Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

30.09.2020 року, на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 01.09.2020, до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вказаною ухвалою скасовано вирок Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року в частині цивільного позову та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Скасовуючи вирок суду в частині цивільного позову, апеляційний суд посилався на те, що в матеріалах справи міститься поліс страхування, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність обвинуваченого була застрахована, а отже відповідальність повинна покладатись на страхову компанію, однак позивачем як відповідач або третя особа до участі у справі залучена не була. З урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 01.09.2020, ухвалою Київського районного суду м. Харкова позовну заяву [PERSON] до [PERSON] залишено без руху. На виконання вимог ухвали, позивач [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] та ТОВ СК «Альфа-гарант» в якій просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 50\~000 грн. у відшкодування моральної шкоди, стягнути з ТОВ СК «на його користь 25932,68 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а також 1296,63 грн. моральної шкоди. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що 06.08.2019 приблизно о 01:30 годині в районі буд. 34 по вул. Ярослава Мудрого в м. Харкові сталось ДТП за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем "MERCEDES-BENZ", р.н. [NUMBER] та водія [PERSON] який керував мотоциклом "QJIANG QJ250-3", р.н. [NUMBER] . В наслідок даного ДТП було пошкоджено мотоцикл позивача та завдано позивачу середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вина водія [PERSON] в скоєнні ДТП підтверджується вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року та ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.09.2020 року. Цивільна відповідальність [PERSON] , згідно поліса № АМ/9932955, на момент ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». В зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень він був змушений лікуватись та на його лікування було витрачено 25932,68 грн. Придбання вказаних ліків та медичного обладнання було аргументовано отриманими тілесними ушкодженнями та відповідними рекомендаціями лікарів, зафіксованих у медичних виписках. Таким чином, позивач вважає, що витрати на лікування в розмірі 25932,68 грн. на його користь повинні бути стягнуті з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант». Щодо обґрунтування моральної шкоди позивач зазначив, що він зазначив фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я так і душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, а також зазнав душевних страждань у зв`язку з знищенням та пошкодженням свого майна (мотоцикл). Позивач зазначив, що він тривалий час знаходився у лікарні, а після лікарні у непрацездатному стані, що крім фізичного болю, наслідком мало порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Таким чином, моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Крім того, посилаючись на ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоди, заподіяну здоров`ю. Тому, на підставі зазначеного, відповідач просить суд стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодування моральної шкоди в розмірі 5% від понесених витрат на лікування, а саме 25932,68 грн. * 5% = 1296,63 грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Зябкін В.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного. Представник відповідача, просив врахувати те, що [PERSON] також порушив Правила дорожнього руху України. Також, на момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант (надалі - ТДВ СК Альфа-Гарант) за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ9932955. Відповідно до п.4 Полісу «Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 200 тисяч гривень на одного потерпілого.» Також, представник відповідача зазначив, що у матеріалах справи не міститься жодного підтвердження надання [PERSON] медичних послуг, направлення лікарів, виписки з історії хвороби. Є лише чеки, не зрозуміло яких медикаментів та матеріалів. 24.06.2021 представник відповідача ТОВ СК «Альфа-Гарант» надав до суду відзив на позовну вимогу, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до ТОВ СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до заяви додаються: а) \~ \~ \~ \~паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) \~ \~ \~ \~документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності нa пошкоджене майно, на день скоєння дорожньо- транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) \~ \~ \~ \~документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат па поховання потерпілого; є) документа, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за передній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Отже, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено однією з умов виплати страхового відшкодування надання страховику заяви про страхове відшкодування, яка повинна містити встановлені ст. 35 реквізити та інші документи, перелічені у вищезазначеній статті. Тобто, право позивача на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує в даному випадку трирічним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань набувається потерпілим виключно за умови подання страховику у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків. В порушення вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він звертався до Товариства із заявою про страхове відшкодування. Таким чином, представник відповідача зазначає, що для реалізації позивачем права на отримання страхового відшкодування необхідним є подання страховику за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності заяви на виплату страхового відшкодування (в порядку п. 35.1 ст. 35 вказаного закону). Однак, позивач не звертався до Товариства із заявою на виплату страхового відшкодування, а отже строк виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом не настав, а отже відповідачем не порушено прав позивача. Таким чином, представник відповідача зазначає, що позивач не подавав Товариству заяву про страхове відшкодування, має місце передчасність позовних вимог та відсутність порушення відповідачем прав позивача, тому вважає відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Позивач не подавав Товариству заяву про страхове відшкодування, тому має місце передчасність позовних вимог та відсутність порушення відповідачем прав позивача, тому вважаємо відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Щодо заявлених позовних вимог по шкоді, заподіяній здоров`ю та моральній шкоді, представник відповідача зазначив. Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: \~ \~ \~ \~шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; \~ \~ \~ \~шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; \~ \~ \~ \~шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; \~ \~ \~ \~моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; \~ \~ \~ \~шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування зселення», у межах програми медичних гарантій держава гарантує громадянам, іноземцям, особам без громадянства, які постійно проживають на території України, та особам, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, повну оплату за рахунок коштів Державного бюджету України необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, пов`язаних з наданням: 1) \~ \~ \~ \~екстреної медичної допомоги; 2) \~ \~ \~ \~первинної медичної допомоги; 3) \~ \~ \~ \~вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги; 4) \~ \~ \~ \~третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги; 5) \~ \~ \~ \~паліативної медичної допомоги; 6) \~ \~ \~ \~медичної реабілітації; 7) \~ \~ \~ \~медичної допомоги дітям до 16 років; 8) \~ \~ \~ \~медичної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами. Тобто, представник відповідача зазначає, що медична допомога в Україні безкоштовна. Що стосується будь-яких інших видів транспортування, то в медичних виписках не заначено необхідності перевезення хворого з однієї медичної установи до іншої для проведення медичних процедур, аналізів чи лікування. В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі чи поніс позивач витрати на своє лікування/надана медична допомога оплачувалася чи медична допомога була надана безоплатно та з використанням ліків наявних в лікарні в якій лікувався Позивач. Тобто, придбання яких медикаментів, витратних матеріалів, діагностичних та лікувальних послуг відбувалося за кошти потерпілого, а які за рахунок лікарні. Тобто, в матеріалах справи має бути ДОВІДКА закладу охорони здоров`я про те яку кількість коштів було витрачено лікарнею на лікування позивача та яку кількість лікарських засобів було придбано позивачем за власні кошти. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Тобто, зазначеною статтею чітко передбачається, що саме заклад охорони здоров`я, а не пацієнт несе витрати на лікування потерпілого і відповідно на особу, яка вчинила злочин, крім загального обов`язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, покладається також обов`язок відшкодувати закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого. Таким чином, представник відповідача зазначає, що належним позивачем за вимогою про відшкодування матеріальних витрат на лікування, повинен бути заклад охорони здоров`я. Крім того, представник відповідача зазначив, що з 25 932,68 грн. позивачем підтвердженою розрахунковими та медичними документами лише сума в розмірі 7584,69 грн. Також представник відповідача зазначив, що за змістом пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно- правової відповідальності відповідно до закону. Відповідно до медичної виписки № 18300 на момент ДТП [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,953 проміле. Таким чином, у страховика не виникає цивільно-правова відповідальність. На підставі зазначеного, представник відповідача просив відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Бонларенко Г.М. Представник позивача адвокат Бодаренко Г.М. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, справу просив розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Зябкіну В.В. Представник відповідача адвокат Зябкін В.В. надав до суду заяву в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, справу розглядати без його участі. Представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Беручи до уваги ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що сторони обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, відповідно до вироку Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.09.2020 року скасований частково в частині цивільного позову, та в іншій частині залишено без змін, вбачається, що [PERSON] 06.08.2019 року, приблизно о 01:30 годині керував технічно справним автомобілем "MERCEDES-BENZ", р.н. [NUMBER] , на якому рухався по вул. Ярослава Мудрого в м. Харкові зі сторони вул. Пушкінської у напрямку вул. Алчевських. Під час руху в районі будинку №34 по вул. Ярослава Мудрого, [PERSON] , діючи необережно, грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. в результаті порушення правил дорожнього руху, допустив зіткнення з мотоциклом "QJIANG QJ250-3", р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному йому напрямку зі сторони вул. Алчевських у напрямку вул. Пушкінської. За наслідками події потерпілому [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/538-А/19 від 22.08.2019 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: садна на обличчі і лівій верхній кінцівці, забита рана м`яких тканин обличчя; забито-рвана рана правого стегна; закритий перелом лівої стегнової кістки в середній третині. Також, згідно з висновком комплексної експертизи відео-, звукозапису, фототехнічної та автотехнічної експертизи № 7/805/806/868/13/214 КПСЕ 19 від 29.08.2019 дії водія автомобіля "MERCEDES-BENZ", р.н. [NUMBER] , [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходились з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події. Зазначеним вироком, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286\~ КК України та призначено йому покарання по ч.1\~ ст. 286 КК України у вигляді 2 років обмеження\~ волі з\~ призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права\~ керувати\~ транспортними засобами на строк\~ 1 рік. На підставі ст. 75 КК України, його звільнено від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України. Цивільний позов\~ [PERSON] задоволено частково. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.09.2020 вирок в частині цивільного позову скасовано, та направлено до суду першої інстанції для повторного розгляду в порядку ЦПК України. В іншій частині вирок залишено без змін. (а.с. 8-12). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 171; Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги\~Правил дорожнього руху\~України, оскільки такого висновку дійшов суд у вироку від 04.02.2020 року та апеляційний суд в ухвалі від 01.09.2020. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9932955 в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Відповідно до вказаного полісу страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю на одного потерпілого складає 200\~000 грн. Розмір франшизи 2000 грн. Статтею 11 ЦК України\~визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Право на звернення до суду закріплено у Конституції України, а відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Отже можливість звернення до суду пов`язується з дотриманням позивачем досудового порядку врегулювання спору, якщо такий порядок визначений законом як обов`язковий. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV (далі Закон N 1961-IV). У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п.п.1.4, 1.7 ст.1). За вимогами ст.3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону N 1961-IV). Згідно зі ст.6 Закону N 1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У Законі N 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, потерпілого, так і страховика. У п. 33.1.4 ст.33 Закону N 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст.35). Згідно з п.36.1 ст.36 Закону N 1961-IV (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ),

Outcome: partial