Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення строку позовної давності та визнання права на земельний сертифікат (пай) та виділення її із земель запасу. В заяві стверджує, що він був членом КСП «Маяк» с. Велика Киріївка, Бершадського району Вінницької області, на підтвердження чого надав довідку Великокиріївської сільської ради №513 від 26.06.2017 року, в якій зазначено, що [PERSON] отримано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії [NUMBER] у розмірі майнового паю, що становить 901 грн. Позивач стверджує, що зв'язку з господарством не втрачав та працював в даному господарстві до його реорганізації в Агрокооператив, який на даний час збанкрутував. Коли він звернувся до відділу Держгеокадастру у Бершадському районі із заявою про видачу йому сертифікату на право на земельну частку (пай), то з відповіді на його звернення довідався, що його не внесли у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Державний акт на право колективної власності на землю по Великокиріївській сільській раді був виданий 05 січня 1996 року для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 4 сесії 22 скликання Великокиріцївської сільської ради народних депутатів від 124.12.1995 року. Розмір земельної частки (паю) по Великокиріївській сільській раді становить 1,52 в умовних кадастрових гектарах. Позивач вважає, що його прізвище помилково не було внесено до списків осіб, що мають право на земельний пай, оскільки право на земельну частку (пай) йому гарантовано законодавством України. В зв'язку з безпідставним невнесенням його до списку осіб до державного акту на право колективної власності на землю він позбавлений права отримати належну частку земельного паю, а тому звернувся в суд з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позов підтримує, просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про пропуск [PERSON] строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Крім того вказав, що у відповідності до ст. 122 Земельного кодексу України (в ред. Закону від 01.01.2013 року) центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам надано повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 року №11 кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради). Тому порушення прав позивача на отримання земельної частки (паю), було допущено не Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення враховуючи наступне: Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств на час отримання державного акту. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п. 17 розділу Х "Перехідних положень "Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям..." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251 роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки(паю) в натурі, тощо. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був членом КСП «Маяк» с. Велика Киріївка, Бершадського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Великокиріївської сільської ради №513 від 26.06.2017 року, в яркій зазначено, що [PERSON] отримано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії [NUMBER] у розмірі майнового паю, що становить 901 грн. Позивач не був включений в списки громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додаються до Державного акта на право колективної власності на землю по Великокиріївській сільській раді, який був виданий 05.01.1996 року для сільськогосподарського використання відповідно до Рішення 4 сесії 22 скликання Великокиріївсько сільської ради народних депутатів від 24.12.1995 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Бершадському районі від 16.05.2017 року № 29-2-0.27-28/104-17. Враховуючи те, що на день видачі державного акту на право колективної власності на землю, позивач працював в ньому і являвся членом вказаного господарства, тому має право на земельну частку (пай), яку необхідно виділити із земель запасу чи резерву Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. З довідки Бершадського районного відділу земельних ресурсів Вінницької області №870 від 05.09.2005 року вбачається, що вартість земельної частки (паю) по Великокиріївській сільській станом на 05.09.2005 року становить 14923 грн., розмір земельної частки (паю) -1,52 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом ст. 10 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» для забезпечення гласності щодо виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) сільська, селищна, міська рада та районна державна адміністрація в межах своїх повноважень зобов'язані: оприлюднити список осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), шляхом розміщення його в загальнодоступних місцях за 10 днів до початку проведення розподілу земельних ділянок. Ст.ст. 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду через те, що у зв'язку з тривалою хворобою (ІІІ група інвалідності) не мав можливості оформити свої права вчасно, крім того лише із довідки відділу Держгеокадастру у Бершадському районі від 16.05.2017 року він дізнався, що по Великокиріївській сільській раді він не включений в списки громадян - членів КСП «Маяк», які мають право на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), так як такого факту, як оприлюднення списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), шляхом розміщення його в загальнодоступних місцях за 10 днів до початку проведення розподілу земельних ділянок не було. Таким чином суд вважає поважними причини пропущення позивачем строку позовної давності, а тому порушене право підлягає захисту .

Outcome: partial