Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ Авіакомпанія "[PERSON] Україна" про захист порушених прав споживача та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 жовтня 2017 року вона з сім'єю прилетіла рейсом UTN 4812 в м. Одесу, де під час отримання свого особистого багажу нею було встановлено факт пошкодження належної їй валізи, в якій не було ручки вона була зламана та вирвана, що в подальшому унеможливлює використання даної валізи. До цього перельоту її валіза була в ідеальному стані, так як була придбана в травні 2017 року та використовувалася вперше. Не виходячи з аеропорту, нею була подана претензія та співробітником відповідача були складені всі необхідні документи, PIR та сфотографовано її пошкоджену валізу (чемодан). Факт пошкодження було встановлено та зафіксовано співробітниками аеропорту. На підставі оформлених документів до відповідача було направлено претензію із пропозицією відшкодування спричинених під час перевезення вантажу збитків. Однак, вона отримала письмову відповідь, згідно якої відповідач від відшкодування спричиненої шкоди відмовився. Вважає, що відповідач намагається уникнути відповідальності в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди. Крім цього вважає, що внаслідок порушення її прав відповідачем, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій по відшкодуванню вартості валізи, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатися в правоохоронні органи, Державіаслужбу, управління у справах захисту прав споживачів, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватися валізою через її зламаність. Вона зазнала душевні страждання і переживання, бо була вимушена змінити свій звичайний спосіб життя (без валізи вона не може їхати у відрядження, кількаденний відпочинок, а тому вимушена позичати валізу, що для неї є принизливим), також вона вимушена змінювати свої життєві плани для впорядкування незручностей, які настали після знищення валізи, що призвело до великого дискомфорту і сукупності інших негативних змін в її житті (замість запланованої необхідної покупки, вона вимушена витрачати гроші на нову валізу). Просить стягнути з відповідача в її користь 3 150 грн. 00 коп. вартості валізи та 3 000 грн. 00 коп. завданої моральної шкоди. Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивача являються незаконними та необґрунтованими з огляду на наступне. В матеріалах справи містяться копія квитка №7612200612254 на рейс QU4812 від 21 жовтня 2017 року, а також копії посадкових талонів, оформлених та виданих позивачу, які являються документами, що підтверджують укладання між позивачами та Авіакомпанією договору міжнародного повітряного перевезення за маршрутом Анталія-Одеса. Таким чином, предметом позовних вимог у даному спорі є відшкодування матеріальних збитків, завданих неналежним виконанням договору повітряного перевезення внаслідок неналежного перевезення багажу (відповідальність перевізника), а не захист прав споживачів, як вважає позивач. Порядок здійснення міжнародних пасажирських перевезень регулюється Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30 листопада 2012 року. Питання пошкодження багажу в повній мірі врегульовані положеннями Правил (Глава 3 Порядок висування претензій та подачі позовів стосовно неналежного перевезення багажу Розділу XXVIII). Відповідно до положень Глави 3 Розділу XXVIII Правил отримання зареєстрованого багажу особою, яка має право на його отримання, без пред'явлення претензій передбачає до доведення протилежного, що багаж було доставлено у належному стані й відповідно до перевізного документа або запису, який зберігається іншими засобами збереження інформації. Згідно інформації, зазначеної в PIR від 21 жовтня 2017 року, багаж відповідача (багажна ідентифікаційна бірка UTN757972) містить наступний вид пошкодження багажу "зламана ручка". Частиною другою пункту 7 Глави 3 Розділу XXVIII Правил визначено перелік видів пошкоджень багажу, за які перевізник не несе відповідальності, незалежно від ступеню та характеру самого пошкодження. Зокрема, перевізник не несе відповідальності за наступні види пошкодження багажу: пошкодження ручки валізи або сумки. Зазначає, що в обґрунтування своїх вимог позивачем надані, зокрема, копії фотографій, з яких, начебто, вбачається характер пошкодження зареєстрованої одиниці багажу позивача. Проте, не може погодитись, що дані копії фотографій можливо вважити належними та достовірними доказами, в розумінні статей 77 та 79 ЦПК України. По-перше, з даних копій не можливо встановити індивідуальні та/або родові ознаки зображеної на них речі, зокрема, тип, найменування торгової марки тощо. По-друге, з роздруківок фотофіксації пошкоджень багажу, наданих позивачем, не можливо встановити чи зображені на них пошкодження валізи є пошкодженнями валізи позивача та чи відповідає модель валізи, зображеної на фото, тій моделі, яка перевозилась відповідачем 21 жовтня 2017 року рейсом QU4812. На самих фотографіях не міститься жодної інформації та будь-яких даних відносно того, коли саме (дата, рік, час) і де (місце, географічне найменування, місцезнаходження) дані фотографії були зроблені. Таким чином, дані фото роздруківки не можуть бути прийняті в якості належних та достовірних доказів, які свідчили б про факт завдання позивачу матеріальної шкоди. Також вважає, що наданий позивачем рахунок не являється розрахунковим документом, оскільки не містить обовязкових реквізитів, встановлених Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21 січня 2016 року №13. Окрім цього, інформація про дату придбання пошкодженої одиниці багажу, яка зазначена в рахунку 25 травня 2017 року, не узгоджується з даними, які містяться в акті про неналежне перевезення багажу (PIR). Так, згідно інформації, зазначеної в PIR від 21 жовтня 2017 року, пошкоджена валіза була придбана в березні 2017 року, а не 21 травня 2017 року, як зазначено в рахунку №2-37-08. Також зазначає, що в наданому позивачем рахунку №2-37-08 від 21 травня 2017 року вказані реквізити фізичної особи-підприємця [PERSON], в якого позивач, нібито, придбав за кошти велику дорожню валізу (темно-синього кольору), і який для підтвердження факту продажу товару видав цей рахунок. Однак, в Єдиному державному реєстрі відсутні будь-які відомості про фізичну особу [PERSON]. Зазначає, що ні ЦК України, ні Монреальська конвенція, ні Правила, ні умови укладеного з пасажиром договору повітряного перевезення не передбачають відшкодування заподіяної моральної шкоди міжнародним авіаперевізником. Тому, вимоги позивача щодо її відшкодування є безпідставними. При цьому, перевізник за загальними правилами ІАТА (Міжнародна асоціація повітряного транспорту) та спеціальним законодавством України не несе відповідальність за моральну шкоду, як і за не одержаний прибуток та інші непрямі збитки, понесені пасажиром через несправне перевезення у міжнародному повітряному сполученні, оскільки відповідальність перевізника обмежена нормами Монреальської конвенції (ст.ст. 22, 29), пунктами 16.1, 16.3.5 Загальних правил ІАТА (резолюція №1724) з питань обслуговування пасажирів та вимогами Правил. Просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Позивач надіслала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст.2 даного Закону, законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 10 цього Закону, у разі виявлення недоліків у наданій послузі споживач має право вимагати відшкодування завданих йому збитків та реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору (недолік - будь-яка невідповідність продукції умовам договорів; а за Договором Авіаперевізник зобов'язаний виконувати правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу.. та несе відповідальність за шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу). Крім того, вона опинилась в нерівному становищі, порівняно з іншими споживачами, бо саме її валізу було зламано, а відповідач відмовляється відшкодувати завдану їй шкоду, чим порушує принцип рівності сторін договору, що, відповідно до ст.21 цього Закону, також є порушенням прав споживачів. Діяльність даної авіакомпанії суперечить Правилам перевезення, що, відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" є нечесною підприємницькою практикою та забороняється законодавством України. Відповідачем наголошено, що в PIR від 21 жовтня 2017 року її валіза містить вид пошкодження "Зламана ручка", а не пошкоджена ручка, отже, відповідно до ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди. Зазначає, що станом на сьогодні, навіть на ринках м. Одеси, найменша ціна на аналогічну валізу вже становить 5 000 гривень. При отриманні зіпсованої валізи зі зламаною вирваною ручкою, відразу в аеропорту, нею була подана Претензія та одночасно з представником AZUR AIR UKRAINE (кожен на свій фотоапарат) сфотографовано її зіпсований чемодан. Отже, авіакомпанія могла б надати свої фотознімки її валізи, але вважає за краще не надавати та вводити суд в оману. Бо ці знімки є підтвердженням, що з вини відповідача її валіза зараз має істотний недолік, який робить неможливим та недопустимим використання відповідно до її цільового призначення, вона суттєво інша, ніж та, що вона здавала за договором перевезення відповідачу, її вже неможна навіть назвати валізою. Крім наявних фотографій зламаної валізи, існує належний, допустимий, достатній, достовірний та беззаперечний доказ - PIR, складений службовою особою, представником авіакомпанії, де зазначено вид пошкодження, а саме "Зламана ручка". Вважає, що нею надано всі фактичні дані, що обґрунтовують її вимоги, підтверджують вину відповідача та мають істотне значення для вирішення справи. Також зазначає, що валізу нею було придбано в місті Одеса, на промтоварному ринку "7км". На зазначеному ринку щоденно працюють правоохоронні органи, в обовязок яких входить виявлення порушень правил торгівлі. Кожна торгова точка закріплена за підприємцем чи юридичною особою, діяльність яких, наявність всіх необхідних документів на ведення торгівлі та інше перевіряють в тому числі і податкові служби, а тому, наданий рахунок за придбану нею валізу від 21 травня 2017 року є письмовим документом та достатній для захисту її прав, відповідно до діючого Законодавства України. Щодо неузгоджень на думку відповідача між датою в рахунку та датою, зазначеною в PIR, нагадує, що PIR було складено в приміщенні аеропорту в день прильоту, а рахунок про покупку валізи знаходився у неї дома, і вона не може памятати точну дату покупки, бо веде достатньо активний образ життя. Відповідно до ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Внаслідок порушення її прав відповідачем, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій по відшкодуванню вартості валізи, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в правоохоронні органи, Державіаслужбу, Управління у справах захисту прав споживачів, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватись валізою через її зламаність. Вона часто плаче, дуже страждає, знаючи, що станом на сьогодні, навіть на ринках м. Одеси найменша ціна на аналогічну валізу вже становить 5 000 гривень. Просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2018 року дана справа прийнята до розгляду та у ній відкрито провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 21 жовтня 2017 року [PERSON], згідно квитка № 7612200612254, прибула рейсом товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія "[PERSON] Україна" № 4812 до аеропорту Одеса (а.с.3). Із акту про пошкодження багажу (PIR) від 21 жовтня 2017 року вбачається, що багаж [PERSON] пошкоджений, а саме, у валізі зламана ручка (а.с.4). Згідно рахунку № 2-37-08 від 21 травня 2017 року, виданого фізичною особою підприємцем [PERSON], вартість дорожнього чемодану (великого, темно-синього), становить 3 150 грн. 00 коп. (а.с.5). Із долученої до матеріалів справи фотографії вбачається, що у темно-синьому чемодані відсутня ручка (а.с.6). Листами від 22 грудня 2017 року № 1180 та від 07 лютого 2018 року № 0195 відповідач від відшкодування спричиненої шкоди відмовився та зазначив, що відповідно до приписів п.7 Глави 3 розділу ХХVIII Правил повітряного перевезення пасажирів і багажу перевізник не несе відповідальності за такі види пошкодження багажу як пошкодження ручки валізи або сумки (а.с.7). V. Оцінка Суду. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 908 ЦК України встановлено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами,що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а вразі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачою відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Пунктом 4 Розділу І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 (далі - Правила) передбачено, що авіаційний перевізник, що провадить діяльність, - перевізник, який виконує або має намір виконувати рейс за договором з пасажиром або за дорученням іншої особи, юридичної або фізичної, яка має контракт з цим пасажиром, перевозить або бере на себе зобов'язання перевезти пасажира та/або його багаж згідно з квитком, а також бере на себе зобов'язання надати всі інші послуги, що пов'язані з таким перевезенням, незалежно від того, чи є ця юридична або фізична особа фактичним перевізником або перевізником за договором. Відповідно до п.1 Розділу XXVIII Правил будь-який позов щодо відповідальності перевізника стосовно заподіяної шкоди при перевезенні може бути поданий відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їх відповідних прав. Згідно п.7 глави 3 Розділу XXVIII Правил, якщо претензія висувається стосовно пошкодження упаковки багажу, компенсації підлягають витрати на її ремонт. У випадку неможливості подальшого використання пошкодженої упаковки багажу компенсації підлягає її вартість, яку підтверджує зацікавлена особа. Якщо у заявника відсутні документи, якими можна підтвердити вартість пошкодженої упаковки багажу, компенсація здійснюється таким самим чином, як при частково втраченому багажу. Перевізник не несе відповідальності за наступні види пошкодження багажу: зламані коліщатка та ніжки валіз, сумок тощо; загублені ремінці та петельки; незначні потертості або подряпини, пошкодження як результат надмірного наповнення валізи; пошкодження ручки валізи або сумки; пошкодження крихких речей або продуктів, що швидко псуються; пошкодження предметів, які неналежно упаковані. Судом встановлено, що пошкодження валізи позивача, які зафіксовані в акті PIR, у вигляді зламаної ручки, відповідають пошкодженню багажу у вигляді пошкодження ручки валізи або сумки, за які перевізник не несе відповідальності, відповідно до норми вказаних Правил. А тому, суд доходить висновку, що відповідач відмовляючи позивачу у задоволенні його претензії щодо відшкодування вартості пошкодженого багажу валізи (чемодану), діяв в рамках закону, а тому у задоволенню позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 926 ЦК України позовна давність, порядок пред'явлення позовів у спорах, пов'язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами). Згідно статті 29 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої у м. Монреаль 28 травня 1999 року (набрала чинність для України 06 травня 2009 року) під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв'язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Крім того, згідно із положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача , наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Однак, ні ЦК України, ні Монреальська конвенція, ні Правила, ні умови укладеного з пасажиром договору повітряного перевезення не передбачають відшкодування заподіяної моральної шкоди міжнародним авіаперевізником, а тому, суд доходить висновку, про необґрунтованість вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. Беручи до уваги вищенаведене та встановлені у судовому засіданні фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія "[PERSON] Україна" про захист порушених прав споживача та стягнення моральної шкоди слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed