Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом в якому просив визнати договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] автомобіля ВАЗ-11183, легковий 2006 року випуску, двигун: об'єм 1596, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] - дійсним. Визнати право власності на автомобіль ВАЗ-11183, легковий, 2006 року випуску, двигун: об'єм 1596, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], зареєстрований [ADDRESS]. Зняти арешт з автомобіля ВАЗ-11183, легковий, 2006 року випуску, двигун: об'єм 1596, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], накладений постановою державного виконавця відділу ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції. В обгрунутвання заявлених вимог позивач вказав, що 17 серпня 2009 року він придбав у [PERSON] автомобіль ВАЗ-11183, легковий 2006 року випуску, двигун: об'єм 1596, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В цей же день він виконуючи умови договору купівлі-продажу укладеного в усній формі передав кошти в сумі 41 600 грн., що на той час в еквіваленті до курсу НБУ складало 5 200 доларів США., та отримав автомобіль та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. А продавець [PERSON] передав йому автомобіль, власноручно написав мені розписку про отримання коштів за автомобіль, надав нотаріально посвідчену Довіреність строком на десять років, до 17.08.2019, року, посвідчену приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Сітяшенко В.А. Претензій один до одного вони не мали. Відповідно до змісту довіреності йому надано усі права щодо користування та розпорядження даним транспортним засобом. Коштів на переоформлення автомобіля він на той час не мав і продовжував користуватись ним за довіреністю з 2009 року. Він мав намір перереєструвати спірний автомобіль на себе, звернувшись до МРЕВ УМВС України у Вінницький області та від співробітників дізнався, що не може зняти автомобіль з обліку та перереєструвати його на себе, так як на його накладено арешт Відділом ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції. Звернувшись до Відділу ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції він дізнався, що на виконанні у Відділі ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №2-412/11 виданий 06.08.2012 року Козятинським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 191222.92 грн. на користь ПАТ "Райффазен Банк Аваль". У зазначеному виконавчому проваджені була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника - автомобіль ВАЗ-11183, легковий 2006 року випуску, двигун: об'єм 1596, шасі (кузов) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином арешт на майно було накладено після того, як він фактично три року користувався транспортним засобом, як власник. А так, як відповідно до даних МРЕВ УМВС України у Вінницькій області транспортний засіб зареєстрований за [PERSON], було проведено накладення арешту на даний транспортний засіб. За даних обставин він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні представник позивача Цепляєв С.В. підтримав позов та підтвердив обставини, на які посилаються в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про розгляд справи. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час розгляду справи. Представник третої особи без самостійних вимог ПАТ Райффайзен Банк Аваль" в особі Вінницького відділення Цюнько Т.П.в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає даний позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та пояснив, що торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року N 228, які були чинні на момент видачі довіреності. Отже, видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Згідно з п. З ч. 1 ст. 208 ЦК правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Отже, зазначена позивачем сума 41600 грн перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що свідчить проте, що договір купівлі-продажу автомобіля мав би бути укладений в письмовій формі. Пунктами 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також; самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також: угодами, укладеними на товарних біржах. Протягом чотирьох років , [PERSON] з невідомих причин не реєстрував автомобіль на себе, що є порушенням п.7, 8 Правил державної реєстраціїї та обліку автомобілів, автобусів та інше. Також користуючись незареєстрованим автомобілем, позивач ще й порушував положення ст. 34 закону "Про дорожній рух" відповідно до якого експлуатація незареєстрованих транспортних засобів, а також; без державних номерних знаків встановленого зразка, забороняється. У разі експлуатації такого транспортного засобу він може бути примусово вилучений. Також вважає, що такий спосіб захисту, як визнання договору дійсним, не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що автомобіль марки ВАЗ-11183 днз [NUMBER], 2006 року випуску, належить на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 22.08.2006 року ( а.с.7). 17 серпня 2009 р. [PERSON] написав розписку про отримання ним від [PERSON] 5200 доларів США за проданий останньому автомобіль марки ВАЗ-11183, 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.8). В письмовій формі договір купівлі-продажу спірного автомобіля між позивачем та відповідачем не укладався. 17 серпня 2009 року [PERSON] надав [PERSON] довіреність посвідчену приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Сітяшенко В.А. та зареєстровану у реєстрі № 695 на керувавння автомобілем ВАЗ11183, 2006 року випуску шасі ( кузов ) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] строком на десять років ( а.с.9 ). Рішенням Козятинського міськрайонного суду стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" борг в сумі 191222,29 грн. На примусове виконання вказаного рішення суду 06.08.2012 р. було видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем відділу ДВС Козятинського МРУЮ 04.07.2013 р. відкрито виконавче провадження. Однак, боржник [PERSON] добровільно рішення суду не виконав. Проведеними виконавчими діями встановлено, що за боржником зареєстрований автомобіль ВАЗ-11183,2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , на який постановою державного виконавця від 28.08.2013 р. було накладено арешт і оголошено заборону на його відчуження. ( а.с. ) Відповідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Посилання позивача та його представника на те, що розписка про отримання від відповідача коштів за проданий автомобіль є таким документом, що свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, суд не приймає до уваги виходячи з наступного. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 640 ЦК України (в редакції станом на 27.10.2012 р.) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов'язковій реєстрації в органах державної автомобільної інспекції України і повинен укладатися в письмовій формі, відповідно до вимог ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" і постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (далі - Постанова),.пунктами 7, 8 якої передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також: угодами, укладеними на товарних біржах. Виходячи з вищевикладеного договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника автомобіля. Таким чином договір між [PERSON] та [PERSON] про купівлю-продаж автомобіля не був укладений, так як не відбулось його державної реєстрації. За цих обставин, та в силу зазначених вище норм права не можна визнати дійсним договір, який не укладений. Згідно чинного законодавства, перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Пунктом 42 зазначеної Постанови визначено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться відповідний запис. Із матеріалів справи вбачається, що сторони договору не виконали вимоги порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, оскільки ні до, ні після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу він не був знятий з обліку у органах ДАІ. Таким чином, вимога позивача про визнання договору купівлі-продажузазначеного автомобіля дійсним , не , не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 204 ЦК України, презюмується правомірність правочину, а саме правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Надана [PERSON] довіреність [PERSON] є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами ( ст. 237 ЦК України ), тобто доручення на право керування транспортним засобом не надає права власності на автомобіль, а лише надає право керувати ним чи перереєструвати. . Згідно законодавства, а саме ст. 182 Цивільного кодексу України, якщо право власності підлягає реєстрації, то таке право виникає з моменту реєстрації. Користуючись автомобілем за дорученням, не реєструючи його в підрозділах МРЕВ, позивач не стаєте його власником. Відтак, оскільки власником автомобіля є особа за якою зареєстровано автомобіль у МРЕВ, даний автомобіль може бути вилучений, конфіскований, реквізований, наприклад, за борги його власника, за інші зобов'язання, у випадку засудження за корисливий злочин до конфіскації майна тощо. Отже, суд приходить до висновку, що на час накладення арешту на майно боржника автомобіль перебував у власності відповідача [PERSON], а тому підстав для задоволення позову в частині звільнення майна з-під арешту немає. Зважаючи на вищевказані обставини, суд вважає пред'явлені позовні вимоги не доведеними та такими, що не ґрунтуються на законі, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed