Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

19.02.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказав, що тривалий час проживають окремо, а тому їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе. Зазначає, що спільна дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Тому змушений звернутися до суду з даним позовом. 13.03.2020 рку ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було передано до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області за підсудністю. 15.04.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; у письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти розірвання шлюбу. Крім цього, відповідач просила звільнити її від сплати судового збору у зв"язку зі скрутним матеріальним становищем. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 16 лютого 2016 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 174, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.2/. Після реєстрації шлюбу сторони не змінювали прізвища. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] /а.с.3/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітнього сина суд визначає з відповідачкою, проти чого заперечень не надійшло. Вирішуючи питання судових витрат, суд прийшов до наступного. При подачі позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" як особа з інвалідністю 2 групи. Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Натомість відповідач просить у своєму письмовому клопотанні звільнити її від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. З огляду на обставини справи, суд звільняє від сплати судового збору відповідача у відповідності до вимог ч. 1,3 ст. 136 ЦПК України та ст. 8 ЗУ "Про судовий збір". За ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved