Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до приватного акціонерного товариства "Проектно - вишукувального науково - дослідного конструкторсько - технологічного інституту " Укрзахіденергопроект" третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - відділення виконавчої дирекції фонду в м. Львові Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення компенсаційної виплати у зв'язку з трудовим каліцтвом за період з 01 жовтня 2012 року по 01 червня 2013 року в сумі 8237 ( вісім тисяч двісті тридцять сім) грн. 11 коп. та моральної шкоди в сумі 2000 ( дві тисячі ) грн. 00 коп. В обґрунтуванні своїх вимог покликається на те, що працюючи на проектно вишукувальному науково-дослідно-конструкторсько-техн ологічному інституті «Укрзахіденерго проект», 22 червня 1988 року із нею стався нещасний випадок - травма голови під час виконання нею своїх трудових обов'язків, про, що було складено відповідний акт щодо нещасного випадку на виробництві. Внаслідок отриманої травми, їй було встановлено інвалідність третьої групи, у зв'язку із чим, підприємство виплачувало їй компенсаційні витрати протягом 19 років з квітня 1993 року по вересень 2012 року. 08.05.2012 року нею був отриманий лист від відповідача - голови правління ПрАТ ПВНДКТІ «Укрзахіденергопроект» із проханням надати нотаріально завірені документи , що підтверджують необхідність здійснення компенсаційних виплат. однак нею такі подані не були, оскільки оригінали документів знаходилися у справі, яка зберігалася у відповідача. З 01 жовтня 2012 року їй перестали виплачувати компенсаційні виплати, про що повідомили листом від 18.01.2013 року, покликаючись на відсутність законних підстав для їх виплати, оскільки оформлення бланку акту про нещасний випадок на виробництві, на думку відповідача, не відповідає вимогам законодавства та складений із порушенням порядку оформлення нещасного випадку. З цього приводу, вона неодноразово зверталась у прокуратуру Франківського району м. Львова щодо перевірки законності припинення компенсаційних виплат, та до голови правління ПрАТ «Укргахіденергопроект». В результаті цього, відповідач передав необхідні документи в Фонд соціального страхування від нещасних випадків, а постановою Фонду від 09 липня 2013 року « Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати», їй продовжили провадити виплату, але тільки з 1 липня 2013 року. Вважає, що невиплата компенсаційних коштів з 01 жовтня 2012 по 01 червня 2013 року включно відбулася з вини відповідача, в результаті чого утворилася заборгованість за 9 місяців. Згідно із її розрахунком, який проведено нею відповідно до постанови Фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» від 09 липня 2013 року №1307/70424/70424/2 " Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати», де вказані коефіцієнти страхових виплат на основі яких робиться розрахунок компенсаційних виплат, стягненню із відповідача підлягає сума в розмірі 8237,11 грн, з яких: жовтень 2012 року - 858,39 грн., листопад 2012 року - 858,39 грн. - 858,39 грн., грудень 2012 року - 858,39 грн., січень 2013 року - 858,39 грн., лютий 2013 року - 858,39 грн., березень 2013 року - 986,29 грн., квітень 2013 року - 986,29 грн., травень 2013 року - 986,29 грн., червень 2013 року - 986,29 грн. Крім того, просить стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 2 тисяч гривень, оскільки, починаючи з дня коли ПрАТ «Укрзахіденергопроект» безпідставно перестав виплачувати їй компенсаційні витрати, вона зазначала значних нервових переживань, є інвалідом та перебуває на неврологічному обліку і потребує регулярного медичного лікування, що у свою чергу потребує матеріальних затрат, а компенсаційні виплати це був єдиний її засіб для існування. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позовній заяві, просять позов задоволити. В судовому засіданні від 24 липня 2014 року, представником позивача заявлено клопотання про залучення в якості співвідповідача "Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України», однак судом в задоволенні даного клопотання відмовлено , оскільки як вбачалось із пояснень позивача, та матеріалів справи, остання не має матеріальних та моральних претензій до Фонду. Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечив, подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких, просить в позовних вимогах [PERSON] відмовити за безпідставністю, оскільки нещасний випадок трапився із позивачкою 22 червня 1988 року, що встановлено актом про нещасний випадок на виробництві від 15.08.1988 року, в якому зафіксовано «Діагноз» - «Струс головного мозку» та «Наслідки» - «Без інвалідності». Лише в 07 червня 1993 року, позивач звернулась до тодішнього керівника підприємства - відповідача із заявою про відшкодування їй компенсаційних витрат щомісячно, у зв'язку із трудовим каліцтвом. В додаток до даної заяви нею були вказані «Акт обстеження в ВТЕК» та «Довідка сер. 218-АГ № 077382.», однак таку довідку вона не надала. Крім того, винним у настанні даного нещасного випадку визнано працівника [PERSON], яким було допущено халатність при виконанні своїх обов'язків, внаслідок чого, позивач отримала травму. Останній визнав свою вину та відшкодував позивачці допомогу в розмірі 50 крб. Вважає, що ПрАТ «»Укрзахіденергопроект» є неналежним відповідачем в даній справі, а тому просить відмовити в задоволені позову за безпідставністю такого. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, на початку слухання справи в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог, поклалася на розсуд суду. При цьому подала письмові пояснення, відповідно до яких, 19 жовтня 2012 року відповідач передав до Фонду документи [PERSON] для продовження страхових виплат за наслідками нещасного випадку, що мав місце 22.06.1988 року, з проханням дати висновок по даних документах. Після детального вивчення наданих документів, працівниками відділення Фонду було надано ряд зауважень, зокрема до акту про нещасний випадок на виробництві, оскільки такий не відповідав вимогам «Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві» від 13.08.1982 року, що діяло на час настання нещасного випадку , тому 29.10.2012 року, документи було повернуто відповідачу для усунення недоліків в Акті. 01 липня 2013 року відповідачем було передано до відділення Фонду справу позивача разом із усіма належно оформленими документами, що стало підставою для їх прийняття. У звязку з цим, відділення продовжило виплату з 01.07.2013 року . Сума страхової виплати становить 986,29 грн. з 01.07.2013 року і по сьогоднішній день виплачується третьою особою. Що стосується заборгованості то на її, представника третьої особи думку, така виникла з вини відповідача, який і зобовязаний здійснити виплату за вказаний позивачем період. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала в ПрАТ ПВНДКТІ «Укрзахіденергопроект» ( ВКП «Сільенергопроект) з 1968 по 2003 роки. ( а.с. 9-10). 22 червня 1988 року під час відрядження на території ЛТУ Самбірського РУС, із нею стався нещасний випадок - травма голови під час виконання нею своїх трудових обов'язків, про що було складено відповідний акт про нещасний випадок на виробництві від 15.08.1988 року. (а.с.12) Внаслідок отриманої травми їй було встановлено інвалідність третьої групи, в зв'язку із чим, підприємство виплачувало їй компенсаційні витрати протягом 19 років, починаючи з квітня 1993 року по вересень 2012 року, що підтверджується довідкою від 23.12.2013 року ( а.с.15) 08.05.2012 року нею був отриманий лист вих. № 3000 від 08.05.2012 року від голови правління ПрАТ ПВНДКТІ «Укрзахіденергопроект» із проханням надати нотаріально завірені документи , що підтверджую необхідність здійснення компенсаційних витрат відповідачем. (а.с.18). З 01 жовтня 2012 року, відповідач перестав виплачувати компенсаційні виплати, про що її повідомили листом вих.. № 37 від 18.01.2013 року з покликанням на відсутність законних підстав для їх виплати, оскільки оформлення бланку акту про нещасний випадок на виробництві не відповідає вимогам законодавства та складений із порушенням порядку оформлення нещасного випадку. З цього приводу, вона неодноразово зверталась в прокуратуру Франківського району м. Львова щодо перевірки законності припинення компенсаційних виплат ( а.с.20) та до голови правління ПрАТ «Укргахіденергопроект». Після втручання прокуратури Франківського району м. Львова, відповідач передав необхідні документи в Фонд соціального страхування від нещасних випадків, а постановою Фонду № 1307/70424/70424/2 від 09 липня 2013 року « Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати» їй, [PERSON] почали провадити виплати , однак тільки з з 1 липня 2013 року (а.с.29) Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед [PERSON] за період з 01 жовтня 2012 року по 01 липня 2013 року включно, тобто за 9 (девять) місяців. Згідно із розрахунком позивача, який вона провела відповідно до постанови Фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України» від 09 липня 2013 року №1307/70424/70424/2 "Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати», в яких вказані коефіцієнти страхових виплат, стягненню із відповідача підлягає сума в розмірі 8237,11 грн, з яких: жовтень 2012 року - 858,39 грн., листопад 2012 року - 858,39 грн. - 858,39 грн., грудень 2012 року - 858,39 грн., січень 2013 року - 858,39 грн., лютий 2013 року - 858,39 грн., березень 2013 року - 986,29 грн., квітень 2013 року - 986,29 грн., травень 2013 року - 986,29 грн., червень 2013 року - 986,29 грн. У відповідності з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. А відповідно до ст. п. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Аналізуючи в сукупності вищеназвані норми Цивільного кодексу та правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем , суд приходить до висновку, що, по перше, законодавець визначає різні самостійні об'єкти відшкодування шкоди, які винна особа зобов'язана відшкодувати потерпілій особі; по друге, фактичне відшкодування винною особою одних об'єктів відшкодування шкоди, не звільняє її від обов'язку відшкодувати за вимогою потерпілої особи інші об'єкти відшкодування шкоди. Аргументи, на які покликається представник відповідача в своїх запереченнях про те, що позивачу була виплачена сума відшкодування винним у нещасному випадку [PERSON], виплачувалася ним в серпні 1988 року, та від якої позивач відмовилась, суд відхиляє, оскільки, як вбачається із змісту доповідної записки та пояснень сторін по справі, цільовим призначенням даної виплати було відшкодування фактичних витрат на лікування позивача та відшкодування моральної шкоди. (а.с.47) Таким чином, позовна вимога до відповідача про стягнення компенсаційних виплат у зв'язку із трудовим каліцтвом з 01.10.2012 року по 01.06.2013 року доведена та підлягає стягненню в сумі 8237,11 грн., що підтверджується розрахунком, зробленого Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та не огспорюється учасниками процесу. Оскільки сама сума заборгованості сторонами не оспорюється, огспорюється тільки обовязок відповідача здійснити таку виплату у період з 01.10.2012 року по 01.06.2013 року включно, то суд, виходячи із вимог ст. 61 ЦПК України звільняє учасників процесу від доказування позовних вимог у цій частині та вважає за недоцільне дослідження встановлених огбставин справи. Що стосується моральної шкоди то позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. Відповідно до ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення її права. Моральна шкода, серед іншого, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її родини При цьому суд враховує, що згідно ст..1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Зазначене вбачається також з п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди. Судом встановлено, що порушення прав позивачки на належне грошове забезпечення у вигляді компенсаційних виплат, відбулося з вини відповідача та призвело до її моральних страждань, трати додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні суми моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості. Вирішуючи питання щодо розміру стягнення моральної шкоди суд враховує тривалий, впродовж вказаного періоду термін заподіяних страждань, їх характер, та вважає що такі порушили нормальний життєвий уклад позивача, оскільки компенсаційні виплати були для неї єдиним джерелом для існування, внаслідок заподіяної шкоди її здоров'ю вона вимагає постійного лікування, стоїть на обліку в неврологічному диспансері. Судом також враховується , що при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості, а тому суд приходить до висновку , що позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню. За умовами ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, судовий збір за розгляд даної справи у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В решті позовних вимог сіл дві мовити за безпідставністю таких. На підставі наведеного,

Outcome: approved