Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем проживала в цивільному шлюбі в період з 28.11.2003 року по вересень 2015 року, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй у повному обсязі задовольнити потреби дитини в харчуванні, одязі, лікуванні та інше. Дитина має ряд захворювань, перебуває на диспансерному обліку, потребує лікування та посиленого харчування. На її неодноразові вимоги про сплату аліментів відповідач не реагує, тому вона звернулася з позовом до суду. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас, [PERSON] не спростувала доводів відповідача про те, що дитина багато часу проводить у нього вдома, а також, що він витрачає на її потреби кошти. Незважаючи на це, у неї з відповідачем немає згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини, тому вважала, що розмір аліментів має бути визначений судом. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що він регулярно допомагає своїй дитині матеріально, бере участь у вихованні своєї дочки та постійно піклується станом її здоров'я. Крім того, він особисто, за власний кошт, здійснює купівлю одягу дитині що сезону, відповідно до наявних потреб дитини, купує їй іграшки, щорічно, з метою оздоровлення, він виїжджає зі своєю дочкою до моря, регулярно відвідує з нею культурно-розважальні заклади, такі як аквапарки, парки культури та відпочинку тощо. Також, він особисто, за власний кошт, сплачує тренування дочки, яка займається на секції бальних танців, витрачає свій особистий час та кошти на відвідування його дочкою вказаної секції. Крім того, позивачка жодним чином навіть не натякала йому про потребу сплачувати кошти на утримання дочки додатково до вищезазначених витрат, які він здійснює у добровільному порядку. Крім того, при вирішенні питання стосовно розміру аліментів, просив суд врахувати й ту обставину, що його дочка є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи і отримує певні грошові кошти. На даний час він працює у КП "Харківські теплові мережі" на посаді змінного інженера ЦДС та отримує заробітну плату у розмірі 3770 грн., інших видів заробітку він не має. Представник відповідача [PERSON] під час судового розгляду зазначив, що [PERSON] не відмовляється від участі в утриманні дитини та згоден на стягування з нього аліментів у розмірі по 1000 грн. щомісячно, що, на його думку, значно перевищує суму, яку вимагає позивачка. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 3, 24). Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що малолітня [PERSON] проживає з матір'ю, а батько, який має постійне місце роботи в КП "Харківські теплові мережі", проживає окремо та має обов'язок надавати кошти на утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі змісту пояснень сторін, а також наданих відповідачем письмових доказів щодо його витрат на утримання дитини (копій чеків, квитків КП "Центральний парк культури та відпочинку на а. с. 97-110) вбачається, що відповідач регулярно здійснював витрати на утримання своєї дитини. Водночас, між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину, як це передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, що є підставою для присудження аліментів з відповідача за рішенням суду. Відсутність між батьками дитини домовленості щодо порядку участі батька у вихованні та утриманні дитини підтверджується і висновком служби у справах дітей Зміївської РДА Харківської області від 09.12.2015 року, яким надано право [PERSON] на спілкування з малолітньою дочкою [PERSON] за місцем проживання батька. (а. с. 28, 29). У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оскільки відповідач [PERSON] має постійну роботу в КП "Харківські теплові мережі", де отримує заробітну плату (а. с. 21), відсутні передбачені ч. 1 ст. 184 СК України підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, доводи відповідача про можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі є безпідставними. Під час визначення частки від заробітку (доходу), що має стягуватися з відповідача на утриманні неповнолітньої дочки, суд врахував, що [PERSON] є єдиною неповнолітньою дитиною, щодо якої відповідач має обов'язок по її утриманню. Обов'язок відповідача щодо утримання малолітньої дитини не залежить від того, що відповідач [PERSON] має повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання (а. с. 25-27), тому ця обставина не впливає на розмір аліментів, що мають стягуватися на утримання малолітньої дочки. Судом враховано відомості щодо стану здоров'я неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, неодноразово була консультована в спеціалізованому медичному закладі, мала рекомендації до проходження медичних обстежень та лікування; в цілому стан здоров'я задовільний. (а. с. 9, 39-42, 78-96). Також, суд взяв до уваги відомості щодо стану здоров'я відповідача, який перебуває на диспансерному обліку у онколога, має другу групу інвалідності, потребує медикаментозного лікування. (а. с. 50-63). За таких обставин, з урахуванням зазначених вище відомостей про стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, є законні підстави для задоволення позову у повному обсязі та стягування з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved