Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

04 серпня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і свої доводи мотивує тим, що [INFO] року померла його баба [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після смерті баби є його батько, відповідач по справі - [PERSON], який не заперечує щоб спадщина залишилась позивачу. Однак у зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, оформити своє право на спадщину батько не оформив, нотаріусом було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину. Тому просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його баби за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.1984 року, зареєстрованого в БТІ 02.03.1984, № 5383, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON].(.с11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 27 грудня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваськогорайонного управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [INFO] року померла [PERSON].(а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER] року, встановлено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON].(а.с.9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER] року, встановлено, що його батьком є [PERSON], син померлої [PERSON].(.с.10). Відповідно до ч. 1ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України та заява про відмову надається нотаріусу за місцем відкриття спадщини, ця відмова є безумовною та беззастережною. Відповідно вимог ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з черги, яка має право спадкування, частина спадщини, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом у тій самій черзі та розподіляється між ними порівну. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловитй будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved