Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області від 30.10.2008 року № 61 «Про підтвердження права власності» за [PERSON] на будинковолодіння та господарські споруди, що знаходяться по вул. Центральній, 56-а в с.Солуків Долинського району Івано-Франківської області, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 735680 від 24.12.2008 року, видане на ім»я [PERSON], визнати за ним право власності на 1/5 частку майна в колгоспному дворі, поновивши йому строк на звернення в суд з даним позовом як пропущений з поважних причин. Свої вимоги мотивував тим, що 16.09.1972 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], після чого був зареєстрований та проживав в будинковолодінні по вул. Центральній, 56-а в с.Солуків Долинського району Івано-Франківської до червня 2015 року. Рішенням Долинського районного суду від 17.06.2014 року їхній з відповідачкою шлюб розірвано, після чого остання звернулась в суд з позовом про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, який судом було задоволено. Про те, що його колишня дружина [PERSON] згідно рішення виконкому Солуківської сільської ради від 30.10.2008 року є власником спірного будинковолодіння, він дізнався тільки в квітні 2015 року в суді під час ознайомлення з матеріалами вищевказаної справи, а його копію отримав на руки 17.06.2015 року, тому пропустив строк на звернення в суд з даним позовом з поважних причин. Вважає рішення виконкому незаконним, оскільки цим рішенням його фактично позбавлено права на частку в майні. Так, вказане будинковолодіння з 01.01.1978 року до 01.01.1990 року відносилося до колгоспного двору, про що свідчить довідка сільської ради, а тому належало в рівних частках членам колгоспного двору: йому, дружині, її матері [PERSON] та 3 їхнім дітям. [PERSON] працювала в колгоспі «Перемога» з 1954 р. по 1961 р., що підтверджує архівна довідка. Під час проживання у вищезгаданому будинковолодінні в травні 1979 року він здійснив його реконструкцію: добудовував 2 кімнати, коридор, кладову, ванну, підняв та перекрив дах будинку, замінив вікна та двері. Крім того він побудував господарські будівлі: стодолу, стайню, шопу, вбиральню, огорожу та ворота. Таким чином своєю працею він суттєво збільшив площу будинку та його вартість. Після смерті [PERSON] 23.12.1988 року її частка з майна колгоспного двору не виділялася, а залишилася в спільній власності. Тому вважає, що своїм рішенням від 30.10.2008 року виконком Солуківської сільської ради, визнавши право власності тільки за [PERSON], позбавив його права власності на 1/5 частку будинковолодіння по вул. Центральній, 56-а в с.Солуків, у звязку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] заявила позов до виконкому Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, третя особа: [PERSON], в якому просила суд постановити рішення, яким припинити запис в погосподарській книзі виконкому Солуківської сільської ради про віднесення господарства [PERSON] та [PERSON] до суспільної групи «колгоспна» та відновити запис про належність його до суспільної групи «робітнича», поновивши їй строк на звернення в суд з даним позовом як пропущений з поважних причин та стягнувши з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що у 2015 році під час розгляду справи за її позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на житло, вона дізналась про те, що господарство її матері [PERSON] згідно записів в погосподарських книгах виконкому Солуківської сільської ради в період з 01.01.1978 року до 01.01.1990 року відносилося до суспільної групи «колгоспна». Такий запис є незаконним, оскільки її батьки членами колгоспу ніколи не були, не працювали в ньому, а займалися особистим селянським господарством. Мати мала 8 дітей і займалася їх вихованням, а батько був сільським музикантом і його заробіток був основним доходом сім»ї. В 1972 році вона одружилася з [PERSON], який працював трактористом в НГВУ «Долинанафтогаз» і вони проживали разом з її батьками в їх господарстві. Після смерті батьків ні вона, ні її колишній чоловік [PERSON] заяву про прийняття їх до колгоспу не писали і жодного дня там не працювали. Станом на 01.01.1978 року її матері було 74 роки і вона фізично не мала можливості працювати в колгоспі, тому у виконкому не було жодних підстав змінювати тип двору з робітничого на колгоспний. Вважає, що віднесення господарства її матері [PERSON], а після смерті матері і її господарства, до суспільної групи «колгоспна» є помилковим і таким, що порушує її право власності на дане будинковолодіння, а тому звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON], він же третя особа в справі за позовом [PERSON], свої позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задоволити. Позов [PERSON] не визнав, пояснивши, що вважає його безпідставним, тому що в погосподарських книгах Солуківської сільської ради чітко зазначено про належність господарства його тещі [PERSON] та дружини [PERSON] до колгоспного двору. Погосподарська книга це основний документ на підставі якого сільська рада видає відповідні довідки і суд не може змінювати викладені в ній відомості. [PERSON] дійсно працювала в колгоспі, тому господарство у законному порядку віднесли до колгоспного двору. Просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник виконкому Солуківської сільської ради сільський голова Ю.Зобнів в судовому засіданні пояснив, що при вирішенні даного спору сільська рада покладається на розсуд суду. Щодо того, чому в погосподарських книгах часто змінювалася належність господарства [PERSON] та її матері [PERSON] до різних суспільних груп, нічого пояснити не може, оскільки відсутні будь-які документи, що підверджували б наявність підстав для таких змін. В наступні судові засідання представник виконкому Солуківської сільської ради не з»явився, звернувся з письмовою заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій вказав, що при вирішенні даного спору покладається на рішення суду. Відповідачка-позивачка [PERSON] первісний позов [PERSON] не визнала, а свої позовні підтримала в повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що її мати [PERSON] ніколи в колгоспі не працювала і трудову пенсію не отримувала. Станом на 1978 рік, коли в погосподарській книзі Солуківської сільської ради змінено запис про статус їх двору з робітничого на колгоспний, її матері було 74 роки і вона фізично не могла працювати в колгоспі. Вона теж ніколи не працювала в колгоспі, ніколи там не працював її батько, який був сільським музикою і до дня своєї смерті був головою господарства, а тому записи про належність їх двору до колгоспного є незаконними. Просила в задоволенні первісного позову [PERSON] відмовити, а її позов задоволити повністю. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні первісного позову [PERSON] слід відмовити, а позов [PERSON] задоволити частково, виходячи з наступного: У відповідності до\~Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року, і застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли раніше, застосовуються положення\~Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах\~\~за позовами\~\~про захист права приватної власності», положення статтей 17,18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону\~(з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли\~\~раніше, застосовується діюче на той\~\~час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього\~\~колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало\~\~колгоспному двору\~\~і збереглося після прининення його існування, мають ті члену двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР\~від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5, № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до роз"яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 від 02.03.1973 року "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього" (яка була чинною станом на 1978 рік) у випадку припинення членства всіх мешканців колгоспного двору у відповідному колгоспі, колгоспний двір не міг далі відноситися до суспільної групи "колгоспний двір" та автоматично втрачав статус колгоспного двору, і в залежності від сфери зайнятості його працездатних членів у народному господарстві, перетворювався в господарство робітників або службовців. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується поясненнями сторін та записами в погосподарських книгах Солуківської сільської ради (а.с. 45-53), головою спірного господарства до дня своєї смерті 01.09.1972 року був батько [PERSON] [PERSON], після нього до дня своєї смерті 23.12.1988 року - її мати [PERSON], після чого головою господарства стала сама [PERSON] Судом встановлено, що ні відповідачка-позивачка [PERSON], ні її мати [PERSON] та батько [PERSON], ні ніхто із членів їх сімї в колгоспі не працювали і членами колгоспу не були. Даний факт підтверджується виданою архівним відділом Долинської РДА Івано-Франківської області архівною довідкою від 02.10.2015 року № 588/04-01/П-22 (а.с. 94), де зазначено, що в документах, переданих колгоспом ім. Щорса, с.Велика Туря на державне архівне зберігання відсутні дані про працю в колгоспі [PERSON], [INFO], в 1951-1960 роках. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] була багатодітною матір»ю, виховала 8 дітей і ніколи в колгоспі не працювала, а основним джерелом доходу сім»ї був заробіток її чоловіка, який був сільським музикантом. Згідно з виданою виконавчим комітетом Солуківської сільської ради довідкою № 1098 від 10.11.2015 року (а.с. 71) та оглянутими в судовому засіданні оригіналами погосподарських книг даної сільської ради за період з 1950 року, господарство [PERSON], в якому з 1972 року проживав [PERSON], з 1950 року по 1968 рік, з 1978 року по 1989 рік та з 1994 року по 1995 рік в погосподарських книгах виконкому сільської ради записано як колгоспний двір, а в інші роки як робітничий двір. Як вбачається з відповіді Солуківської сільської ради від 08.10.2015 року № 02-29/81 на адвокатський запит (а.с. 92) та підтвердив допитаний в судовому засіданні сільський голова Ю.Зобнів, жодних підтверджуючих документів щодо зміни типу двору господарства [PERSON], а після її смерті [PERSON], з робітничого на колгоспний та навпаки сільська рада не має. [PERSON] архівом Івано-Франківської області довідка № П-25/04-10 від 02.11.2015 року (а.с. 70) підтверджує, що у документах виконкому Солуківської сільської ради народних депутатів за 1960-1961 роки та 1977-1994 роки рішення про переведення робітничих дворів у колгоспні не виявлено. Єдиним доказом, на який посилається позивач [PERSON] як підставу для підтвердження своїх вимог, є видана архівним відділом Долинської РДА Івано-Франківської області довідка № 328/04-01/П-18 від 15.06.2015 року (а.с. 14), в якій зазначено, що [PERSON] з січня 1954 року по листопад 1961 року працювала в колгоспі «Перемога» с.Солуків та про кількість вироблених нею трудоднів за ці роки. Однак, суд критично оцінює дану довідку, оскільки згідно з довідкою виконкому Солуківської сільської ради № 672 від 07.08.2015 року (а.с. 40), в с.Солуків проживали та були зареєстровані за одним прізвищем, ім»ям та по-батькові 3 [PERSON]: [INFO], яка померла 23.12.1988 року; [INFO], яка померла 08.01.1997 року та [INFO], яка померла 08.04.1974 року. При цьому будь-яких доказів, що в довідці № 328/04-01/П-18 від 15.06.2015 року йдеться саме про матір відповідачки-позивачки [PERSON] [PERSON], [PERSON] суду не надав, а вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, підтверджують, що [PERSON], [INFO], в колгоспі ніколи не працювала. Про незаконність записів про належність господарства [PERSON] до колгоспного двору свідчить і той факт, що такий запис внесено в 1978 році, в той час, коли голові господарства [PERSON] виповнилося 74 роки і вона фізично за віком та станом здоров»я не могла працювати в колгоспі, а також те, що при внесенні цих записів не зазначено, на якій підставі їх проведено. Незаконність вказаних записів, на думку суду, підтверджується і тим, що після набрання чинності Законом України «Про власність» в 1991 році діяльність колгоспних дворів припинилася, однак незважаючи на це, виконком Солуківської сільської ради в 1994 році знову змінює належність господарства [PERSON]І та вносить запис про віднесення його до колгоспного двору. За таких обставин суд приходить до висновку, що будь-яких правових підстав для віднесення господарства [PERSON], а після її смерті 23.12.1988 року господарства [PERSON] до колгоспного двору, тобто до суспільної групи «колгоспна» не було, а тому позов [PERSON] слід задоволити частково та відповідні записи про це в погосподарських книгах виконкому Солуківської сільської ради визнати недійсними, оскільки чинне законодавство не передбачає такого способу захисту прав як «припинення одного запису та відновлення іншого». При цьому суд вважає, що [PERSON] з поважних причин пропустила встановлений законом 3-річний строк на звернення в суд за захистом своїх порушених прав, оскільки про те, що в погосподарських книгах виконкому сільської ради є записи про належність їхнього господарства до колгоспного двору, дізналася тільки в 2015 році під час розгляду в суді справи за її позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житлом, а тому цей строк слід їй поновити як пропущений з поважних причин. З огляду на вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконкому сільської ради від 30.10.2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання за ним права власності на 1/5 частину майна в колгоспному дворі є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити, оскільки всі ці вимоги ґрунтуються на записах в погосподарських книгах виконкому Солуківської сільської ради про належність господарства [PERSON], а після її смерті [PERSON], до колгоспного двору, а суд визнає ці записи недійсними. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, \~Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року, Закону України «Про власність», Вказівок по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Наказами Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 та від 12 травня 1985 року № 5-24/26, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР\~від 25 травня 1990 року № 69, постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 3 від 02.03.1973 року "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах\~\~за позовами\~\~про захист права приватної власності», ст.ст. 256,257,261 ЦК України,

Outcome: approved