Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У серпні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, належному позивачу автомобілю Ssang Yong Kyron, д.н.з. [NUMBER] , заподіяно матеріальної шкоди. В подальшому оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.», позивач звернувся до страхової компанії для здійснення страхового відшкодування, та страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 99 000 грн. Відповідно до звіту № 59 від 31.03.2020 року про оцінку автомобіля Ssang Yong Kyron вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 198598,93 грн. Оскільки сума страхового відшкодування, яка була виплачена ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.», є недостатньою для повного відшкодування шкоди, заподіяної позивачу, позивач просить стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 99 598,93 грн. та витрати у зв`язку з евакуацією транспортного засобу до стоянки у розмірі 3250 грн. на загальну суму 102 848,93 грн. Предстадник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі та розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 26.08.2019 р. о 19:58 у м. Києві по бул. Дружби Народів, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW X5, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Ssang Yong Kyron, д.н.з. [NUMBER] ,, під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2020 р., у справі № 757/536686/19-п, за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження. Крім того, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу позивачем понесено витрати у зв`язку з евакуацією транспортного засобу до стоянки у розмірі 3250 грн., згідно з товарним чеком від 26.08.2019 та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 30.09.2019 року. На виконання вимог ст. 33, 35 Закону, позивач звернувся до МТСБУ, з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування додавши до своєї заяви усі необхідні документи. У відповідь на вказану заяву МТСБУ листом від 12.09.2019 року повідомило, що по відношенню до транспортного засобу BMW X5, д.н.з. [NUMBER] укладений договір обов`язкового страхування з ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.». На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу [PERSON] - BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформеного полісом № АМ8083608. Враховуючи те, що відповідальність [PERSON] застрахована у ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.», [PERSON] звернувся із заявою про здійснення страхового відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.» виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 99 000 грн. З метою визначення розміру матеріальної шкоди, яка була заподіяна позивачу у зв`язку із пошкодженням автомобіля Ssang Yong Kyron, д.н.з. [NUMBER] , позивач звернувся до суб`єкта оіночної діяльності ТОВ «ЕКЛІС» [PERSON] , та відповідно до наряду - замовлення вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля розрахована у сумі 198 598,93 грн. Таким чином, розмір фактично завданого позивачу матеріального збитку (198 598,93 грн.) перевищує розмір страхового відшкодування (99 000 грн.), в загальному на суму 99 598,93 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Окрім того, відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог відповідачем не подано. Оскільки, сума страхового відшкодування, яка була сплачена ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.» є недостатньою для повного відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 99 598,93 грн. та витрати у зв`язку з евакуацією транспортного засобу до стоянки у розмірі 3250 грн. на загальну суму 102 848,93 грн., згідно вищевказаних положень чинного законодавства, покладається на відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Як встановлено з матеріалів справи, позивач не звертався до ТОВ «Страхова компанія Ю. Ус. Ай.» із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного зі шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого. Позивачем також не надано переконливих об`єктивних доказів на підтвердження доводів про перенесення психологічних страждань внаслідок пошкодження автомобілю. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій чатині задоволенню не підлягають. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд приходить до наступного. Що стосується позовних вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на викладене. Згідно з положенням п. 1 частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правову допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ст. 1 Закону України від 20.12.2011 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до статті 1 вищезазначеного закону, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у стягненні судових витрат у частині витрат на правову допомогу, оскільки суду стороною позивача не обґрунтовано належним чином дану вимогу та не надано належних доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. 77 ЦПК України, на спростування доводів позивача. Таким чином, враховуючи викладене, стороною позивача доведено обставини, на які посилаються у позовній заяві щодо відшкодування матеріальної шкоди, а стороною відповідача вони не спростовані, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. За наведених обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 1088,49 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial