Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

19.03.2021 позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Цьвок Б. подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" (АТ "СК"ТАС") про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.08.2019 близько 18.30 год. на 698 км. автодороги Київ - Чоп трапилась ДТП за участю т.з "Fiat Tipo" р.н [NUMBER] під його керуванням та т.з. "Mercedes-Benz Vito" р.н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановами суду провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст. 124 КУпАП та щодо [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позивач звернувся до відповідача за страховим відшкодуванням, однак йому було відмовлено, оскільки страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Вважає таку відмову незаконною та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 77 157,59 грн, пеню в розмірі 3747,12 грн, інфляційне збільшення в розмірі 3530,62 грн, витрати на проведення судової експертизи в розмірі 3000,00 грн, судові витрати. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 19.03.2021 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 08.04.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, позов не визнав. 20.04.2021 представник позивача подав відповідь на відзив, зі спростуванням заперечень відповідача. Ухвалою суду від 24.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 02.08.2021 замінено неналежного відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" (АТ "СК"ТАС") належним - Приватне акціонерне товариства "Страхова група "ТАС" (АТ "СГ "ТАС" (приватне). У судове засідання позивач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Цьвок Б.І., який бере участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених доводів та підстав у позовній заяві. Додатково зазначив, що загальний розмір страхового відшкодування становить 154 315,18 грн. Однак, з урахуванням того, що причиною ДТП було порушення ПДР обома водіями, тому позивач просить стягнути половину страхового відшкодування в сумі 77 157,59 грн., пеню - 3747,12 грн, інфляційне збільшення - 3530,62 грн, витрати на проведення судової експертизи - 3000,00 грн., судовий збір - 908,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 10 000 грн. Клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу з наведених у ньому доводів вважає безпідставним. У судове засідання представник відповідача ПАТ "Страхова група "ТАС" (АТ "СГ"ТАС") не з`явився. 31.08.2021 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, просив позовні вимоги [PERSON] ухвалити згідно з Законом, клопотав про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 18.08.2019 о 15.20 год. на автодорозі М06 Київ - Чоп 698 км. мала місце ДТП за участю т.з "Fiat Tipo" р.н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та "Mercedes-Benz Vito" р.н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали технічні пошкодження. 18.08.2019 відносно [PERSON] за фактом вказаної ДТП було складено адміністративний протокол серії ОБ №143390 за ст.124 КУпАП. 10.03.2020 відносно [PERSON] за фактом цієї ж ДТП було складено адміністративний протокол серії ДПР18 №420919 за ст.124 КУпАП. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.05.2020 провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 12.05.2020 провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Сторони у справі цих обставин не заперечили. Як видно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 27.07.2018 (а.с. 9), автомобіль "Fiat Tipo" р.н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до полісу №АО 5476285 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Mercedes-Benz Vito" р.н [NUMBER] застрахована ПАТ "СГ "ТАС" (АТ "СГ"ТАС"), строк дії договору з 23.12.2018 по 22.12.2019. Страхувальник [PERSON] . 27.08.2019 позивач [PERSON] звернувся до АТ "СГ "ТАС" (приватне) з повідомленням стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.08.2019 та 21.07.2020 із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 28.07.2020 за №02359/0120 ПАТ "Страхова група "ТАС" (АТ "СГ"ТАС") відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, з тих підстав, що відповідно до ст. 32.1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно - правової відповідальності відповідно до закону (а.с. 18). Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди спричиненої автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах страхового відшкодування, який регулюється зокрема нормами ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( далі Закон № 1961-IV) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода 18.08.2019 відбулась за участю забезпеченого транспортного засобу "Mercedes-Benz Vito" р.н [NUMBER] ,під керуванням [PERSON] , а отже, така є страховим випадком. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування, відповідач зіслався на п.32.1 ст. 32 Закону № 1961-IV. Зокрема, у відзиві відповідач зазначив, що позивачем не було надано доказів на встановлення судом вини водія забезпеченого транспортного засобу у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тобто доказів виникнення цивільно-правової відповідальності, оскільки вина встановлюється лише в судовому порядку. Таким чином АТ "СГ "ТАС" (приватне) не має підстав для виплати страхового відшкодування. Оцінюючи такі доводи відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з п. 32.1 ст. 32 Закону № 1961-IV, відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Як видно з постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 12.05.2020 у справі №936/225/20, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Тобто, провадження у справі закрито через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, що в свою чергу є нереабілітуючою обставиною, оскільки не спростовує факту наявності вини [PERSON] у вчиненні ДТП. За відсутності його вини, провадження у справі підлягало б закриттю підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. За таких обставин, наявність постанови суду про закриття провадження у справі щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінчення строків накладення адміністративного стягнення не означає відсутності вини для цивільно-правової відповідальності. Водночас, у разі пред`явлення позову про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства, вина особи, наслідки та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та наслідками, підлягають доведенню належними та допустимими доказами. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів. Як видно з наданого позивачем Висновку №110/19 за результатами проведення автотехнічного дослідження по матеріалах адміністративної справи №458/690/19 від 17.09.2019, складеного судовим експертом Скороход К.М., за вихідними даними у даній дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не звернув увагу на дорожній знак 1.23.1, який вказує на те, що попереду перехрестя та внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Fiat, який на перехресті повертав ліворуч, тому в даній дорожній ситуації з технічної точки зору дії водія автомобіля Mercedes [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 12.1, 14.6а ПДР. У свою чергу автомобіль Fiat перед поворотом знизив швидкість, виїхав на перехрестя та почав повертати в відведеному для цього місці. Водій [PERSON] відповідно до вимог п.1.4 ПДР мав право розраховувати на те, що й інші учасники виконають ці Правила, тому в даній дорожній ситуації з технічної точки зору в діях водія автомобіля Fiat [PERSON] невідповідностей вимогам п.п. 10.1, 16.13 ПДР не вбачається. У даній дорожній обстановці діями водія автомобіля Mercedes була створена аварійна ситуація, внаслідок якої сталася ДТП, тому з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія [PERSON] , які не відповідали вимогам п.п. 12.1, 14.6а) Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Fiat [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається. Експерт під підпис повідомив про обізнаність про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України. Дослідивши вказаний висновок суд вважає, що такий повно та об`єктивно відображає механізм ДТП. Експерт ґрунтував свій висновок не лише на поясненнях водіїв [PERSON] та [PERSON] , а й надавав пояснення щодо механізму розвитку ДТП виходячи із запису відеореєстратора та схеми місця ДТП, і як наслідок встановив, що порушення водієм [PERSON] ПДР були причиною ДТП, яка сталася 18.08.2019. Доказів зворотнього суду не надано. Відтак, доводи представника відповідача у відзиві про те, що у спірних правовідносинах страхова компанія, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, керувалась нормою ст. 32.1 Закону № 1961-IV, суд до уваги не бере, оскільки таке трактування норм закону не ґрунтується на дійсних обставинах цієї справи. За таких обставин, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ "Страхова група "ТАС" (АТ "СГ"ТАС"), вина якого у вчиненні ДТП знайшла своє підтвердження, тому у відповідача виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. Згідно з положеннями ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як видно з висновку №18 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №18 від 18.01.2021, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, якого є рівним нулю, автомобіля Fiat Tipo" р.н [NUMBER] при обстеженні 04.09.2019 його пошкоджень внаслідок ДТП 18.08.2019, становить 154 315,18 грн. (а.с. 21 -38). Експертом при визначенні розміру матеріального збитку враховано рік випуску автомобіля, наявні пошкодження, які не відносяться до ДТП, фізичне зношування транспортного засобу в зв`язку з його експлуатацією та втрату товарної вартості. Такий висновок експерта та визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля в зазначеному розмірі, відповідачем не заперечувався та не був спростований. Водночас, позивач у своїх позовних вимогах, просив стягнути з відповідача половину завданої шкоди, а саме 77 157,59 грн., оскільки, як зазначив представник позивача в судовому засіданні, мала місце обопільна вина двох водії у скоєнні ДТП. Дійсно, як встановив суд, провадження у справах про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] та [PERSON] за ст. 124 КУпАП - закриті за нереабілітуючими обставинами. Відтак, беручи до уваги те, що, відсутності вини [PERSON] в настанні ДТП, яка мала місце 18.08.2019, не було встановлено, в цій ДТП є вина і самого позивача, що вказує на те, що ДТП сталася у зв`язку з діями водіїв [PERSON] та [PERSON] , тому, з урахуванням вимог ст. 1188 ЦК України, стягненню з відповідача, який не провів виплати страхового відшкодування позивачу за дії [PERSON] , підлягає 50 відсотків розміру спричиненої шкоди, що становить 77 157,59 грн., які обчислені без врахування ПДВ в межах страхового ліміту, який згідно з полісом №АО 5476285 встановлений за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000,00 грн. та франшиза в розмірі 950,00 грн. Отже, з урахуванням того, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 77 157,59 грн, тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Щодо вирішення позову в частині стягнення з відповідача пені, інфляційного збільшення, то вирішуючи такий суд виходить з наступного. Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до вимог ст. 36 Закону № 1961-IV, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно з ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З матеріалів справи видно, що [PERSON] 21.07.2020 звернувся до ПАТ "Страхова група "ТАС" (АТ "СГ"ТАС") із заявою про виплату страхового відшкодування та ним були надані всі необхідні для прийняття відповідного рішення документи. З урахуванням наведених вище норм Закону, останнім днем виплати страхового відшкодування було 19.10.2020. Оскільки відповідачем не було вчасно здійснено страхової виплати, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 3747,12 грн та інфляційного збільшення в розмірі 3530,62 грн за період з 20.10.2020 по 15.03.2021., підлягають до задоволення. При цьому, суд бере до уваги розрахунки надані позивачем, які в свою чергу відповідач не заперечив, доказів іншого не надав. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000,00 грн. У ст. 34 Закону № 1961-IV, встановлено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як видно з висновку №18 від 18.01.2021, позивач, як потерпіла особа, самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди автомобіля, завданої внаслідок ДТП, провів оплату його послуг. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 34 Закону № 1961-IV витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 3000,00 грн підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Відтак, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини цієї справи, оцінивши надані сторонами докази та заперечення, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд стягує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як видно з матеріалів справи адвокат Цьвок Б.І. як представник позивача, діяв на підставі ордеру серії ЛВ № 166753 від 04.09.2019 та Договору про надання правової допомоги №19/09/04-а від 04.09.2019. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката представник позивача адвокат Цьвок Б.І. подав наступні докази: Договір про надання правової допомоги № 19/09/04-а від 04.09.2019; додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 03.08.2020, рахунки - фактури №19/09/04/1 від 17.02.2021 на суму 6500,00 грн., від 24.05.2021 на суму 3500,00 грн.; квитанції про оплату [PERSON] за послуги згідно договору про надання правової допомоги від 04.09.2019, акт наданих послуг від 19.07.2021. Згідно з Актом наданих послуг від 19.07.2021 Адвокатське бюро "Цьвок та партнери" надало клієнту [PERSON] наступні послуги: юридичні консультації (1 год)вартістю 800,00 грн, аналіз судової практики (1 год) - 800,00 грн, підготовка адвокатських запитів (2 год) - 1600,00 грн, підготовка позовної заяви (4 год) - 3200,00 грн, підготовка клопотання про витребування доказів (о,5 год) - 400,00 грн, підготовка відповіді на відзив (2 год) - 1600,00 грн, представництво клієнта в судових засіданнях (2 год) - 1600 грн, а всього разом 10 000,00 грн. Наведені вище послуги та витрати на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, такі послуги відповідають умовам договору про надання правової допомоги та додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №19/09/04а від 04.09.2019, а час, витрачений на них, є обґрунтованим, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму відповідають критерію реальності таких витрат, співмірності та розумності їхнього розміру. Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з тих підстав, що представником позивача було невірно визначено первісного відповідача, що на думку представника відповідача свідчить про низьку якість виконаної роботи на етапі подання позовної заяви, то суд вважає, що таке задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( ч. 5 ст.137 ЦПК України). Враховуючи те, що в ч. 4 ст. 137 ЦПК України законодавцем встановлено виключний перелік вимог з якими повинен бути співмірним розмір витрат на оплату послуг адвоката, і до такого не входять вимоги щодо якості роботи адвокатів, тому підстав для зменшення таких витрат не має. Окрім цього, заявляти клопотання. зокрема про заміну неналежного відповідача, є правом сторони у справі. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено розмір понесених витрат на правову допомогу, а тому такі підлягають до стягнення з відповідача в розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved