Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

До суду з названим позовом звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Марків Н., посилаючись на те, що ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 21.12.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим. Згідно з обвинуваченням [PERSON] , 31 липня 2018 року, близько 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21093, реєстраційний номер [NUMBER] , який, згідно висновку експерта № 12-1/1469 від 10 вересня 2018 року знаходився у технічно справному стані, та рухаючись по вул. Незалежності в с. Розкішна Ставищенського району, в напрямку до вул. Цимбала Сергія смт. Ставище Київської області, наближаючись до нерегульованого перехрестя з проїзної частини другорядної дороги вул. Незалежності с. Розкішна та до головної дороги вул. Цимбала Сергія смт. Ставище, виявив дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, діючи необережно - проявляючи злочинну недбалість, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1., 16.11. ПДР України не виявив небезпеку для руху, а саме мотоцикл „ALHA NW49-4", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався головною дорогою проїзної частини вул. Цимбала Сергія смт. Ставище, в напрямку с. Ясенівка Ставищенського району та не надавши йому перевагу в русі, розпочав маневр повороту ліворуч на головну дорогу проїзної частини вул. Цимбала Сергія , внаслідок чого, допустив зіткнення з вказаним мотоциклом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу - [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої гомілки в проекції колінного суглобу з пошкодженням капсули суглобу, власної зв`язки наколінника, відриву фрагменту великогомілкової кістки, забійної рани в проекції гомілковоступневого суглобу правої гомілки, закритого перелому обох кісток правої гомілки на рівні середньо-нижньої третини, які, згідно висновку експерта № 205 Д від 30.10.2018, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня та такі, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ „Ставищенська центральна лікарня" з 31 липня 2018 року по 4 вересня 2018 року, всього 35 ліжко-днів. Фактичні витрати на лікування потерпілого складають 28093,92 грн. Заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури просить суд стягнути з відповідача на користь держави витрачені КЗ „Ставищенська ЦРЛ" на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] кошти в сумі 28093,92 грн. В судове засідання прокурор не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі (а.с. 175). Представник Управління фінансів Ставищенської РДА Київської області в судове засідання не прибув, вказане управління подало заяву про підтримання позовних вимог прокурора та про розгляд справи у відсутність їх представника (а. с. 26). Представник Комунального закладу „Ставищенська центральна районна лікарня" в судове засідання не прибув, вказаний заклад подав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника (а. с. 43, 138). Відповідно до повідомлення головного лікаря Комунального некомерційного підприємства „Ставищенська центральна районна лікарня" Ставищенської районної ради Київської області від 11 липня 2019 року (а.с. 158) Комунальний заклад „Ставищенська центральна районна лікарня" реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство „Ставищенська центральна районна лікарня" Ставищенської районної ради Київської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 174), до суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить справу розглядати без його участі (а.с. 162) та відзив (а.с. 28-29), в якому зазначає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки прокурор обґрунтовує своє право звернення до суду тим, КЗ «Ставищенська ЦРЛ» та управління фінансів Ставищенської РДА, не виконуючи належним чином своїх повноважень, не звернулись з позовом про відшкодування шкоди. Проте, прокурором подано даний позов через 14 днів з моменту набрання ухвалою законної сили. З урахуванням загального трирічного терміну позовної давності КЗ «Ставищенська ЦРЛ» та управління фінансів Ставищенської РДА має право на протязі трьох років подати даний позов, тому доводи про бездіяльність позивачів є безпідставними, так як останні мають значний термін для звернення з даним позовом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 56 ЦПК України прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Оскільки прокурор не має жодного права на звернення з вказаним позовом, його доводи з даного приводу є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, тому позов не підлягає до задоволення, а справа підлягає до закриття. Суд, заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 21.12.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим (а.с. 9). Вказаною ухвалою встановлено, що згідно з обвинуваченням [PERSON] , 31 липня 2018 року, близько 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки "ВАЗ-21093", реєстраційний номер [NUMBER] , який, згідно висновку експерта № 12-1/1469 від 10 вересня 2018 року знаходився у технічно справному стані, та рухаючись по вул. Незалежності в с. Розкішна Ставищенського району, в напрямку до вул. Цимбала Сергія смт. Ставище Київської області, наближаючись до нерегульованого перехрестя з проїзної частини другорядної дороги вул. Незалежності с. Розкішна та до головної дороги вул. Цимбала Сергія смт. Ставище, виявив дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, діючи необережно - проявляючи злочинну недбалість, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1., 16.11. ПДР України не виявив небезпеку для руху, а саме мотоцикл „ALHA NW49-4", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався головною дорогою проїзної частини вул. Цимбала Сергія смт. Ставище, в напрямку с. Ясенівка Ставищенського району та не надавши йому перевагу в русі, розпочав маневр повороту ліворуч на головну дорогу проїзної частини вул. Цимбала Сергія , внаслідок чого, допустив зіткнення з вказаним мотоциклом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу - [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої гомілки в проекції колінного суглобу з пошкодженням капсули суглобу, власної зв`язки наколінника, відриву фрагменту великогомілкової кістки, забійної рани в проекції гомілковоступневого суглобу правої гомілки, закритого перелому обох кісток правої гомілки на рівні середньо-нижньої третини, які, згідно висновку експерта № 205 Д від 30.10.2018, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня та такі, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння. У зв`язку з отриманням вказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗ „Ставищенська центральна лікарня" з 31 липня 2018 року по 4 вересня 2018 року, всього 35 ліжко-днів, витрати на лікування потерпілого складають 28093,92 грн., що підтверджується довідкою вказаного медичного закладу від 5 жовтня 2018 року № 1083 із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого (а. с. 8). Розрахунки проведено згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою КМУ від 16 червня 1993 року № 545 (а.с. 8). Згідно довідки КЗ „Ставищенська ЦРЛ" Ставищенської районної ради Київської області від 16.01.2019 № 58 відповідачем вказані кошти не відшкодовані (а. с. 182). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України суду вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 (надалі Порядку), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» передбачено, що позов про стягнення таких витрат може бути пред`явлений закладом охорони здоров`я, органом Державного казначейства України або прокурором. Також, відповідно до вимог п. 3 вищевказаного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Доводи, наведені у відзиві на позов про недоведеність підстав для звернення прокурора з вказаним позовом не заслуговують на увагу, оскільки необхідність такого звернення відповідає вимогам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», правовій природі правовідносин та специфіці діяльності суб`єкта, в інтересах якого прокурор звернувся з позовом до суду. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та в порядку, встановлених законом. Відповідно зі ст. 121 Конституції України та ч. 2 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Як вбачається із повідомлень КЗ „Ставищенська центральна районна лікарня" Ставищенської районної ради Київської області № 58 від 16 січня 2019 (а.с. 182) та Управління фінансів Ставищенської районної державної адміністрації Київської області № 01-28/62 від 25 лютого 2019 (а.с. 181) вказаними медичним закладом та фінансовою установою не вживались заходів щодо пред`явлення позову до суду про стягнення з [PERSON] вказаних витрат. Згідно з ч. 3 статті 23Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Вказані вимоги прокурором дотримано. Перед зверненням до суду з вказаним позовом 17 січня 2019 прокурор повідомив про це Управління фінансів Ставищенської районної державної адміністрації Київської області та КП „Ставищенська районна Центральна районна лікарня" Ставищенської районної ради Київської області, що підтверджується відповідним повідомленням від 09.01.2019 (а.с. 11). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»). Суд погоджується з доводами прокурора про те, що ненадходження коштів до бюджету призводить до неналежного фінансування діяльності зазначеного лікувального закладу та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. Відповідно до п. п. „а" п.3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, а також дільничні лікарні, медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські та фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги). Відповідно до повідомлення головного лікаря Комунального некомерційного підприємства „Ставищенська центральна районна лікарня" Ставищенської районної ради Київської області від 11 липня 2019 року (а.с. 158) Комунальний заклад „Ставищенська центральна районна лікарня" реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство „Ставищенська центральна районна лікарня" Ставищенської районної ради Київської області, який фінансується за рахунок коштів районного бюджету, розпорядником яких є Управління фінансів Ставищенської районної державної адміністрації Київської області. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки КЗ «Ставищенська центральна районна лікарня» Ставищенської районної ради Київської області було понесено витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 28093,92 грн., - з відповідача слід стягнути вказану суму на користь вказаного комунального закладу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved