Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю потерпілого. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її чоловік [PERSON] загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20.02.2015 року о 18 год. 40 хв. на автошляху «Новий Буг - Миролюбівка» на відстані 1502 метрів від села Новорозанівка, за участю мікроавтобуса «Нісан Прима Стар» н.з. [NUMBER] . Водій цього транспортного засобу, [PERSON] , не впорався з керуванням, з`їхав в кювет та перекинувся. Крім її чоловіка, внаслідок ДТП загинув також водій [PERSON] та пасажир [PERSON] , 1967 року народження та отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження пасажири [PERSON] , [PERSON] Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.05.2015 року по справі №481/746/15-к по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, було закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Цивільно -правова відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, не була застраховано. На підставі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на що отримала відмову. У зв`язку з чим, просила стягнути шкоду пов`язану зі смертю чоловіка, у розмірі 43848 грн. та моральну шкоду - 14616 грн.. 02.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 80-88). В якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з тої підстави, що відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України завдану шкоду має відшкодовувати власник транспортного засобу, незалежно від вини водія. Крім того, винним у ДТП визнано водія [PERSON] , кримінальне провадження відносно якого закрите в зв`язку зі смертю обвинуваченого. За відомостями ЄЦБД МТСБУ, на момент ДТП транспортний засіб «Нісан Пріма Стар» н.з. [NUMBER] не був забезпечений полісом. Смерть [PERSON] настала в момент ДТП і є прямим наслідком цієї ДТП. Позивач [PERSON] звернулася до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого від 18.08.2017 року. Після отримання повного пакету документів МТСБУ прийняло рішення про виплату потерпілий [PERSON] витрат на поховання в сумі 7000 грн. 02.08.2018 року регламентна виплата в сумі 7000 грн. була перерахована на банківські реквізити позивача. Щодо виплати про стягнення шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, МТСБУ прийняло рішення про відмову в таких виплатах, направивши позивачу відповідні листи. Приймаючи відмову [PERSON] в виплаті про стягнення шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, МТСБУ виходило з того, що позивач не відноситься до осіб, які визначені у ст. 1200 ЦК України і мають право на відшкодування шкоди завданої смертю потерплого. Так як вона не перебувала на утриманні в померлого чоловіка. Оскільки згідно довідок з пенсійного фонду, померлий був пенсіонером за віком при повному пільговому стажі та розмір його пенсії складав 3772,47 грн. А [PERSON] є пенсіонером за віком з 03.08.2010 року, на даний час вона отримує пенсію в разі втрати годувальника, в розмірі 4783,32 грн. Вважають, що позивач не довела факту перебування на утриманні померлого та потребу в матеріальній допомозі, що дохід загиблого чоловіка був для неї основним і постійним джерелом існування, що загиблий отримував розмір пенсії більший ніж у неї, і що її розмір пенсії був меншим за прожитковий мінімум. В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди також слід відмовити. Так, відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ), - МТСБУ) відшкодовує шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Тобто, даним Законом обмежено коло осіб, яким страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, та зазначено, що моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Разом з тим, Законом чітко визначено, коли МТСБУ відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю, а саме у випадках передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону. Жоден із цих підпунктів не надає право позивачу на відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до зали судового засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що 20 лютого 2015 року, близько 17.00 год., мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі технічно справного автомобіля «NISSAN PRIMASTAR», реєстраційний номер [NUMBER] , водій якого [PERSON] , керуючи в стані алкогольного сп`яніння, в темний час доби, при нормальній видимості, рухався по дорозі між с. Пелагіївка та с. Новорозанівка, Новобузького району, Миколаївської області, зі швидкістю 80-90 км/год. В салоні автомобіля в якості пасажирів перебували [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Рухаючись в указаних умовах на відстані 2,5 км. від с. Пелагіївка, водій [PERSON] допустив виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини в праве по ходу руху узбіччя, та його перекидання. В результаті ДТП пасажири [PERSON] , [PERSON] та водій [PERSON] загинули на місці пригоди. А пасажир [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 31-32). Факт смерті [PERSON] підтверджений свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Саксаганським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 344. Місцем смерті є с. Пелагіївка Новобузького району Миколаївської області (а.с. 8). Позивач [PERSON] є дружиною загиблого [PERSON] , що встановлено із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9). 18.06.2015 року ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області по справі № 481/746/15-к кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, закрите у зв`язку зі смертю обвинуваченого (а.с. 30). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «NISSAN PRIMASTAR», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , з вини якого сталася ДТП, не була застрахована, що визнавалося сторонами, та окремого доказування не потребує. Вказана інформація також підтверджується даними офіційного сайту МТСБУ https://policy-web.mtsbu.ua/. Позивач [PERSON] неодноразово зверталася з заявами до відповідача про сплату моральної шкоди, заподіяну смертю фізичної особи та сплати відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (а.с. 11-13, 17, 19, 22-23). Розглянувши заяви позивача [PERSON] Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі за текстом МТСБУ) повідомило [PERSON] своїм листом від 02.08.2018 року № 3.1-05/25018 про прийняте рішення про виплату останній витрат в розмірі 7000 грн. на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника потерпілому. В задоволені решти вимог було відмолено з тої підстави, що з отриманої довідки Пенсійного фонду [PERSON] отримував пенсію за віком при повному стажі, з чого МТСБУ зробив висновок, що на момент ДТП, особа була пенсіонером та сам перебував на утриманні ПФУ, отже, [PERSON] не міг надавати позивачу матеріальну допомогу, а позивач не була на його утриманні (а.с. 28). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В той же час статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1). Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2). Згідно положень ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені випадки, коли страхове відшкодування здійснює МТСБУ. Зокрема згідно підпункту а) пункту 41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Також встановлено, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування, (41.3). Таким чином, правовий аналіз вищевказаних положень законодавства вказує на те, що якщо транспортний засіб, яким завдано шкоди, не застрахований його власником, то страхове відшкодування потерпілим здійснює МТСБУ. При цьому Законом встановлені види шкоди, які підлягають відшкодуванню, а саме: у разі смерті потерпілого - відшкодування шкоди непрацездатним особам, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання (ст.1200 ЦК України, п.27.2 Закону); відшкодування витрат на поховання (п.27.4 Закону); відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника (п.27.4 Закону). Як зазначено вище, ДТП внаслідок якої загинув потерпілий [PERSON] , мала місце за участю автомобіля «NISSAN PRIMASTAR», реєстраційний номер [NUMBER] , водій якого [PERSON] , також загинув під час ДТП. Кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Згідно з даними офіційного сайту МТСБУ, автомобіль марки «NISSAN PRIMASTAR», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП застраховано не було (https://policy-web.mtsbu.ua). Відтак в силу дії підпункту а) пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування потерпілим відшкодовує МТСБУ. Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради № 01.16-12/2363 від 24.05.2018 року [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] з 19.12.1989 року по 04.03.2015 року. На день смерті [PERSON] за даною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 35). Як слідує з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.12.1989 року (а.с. 6- зворот). Із довідки Криворізького центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.05.2018 року №1469/02.23-07 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію по втраті годувальника в сумі 4783,32 грн. (а.с. 33). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. З системного аналізу вище вказаних норм слідує, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається не будь-яким особам - членам сім`ї, а лише непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, дружина, якщо вона є особою з інвалідністю або досягла пенсійного віку. [PERSON] на підтвердження перебування її на утриманні [PERSON] надала копію паспорту з відмітками місця реєстрації та довідку про реєстрацію № 0116-12/2363 від 24.05.2018 року, з яких убачається, що [PERSON] з 19.12.1989 року разом з своїм чоловіком [PERSON] зареєструвалися за адресою: [ADDRESS] . Позивач мешкає в цій квартирі і по теперішній час. До складу сім`ї якої належав: [PERSON] який був знятий з реєстрації з 04 березня 2015 року у зв`язку зі смертю. Також надала довідки, видані Управлінням Пенсійного фонду України про отримані [PERSON] доходи та отримання [PERSON] пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Доводи відповідача про те, що позивачка не підтвердила факт перебування на утриманні загиблого є необґрунтовані. Позивач на момент смерті [PERSON] проживала однією сім`єю з ним. Вона не працювала, перебувала на пенсії за віком з 03.08.2010 року, була непрацездатною за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням. Пенсія позивача була значно меншою за розмір пенсії її померлого чоловіка, в зв`язку з чим, остання на сьогоднішній день отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в своїй постанові по справі № 607/20716 -ц (643/207/16-ц) від 13 березня 2019 року. Таким чином, [PERSON] є непрацездатною особою, яка перебувала на утриманні свого чоловіка та має право на відшкодування шкоди на підставі та у розмірах встановлених ст.1200 ЦК України та п.27.2 Закону, а саме - не менше, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку зі смертю потерпілого із відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає відшкодуванню шкода, завдана смертю потерпілого, у межах регламентної виплати на одного утриманця у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі - 43848,00 грн. (відповідно до розрахунку: 1218 грн. х 36). Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 14616 грн. суд дійшов до таких висновків. Виходячи зі ст.27.1 вищевказаного Закону - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; 27.3 страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, 27.5 - відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Згідно із статтею 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За змістом ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий випадок - це дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що обов`язок із виплати страхового відшкодування позивачу в розмірі, передбаченому статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладається на МТСБУ, оскільки власник транспортного засобу, яким було спричинено шкоду, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вказане свідчить, що представник відповідача помилково вважає, що положення п. 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зобов`язує сплачувати МТСБУ моральну шкоду завдану смертю потерпілого. Вказаний висновок щодо застосування п. 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 237/421/17 (провадження № 61-7736св18). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ), - МТСБУ) відшкодовує шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати (27.5) Отже страховий випадок стався 20 лютого 2015 року. Станом на цей час мінімальна заробітна плата складала 1218 грн. (Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»). Таким чином з МТСБУ на користь позивача належить стягнути на відшкодування моральної шкоди 14616 грн. (1218 х 12). Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач судовий збір з позовної заяви не сплачувала, від його сплати вона звільнена на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В той же час судовий збір за позовну заяву [PERSON] в загальній сумі складає 768,40 грн. Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги [PERSON] повністю, з МТСБУ належить стягнути в доход держави судовий збір в сумі 768,40

Outcome: approved