати Моторному (транспортному) страховому бюро України понесені ним витрати (а.с.28). Згідно п.38.2. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та положень ч.1 ст.1191 ЦК України, Моторне (транспортне) страхове бюро України після виплати страхового відшкодування шкоди, завданої іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В зв'язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, до позивача, який здійснив цю виплату, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на відшкодування виплаченого страхового відшкодування, а оскільки винною стороною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано саме відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом, не застрахувавши цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги в порядку регресу до особи, яку за постановою суду визнано винною у скоєнні ДТП, на відшкодування сплаченого страхового відшкодування в сумі 25 500 гривень 00 копійок, яка в добровільному порядку на пропозицію позивача відшкодоване не було. В той же час, згідно ст. 256 ЦК України - позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно ст. 257 цього Кодексу загальний строк позовної давності становить три роки. Частиною 6 ст. 261 ЦК України встановлено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого автомобіля 03 лютого 2011 року (а.с.26), а листами від 18 січня 2011 року та від 31 березня 2011 року звертався до відповідача з пропозицією про добровільну компенсацію сплаченого відшкодування (а.с.27,28), що свідчать про обізнаність позивача щодо порушення з боку відповідача його права саме з 03 лютого 2011 року. Проте позивач, знаючи достовірно про порушення своїх прав з 2011 року, з до суду з позовом до [PERSON] звернувся лише 03 лютого 2015 року (а.с.2), тобто з пропуском встановленого трирічного строку позовної давності про застосування якої відповідачем заявлено клопотання, яке викладено в поданих до суду письмових запереченнях на позов (а.с.21-22), яка була підтримана в судовому засіданні 25 березня 2015 року представником відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В той же час, не можуть бути судом прийняті до уваги викладені в письмових запереченнях доводи відповідача [PERSON] (а.с.21-22) як підставу відмови в задоволені позову щодо того, що між ним та власником автомобіля Мерседес", державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] спір, який був предметом судового розгляду про відшкодування спричиненої з вини відповідача власнику автомобіля [PERSON] шкоди, урегульовано у позасудовому порядку, про що свідчить ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2011 року про закриття провадження у даній справі, яка набрала законної сили (а.с.23), оскільки спір розглядався між іншими сторонами і даний позов не стосувався регресних вимог позивача МСТБУ до відповідача [PERSON] щодо відшкодування здійснених страхових виплат. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволені позову з зазначених вище підстав необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed