Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і доводи мотивує тим, що між позивачем і відповідачем по даній справі був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1722771, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER]. 20.01.2012 року у м. Волноваха відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 21013», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача по даній справі та транспортного засобу «Форд» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно постанови Волноваського районного суду Донецької області дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача по даній справі, оскільки ним було порушено п.10.10 ПДР України і притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Позивачем на підставі заяви потерпілої сторони було сплачено матеріальну шкоду на підставі рахунку - фактури № САМ0010699 від 09.02.2012 року та акту виконання робіт № АМ - 0027083 від 28.02.2012 року в сумі 21379 гривень 25 копійок, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Позивач 03.04.2013 року направив відповідачу по даній справі претензію про відшкодування шкоди № 44000/2621Л, але відповіді не отримав, позивач вважає, у відповідності до вимог чинного законодавства відповідач зобов'язаний в порядку регресу сплатити позивачеві 21379 гривень 25 копійок та судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача позов підтримав в повному обсязі. Заслухавши думки відповідача [PERSON] та його представника - [PERSON] які не заперечували проти розгляду справи у відсутність представника позивача, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність представника позивача ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське». Відповідач [PERSON] позов визнав частково, визнав тільки реальні збитки, які зазначені в протоколі огляду транспортного засобу аварійного комісара в сумі 6000 гривень, в іншій частині просив відмовити. Представник [PERSON] позов визнав частково і підтримав доводи відповідача. Заслухавши відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2011 року позивачем і відповідачем по даній справі був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1722771, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачеві по даній справі. Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 01.02.2012 року відповідача по даній справі - [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] в результаті порушенням ним п.10.10 Правил дорожнього руху, крім того, в результаті ДТП відбулося зіткнення двох автомобілів: «Форд» реєстраційний номер [NUMBER] та «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER]. В матеріалах справи є заява власника транспортного засобу «Форд» реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] до ВАТ «СТ «Іллічівське» про виплату страхового відшкодування, оскільки 20.01.2012 року в м. Волноваха сталася дорожньо-транспортна пригода, водій транспортного засобу «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON], порушив правила дорожнього руху, і сталося зіткнення його автомобіля з автомобілем «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER] і автомобіль, що належить йому на праві власності, отримав механічні пошкодження. Відповідач по даній справі повідомив позивача по даній справі, про те що сталася дорожньо-транспортна пригода 20.01.2012 року в м. Волноваха за його участі, вбачається з заяви відповідача - [PERSON] на ім'я директора ВАТ «СТ «Іллічівське», що є наявною у справі. В протоколі (акті) огляду транспортного засобу від 20.01.2012 року складено аварійним комісаром, зазначено які видимі вузли і агрегати пошкоджені при ДТП в автомобілі, а саме «Форд» реєстраційний номер [NUMBER]. В матеріалах справи є фактура № САМ0010699 від 09.02.2012 року видана ТОВ «Автосан Моторс», в якому проведено оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу [PERSON], по автомобілю марки: «Форд» реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2012 року склала 21889 гривень 25 копійок і згідно акту виконаних робіт № ВМ -0027083 від 28.02.2012 року також зазначено суму 21 889 гривень 25 копійок. Зі змісту розрахунку суми страхового відшкодування, страховий акт № ЦО - 29737-АА-0001722771 від 02.07.2012 року, страхувальник [PERSON], власник транспортного засобу - «Форд» реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON], що є наявним у справі, вбачається, що погоджено виплату страхового відшкодування за рахунками ТОВ «Автосан Моторс» в сумі 21889 гривень 25 копійок, франшиза складає 510 гривень, тому за відрахуванням франшизи сума страхового відшкодування складає 21379 гривень 25 копійок. А з страхового акту № ЦО - 29737-АА-0001722771 від 02.07.2012 року вбачається, що затверджено про виплату страхового відшкодування, [PERSON], за причинену шкоду транспортного засобу - «Форд» реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 21 379 гривень 25 копійок, що є наявним у справі. Судом встановлено, що згідно з наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 2264 від 23.07.2012 року та № 2265 від 23.07.2012 року позивач перерахував відповідно 19 061 гривню 25 копійок та 2318 гривень, на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № АА /1722771 від 08.02.2011 року, Страхового акту № ЦО - 29737-АА-0001722771 від 02.07.2012 року, позивач по даній справі перерахував [PERSON] - 21 379 гривень 25 копійок. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], як особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована ПАТ "Страхове товариство «Іллічівське» на підставі договору у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N АА/1722771 зі строком дії з 08.02.2011 року по 08.02.2012 pоку. Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно до статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, які не відшкодовуються страховиком за договором страхування, що складає 510 гривень. Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля марки «ВАЗ 21013» реєстраційний номер [NUMBER], який керував зазначеним автомобілем і якого визнано винним в даній дорожньо-транспортній пригоді, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач по даній справі, як особа, яка виплатила страхове відшкодування [PERSON], транспортному засобу якого були спричинені збитки внаслідок ДТП, набув право вимоги від відповідача по даній справі, заподіяних збитків. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту засобів N АА/1722771 зі строком дії з 08.02.2011 року по 08.02.2012 pоку складає один рік. Згідно договору ліміт відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого, складає 50 000 гривень, що дає право суду визнати, що договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, тобто відповідачем по даній справі, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності. Крім того з урахуванням вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наявність страхового акта N АА/1722771 від 08.02.2011 року, платіжних доручень № 2264 від 23.07.2012 року та № 2265 від 23.07.2012 року позивач перерахував відповідно 19 061 гривню 25 копійок та 2318,00 гривень, фактури № САМ0010699 від 09.02.2012 року видана ТОВ «Автосан Моторс», акту виконаних робіт № ВМ -0027083 від 28.02.2012 року на суму 21 889 гривень 25 копійок, який надав послуги з відновлювального ремонту пошкодженого майна, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. При цьому, протокол огляду транспортного засобу, аварійним комісаром є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про наявні технічні пошкодження, а з огляду цього і можливу, але не кінцеву суму необхідну для відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати, в даному випадку зазначені вище платіжні доручення, тому позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 9, 27 Закону «Про страхування», ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

Outcome: approved