Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз», в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 11999,53 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 53694,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 липня 2014 року він був прийнятий на роботу на посаду охоронника АГЗП м. Лебедин до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз". 27.09.2014 року був переведений на посаду наповнювача балонів АГЗП м. Лебедин Сумської дільниці Сумського управління скрапленого газу. 15.01.2021 року за місцем роботи позивачу під підпис була вручена копія попередження, від 15.01.2021 року, яким директором Товариства з обмеженою і відповідальністю «Харківрегіонгаз» Тишковим О. М. було повідомлено про рішення щодо і вивільнення працівників, у зв`язку зі зменшенням обсягів реалізації скрапленого газу та з метою оптимізації чисельності працівників ТОВ «Харківрегіонгаз». Крім того, було повідомлено про відсутність на підприємстві вакантних посад, які могли б бути запропоновані для подальшого працевлаштування. Однак, перед звільненням керівництвом підприємства позивачу було запропоноване звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, на що позивач погодився та подав відповідну заяву про звільнення. Однак, в порушення вимог трудового законодавства, відповідачем не було проведено з позивачем розрахунок належних при звільненні виплат (заробітної плати та заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки тощо). Таким чином, відповідач має перед позивачем заборгованість із виплати заробітної плати. Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 2 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судовому засіданні ствердила позовні вимоги [PERSON] , просить їх задовольнити, повідомила, що до цього часу розрахунку з позивачем не проведено, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд на підставі наданих сторонами доказів встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 23 липня 2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду охоронника АГЗП м. Лебедин до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківрегіонгаз" на підставі наказу № 883-П від 23.07.2014 року, що підтверджується записом за № 29 від 23.07.2014р. його трудової книжки [NUMBER] (а.с.9-14). 27.09.2014 року позивач був переведений на посаду наповнювача балонів АГЗП м. Лебедин Сумської дільниці Сумського управління скрапленого газу згідно наказу № 1175- П від 24.09.2014 року, що підтверджується записом його трудової книжки за № 39 від 27.09.2014року (а.с. 14). 15.01.2021 року за місцем роботи, позивачу, під підпис, була вручена копія попередження, від 15.01.2021 року (а.с. 15), яким директором Товариства з обмеженою і відповідальністю «Харківрегіонгаз» Тишковим О. М. було повідомлено про рішення щодо вивільнення працівників, у зв`язку зі зменшенням обсягів реалізації скрапленого газу та з метою оптимізації чисельності працівників ТОВ «Харківрегіонгаз», відповідно до наказу № 1517-П від 31.12.2020 року "Про скорочення штату працівників». Таким чином, позивачу та ще одному працівнику було повідомлено, що 15.03.2021 року посади, які вони і займають (наповнювач балонів АГЗП м. Лебедин), підлягають скороченню відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, з, дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням пільг та компенсацій згідно із законом, зокрема, вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Крім того, було повідомлено про відсутність на підприємстві вакантних посад, які могли б бути запропоновані для подальшого працевлаштування. Вказане підтверджується копією попередження від 15.01.2021 року та актом ознайомлення з наказом № 1517-П від 31.12.2020 року «Про скорочення штату працівників». Однак, перед звільненням керівництвом підприємства позивачу було запропоноване звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, на що позивач погодився та подав відповідну заяву про звільнення. Таким чином, 16.03.2021 року позивач був звільнений з роботи у ТОВ «Харківрегіонгаз» з посади наповнювача балонів АГЗП м. Лебедин Сумської дільниці Сумського управління скрапленого газу згідно наказу № 54-П від 15.03.2021 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується записом його трудової книжки за № 31 від 16.03.2021 року (а.с. 14). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. За ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Однак, в порушення вимог трудового законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» не було проведено з позивачем розрахунок належних позивачу при звільненні виплат (заробітної плати та заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки тощо). Таким чином, відповідач має перед позивачем заборгованість із виплати заробітної плати за період з 01.01.2021 року по 16.03.2021 року в сумі 11999,53 грн., що стверджується довідкою щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7), сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 08.07.2021 року (а.с. 16,17), з якої встановлено, що позивачу за період з 01.01.2021 року по 16.03.2021 року була нарахована заробітна, плата всумі 13999,53 грн. При цьому, у зазначеній довідці маються також відомості (позначки) про сплату страхувальником (відповідачем) страхових внесків. Так, відповідно зазначених відомостей за період з 01.01.2021 року 16.03.2021 року загальна сума нарахованої заробітної плати позивача, складає 13999,53. грн., у т. ч.: за січень 2021 року-4461,18 грн.; за лютий 2021 року - 4086,17 грн.; за березень (з 01.03 по 16.03) 2021року - 5452,18 грн. Однак, на день подання даного позову, відповідач не здійснив у повному обсязі розрахунок з позивачем по заборгованості із заробітної плати та виплатам, що належні при звільненні, що стверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] , виданою ТВБВ №10018/065 філії СОУ АТ «Державний ощадний банк України» від 08.07.2021 року (а.с. 18-19) та інформацією по поточних рахунках позивача за період з 01.01.2021 року по 07.07.2021 року (а.с. 20), з яких вбачається, що надходження за період з 01.01.2021 року по 07.07.2021 року складають 4059,96 грн., у тому чисолі безготівкове зарахування на рахунок позивача заробітної плати відбулося: 11.01.2021 року в сумі 2059,96 грн. (заробітнаплатана грудень 2020 року) 20.01.2021року в сумі 1600 грн. (заробітна платана першу половину січня 2021 року (аванс); 16.02.2021 року в сумі 400 грн. (заробітна плата за січень2021 року). При цьому, заробітна плата на підприємстві, де працював позивач, виплачувалась за першу половину поточного місяця з 16 по 22 число місяця, за другу половину місяц 7 числа наступного місяця. Таким чином, враховуючи вищевикладене заборгованість із виплати заробітної плати позивача за період з 16.01.2021 року по 16.03.2021 року складає 11999,53 грн., у т.ч.: за січень 2021 року 2461,18 грн. (з16.01.2021 р. по 31.01.2021 р.); за лютий 2021 року - 4086,17 грн.; (з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р.); за березень 2021 року - 5452,18 грн. (з 01.03.2021 р. по 16.03.2021 р.) У відповідності з ст. 49 КЗпП України власник або уновноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. У день звільнення [PERSON] 16.03.2021 року відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 166 КЗпП України. На адресу відповідача за вих. № 424 від 26.08.2021 року був надісланий адвокатський запит (а.с. 21) з проханням надати довідку про наявність заборгованості по заробітній платі [PERSON] за період з 01.01.2021 по 16.03.2021 з розрахунком суми заборгованості; розрахунок нарахувань заробітної плати та компенсаційних виплат при звільненні [PERSON] 16.03.2021 року з посади наповнювача балонів АГЗП м. Лебедин Сумської дільниці Сумського управління скрапленого газу на підставі ч. 1 ст. 36 КзПП України. Крім того, адвокат просила додатково повідомити встановлені розпорядчими документами строки виплати заробітної плати та авансових платежів на ТОВ "Харківрегіонгаз". Відповідь на вказаний запит не надійшла. Частиною 1 статтіт 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 Цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахункушри звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники маютьг право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Вказана правова позиція узгоджується з позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2015 року (справа № 21-8а15), та Верховним Судом у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 820/3313/17), від 05 грудня 2019 року (справа №806/409/17). Середній-заробіток працівника визначається відповідно: до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно п. 2. Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням, заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Ураховуючи, що звільнення, позивача відбулося 16 березня 2021 року, попередніми відпрацьованими: ним місяцями роботи є січень лютий 2021 року, тому його середня заробітна плата повинна обчислюватися з виплат, нарахованих відповідачем за попередні два місяці роботи, тобто за січень-лютий 2021 року Так, відповідно форми ОК-7 (Індивідуальні відомості про застраховану особу), сформованої Пенсійним фондом України 08.07.2021 року, сума заробітної плати позивача за січень - лютий 2021 року складає 8547,35 грн. (4461,18 грн. - заробітна плата за січень 2021 року + 4086,17 грн. - заробітна плата за лютий 2021 року) за 39 робочих днів (у січні 2021 року 19 робочих днів; у лютому 2021 року 20 робочих днів). Тому, розмір середньоденної заробітної плати позивача стацовить 219,16 грн. (8547,35/39 =219,16). Період затримки розрахунку при звільненні позивача триває із 16.03.2021 року по день розгляду справи по суті, тобто по 15.11.2021 року включно та складає 245 календарних днів. Тому, на день розгляду справи по суті (15.11.2021 року) до відшкодування відповідачем, належить стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 16.03.2021 року по 15.11.2021 року у сумі 53694 грн. 20 коп. (219,16 грн. X 245 днів). Суд погоджується з розрахунком, наданим представником позивача. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13- «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що -працівникові не були виплачені шалежні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст, 16 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення, законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будьяким строком (офіційне тлумачення положення ч. 1 ст. 233 дано в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012року). Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір щодо розміру належних позивачу, як звільненому працівникові сум, суд враховує докази про нараховану та невиплачену відповідачем заробітну плату позивачу. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості з заробітної плати перед позивачем та про причини несвоєчасного погашення заборгованості, не надано розрахунку, який спростовує відомості, надані позивачем, тому суд вважає, що позивачем доведено заборгованість відповідача в загальному розмірі 11999,53 грн. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 908 грн. стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved