Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач вернувся до суду з позовом до ПП «ДОК-К» в якому просить стягнути на його користь 37 475,16 грн. заподіяної йому шкоди внаслідок ДТП. В обґрунтування вимог зазначає, що 26 червня 2013 року в 14 год. 40 хв. в м. Житомирі на вул. Київське шосе, 16 сталось ДТП. Учасниками зіткнення були належний на праві власності ПП «ДОК-К» вантажний автомобіль з причепом МАЗ 6303 номерний знак [NUMBER] та легковий автомобіль VOLKSWAGEN ПОЛО номерний знак [NUMBER], рік випуску 2012, який належить позивачу на праві приватної власності. Внаслідок ДТП легковому автомобілю VOLKSWAGEN ПОЛО нанесені механічні пошкодження задньої центральної частини кузова. ДТП відбулась з вини водія [PERSON], який є працівником ПП «ДОК-К». Під час розгляду справи позивач подав заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку з частковою сплатою коштів ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», тому просить стягнути з ПП «ДОК-К» 25 135,95 грн., з яких: 15 452,67 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля, 5633,28грн. - втрата товарної вартості автомобіля, 600 грн. - витрати по оплаті послуг експерта, 450 грн. - витрати на послугу експерта, 3 000 грн. - моральної шкоди (а.с. 51-52). В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов та стягнути з відповідача 25 135,95 грн. завданої шкоди. Представник відповідача ПП «ДОК-К» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заявою від 18.02.14р. просив розглядати справу без участі представника (а.с. 47). В задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав викладених в запереченнях проти позову (а.с. 48-50). Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» в судове засідання не з'явився, 21.02.2014 року подав до суду пояснення по справі та просив суд розглядати справи за його відсутності (а.с. 114-115). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2013 року в 14 год. 40 хв. в м. Житомирі на вул. Київське шосе, 16 сталось ДТП. Учасниками зіткнення були належний на праві власності ПП «ДОК-К» вантажний автомобіль з причепом МАЗ 6303 номерний знак [NUMBER] та легковий автомобіль VOLKSWAGEN ПОЛО номерний знак [NUMBER], рік випуску 2012, який належить позивачу на праві приватної власності. Внаслідок ДТП легковому автомобілю VOLKSWAGEN ПОЛО нанесені механічні пошкодження задньої центральної частини кузова. ДТП відбулось по вині водія [PERSON], який перебував в трудових відносинах з відповідачем та керував автомобілем МАЗ 6303 номерний знак [NUMBER] та який допустив порушення п.п. 13.1,10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. 05 серпня 2013 року Ірпінським міським судом Київської області водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються постановами Ірпінського міського суду Київської області (а.с. 9,10). Вантажний автомобіль МАЗ 6303, номерний знак [NUMBER], Приватним підприємством «ДОК-К» застрахований згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AB 9928991, який виданий Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» зі строком дії з 11.06.13р. по 10.06.14р. (а.с. 64). Згідно п.4 та п.5 полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю становить сто тисяч гривень, а за шкоду, заподіяну майну - п'ятдесят тисяч, при цьому розмір франшизи становить нуль гривень. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Також згідно ст. 26-1 цього закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до ст. 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 33 зазначеного Закону перелічено необхідні дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно п34.2. ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Пунктом 34.3. статті 34 Закону визначено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Статтею 32 Закону визначені випадки, коли шкода не відшкодовується. Зокрема, згідно п. 32.7 ст. 32 страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2013р. за участю оцінювача [PERSON]. та позивача було складено акт №б/н огляду колісного транспортного засобу, а саме VOLKSWAGEN ПОЛО номерний знак [NUMBER] (а.с. 124). 31.07.2013р. оцінювач ТОВ "Юніверсал асістенс-Україна" [PERSON] складено звіт №2809/1463 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, згідно якого зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу становить 32035,27грн. (а.с. 116-145). Відповідно до платіжного доручення №11640 від 25.09.2013р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» було перераховано позивачу 26696,06грн., а на підставі платіжного доручення №580 від 17.01.2014р. - 5339,21грн., в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди. Таким чином, страховиком було відшкодовано позивачу 32035,27грн., що визнається останнім. Разом з тим, на підставі заяви позивача від 04 липня 2013 року Житомирським експертно-консультаційним бюро П.П. [PERSON], в присутності представника ПП «ДОК-К» водія вантажного автомобіля МАЗ 6303 [PERSON], на станції технічного обслуговування товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ОПАД» (м. Житомир), проведено огляд транспортного засобу VOLKSWAGEN ПОЛО реєстраційний номер [NUMBER]. По результатах огляду складено висновок № 271 експертного автотоварознавчого дослідження від 05 липня 2013 року, згідно якого, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля VOLKSWAGEN ПОЛО на 04.07.2013року складає 40424,52грн.; вартість відновлювального ремонту - 35190,9грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 35190,9грн.; величина втрати товарної вартості автомобіля - 5233,62грн. За проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем проведена оплата в розмірі 600 грн. (а.с.65-83). Крім того, позивач вказує, що 02.10.2013р. при повторному зверненні позивача до спеціалізованої станції ТОВ Фірма "Опад" по проведенню ремонтних робіт по відновленню автомобіля було додатково виявлено потребу в заміні балки заднього мосту, що призвело до додаткових витратах. 16.10.2013р. Житомирським експертно-консультаційним бюро П.П. [PERSON], було проведено експертне товарознавче дослідження та складено висновок №271А, згідно якого, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля VOLKSWAGEN ПОЛО на 15.10.2013року складає 53121,22грн.; вартість відновлювального ремонту - 47487,94грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 47487,94грн.; величина втрати товарної вартості автомобіля - 5633,28грн. За проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем проведена оплата в розмірі 450 грн. (а.с.84-108). Виходячи з уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 15452,67грн. Дана сума становить різницю між визначеною вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу в розмірі 47487,94грн., яка визначена згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №271А від 16.10.2013р. та відшкодаваної страховою компанією суми завданої шкоди в розмірі 302035,27грн., яка визначена на підставі звіту №2809/1463 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу. Позивач заперечує обґрунтованість звіту зробленого ТОВ "Юніверсал асістенс-Україна", зокрема тим, що він не був присутній при огляді його автомобіля 08.07.2013р. оцінювачем [PERSON] Разом з тим, копія акту огляду колісного транспортного засобу, яка належним чином завірена, містить підпис позивача. Крім того, з наданих висновків експертного автотоварознавчого дослідження №271 від 05.07.2013р. та №271А від 16.10.2013р. вбачається, що огляд автомобіля позивача проводився також за відсутністю представника страхової компанії. Згідно ч.1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Оскільки звіт №2809/1463 від 31.07.2013р. та висновки експертного автотоварознавчого дослідження №271 від 05.07.2013р. та №271А від 16.10.2013р. містять різні суми завданої позивачу матеріальної шкоди, суд, виходячи з потреби у спеціальних знаннях, з урахуванням вимог про належність та допустимість доказів, зважаючи на обов'язок потерпілого доводити розмір завданої шкоди, роз'яснив позивачу та його представнику право на подання заяви про призначення судової експертизи. Проте, позивач таким правом не скористався. Враховуючи дані обставини, суд вважає, що позивачем не було доведено розмір майнової шкоди в частині вартості відновлювального ремонту автомобіля. Виходячи з того, що величина втрати товарної вартості автомобіля, яка згідно висновку №271А станом на 15.10.2013р. становила 5633,28грн., була розрахована виходячи з вартості відновлювального ремонту, суд також вважає позов в цій частині недоведеним. Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Разом з тим, згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як вказувалося вище, в полісі №АВ/9928991 визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі п'ятдесят тисяч гривень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов подано не до тієї особи і ПП «ДОК-К» не є належним відповідачем по справі, оскільки, з огляду на наведені вище норми ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повинен був звернутися із вимогами до страховика, в даному випадку до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», яка у разі доведеності розміру майнової шкоди, зобов'язана здійснити страхову виплату в межах п'ятдесяти тисяч гривень. У випадку перевищення розміру шкоди ліміту відповідальності, така різниця підлягає відшкодуванню страхувальником. Позивач відмовився скористатися встановленим статтею 33 ЦПК України правом на подання клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «ВУСО». Таким чином, суд відмовляє в позові щодо стягнення величини втрати товарної вартості автомобіля у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю такої вимоги. В задоволенні позову щодо стягнення вартості відновлювального ремонту суд відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю та у зв'язку з тим, що ПП «ДОК-К» не є належним відповідачем. Виходячи з даних обставин, не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягненення 600грн. та 450грн. витрат на проведення експертних автотоварознавчих досліджень. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Разом з тим, виходячи з положень Закону, страховик не відшкодовує моральну шкоду завдану потерпілому у зв'язку з пошкодженням його майна. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Тому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок ДТП, винуватцем якого визнано працівника відповідача, позивачу була спричинена моральна шкода, яка виразилась в душевних хвилюваннях внаслідок пошкодження автомобіля, в порушенні установленого способі життя, в докладанні додаткових зусиль для врегулювання спірних правовідносин та бере до уваги період часу пов'язаний з цим. Виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду необхідно визначити у розмірі 2000 грн. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість своїх вимог лише частково. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог, при цьому слід врахувати розмір мінімальних ставок судового збору визначених Законом України "Про судовий збір".

Outcome: partial