Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~19 червня 2020 року, позивач звернулася до суду з позовною заявою, до іноземного підприємства «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед». Свої вимоги мотивувала тим, що 09 серпня 2018 року о 09 год. 50 хв. в м. Львові на перехресті вул. Дорошенка - Крива Липа, - [PERSON] , керуючи транспортним засобом "SEAT" реєстраційний номер [NUMBER] , вчинив зіткнення з трамваєм марки "Електрон", після чого виїхав на тротуар та здійснив наїзд на позивача. Внаслідок ДТП остання отримала легкі тілесні ушкодження. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2020 року було відкрито провадження у справі, та вирішено здійснювати розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11 листопада 2020 року за клопотанням представника відповідача до участі у справі було залучено ПрАТ «СК «Провідна» у якості третьої особи на сторні відповідача. 02 березня 2021 року ухвалою судді Фролової Л.Д. було задоволено клопотання представника позивача та замінено склад відповідачів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Іноземного підприємства «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед», [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, виключивши [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив задовільнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача - іноземного підприємства «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, зазначила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами проходження нею лікування, що було наслідком ДТП, при цьому лист непрацездатності свідчить про те, що позивач не працювала лише 2 дні у зв`язку з невиробничою травмою. Сума моральної шкоди, на думку представника відповідача, є завищеною та такою, що не підтверджена жодним доказом. Розмір витрат на професійну правову допомогу є необґрунтованим та суттєво завищеним, не співмірним з категорією даної справи. У зв`язку з цим, в задоволенні позовної заяви просила відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з*явився. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши подані матеріали справи дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~\~\~\~\~\~\~\~\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 2 частини другої\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку\~\~\~з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з частиною першою\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~\~1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою\~статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судовим розглядом було встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області Панчук О. було надано відповідь про те, що відомості за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 серпня 2018 року по вул. Дорошенка у м.Львові, учасником якої вона стала - зареєстровано Галицьким ВП ГУНП у Львівські області в системі ІПНП за номером 27009 від 09 серпня 2018 року та проведено перевірку. За результатами такої перевірки відомості до ЄРДР не вносились, а матеріали скеровано до Яворівського ВП ГУНП у Львівській області для притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] . Відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області від 04 вересня 2018 року, [PERSON] 09 серпня 2018 о 09 год. 50 хв., в м.Львові на перехресті вул.Дорошенка - Крива Липа, керуючи транспортним засобом "SEAT" реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався, що це буде безпечно та вчинив зіткнення з трамваєм марки "Електрон" реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , після чого, частково виїхав на тротуар та здійснив наїзд на пішохода, в результаті чого заподіяв технічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, а пішохід [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження. У вказаній постанові Яворівський районний суд Львівської області дійшов висновку про доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та стягнув з нього 340 (триста сорок) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави, та 352 грн. 40 коп. судового збору. \~ \~ \~ \~Під час судового розгляду представником відповідача був визнаний факт, що [PERSON] на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у трудових відносинах з іноземним підприємством «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед». Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведених норм права, шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Приписами положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що позивач була учасником дорожньо транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника підприємства відповідача, що не заперечувалося представником відповідача під час судового розгляду. Згідно відповіді комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 14 листопада 2019 року, [PERSON] дійсно зверталася за наданням медичної допомоги в МТП КЛШМД м. Львова, з діагнозом: забій м`яких тканин, підшкірна гематома н/3 правої гомілки. З урахуванням зазначеного, суд погоджується, що внаслідок ДТП та отриманої травми, позивач отримала певні фізичні страждання та емоційний стрес, що дають підстави для часткового відшкодування моральної шкоди. В той же час, позивач вказує у позовній заяві, що вона не могла виконувати функції голови об*єднання співвласників багатоквартирного будинку «Львівська мрія 23» у зв*язку з лікуванням травми, отриманої під час ДТП. По-перше, суду не було надано доказів, що вона дійсно перебуває чи у трудових, чи у договірних відносинах з об*єднанням співвласників. По-друге, в листку непрацездатності серії АДП №287081 (а.с.6), який був наданий позивачем, взагалі не зазначений діагноз, інші медичні документи суду не надані, а відтак, суд позбавлений можливості встановити зв*язок між травмою та лікуванням і встановити порушення нормального способу життя, неможливість виконання посадових обов*язків. По-третє, суду не надано доказів, що внаслідок ДТП порушені звичайні життєві зв*язки позивача, в частині відвідування з сином спортивних секцій (відсутні докази, що син їх відвідував до отримання травми). Звернення ж за юридичною допомогою не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання розміру моральної шкоди, суд керується роз*ясненнями, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, враховуючи надані позивачем докази, вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про стягнення з іноземного підприємства «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на користь позивача 5 000 грн. на відшкодування фізичних страждань, внаслідок отриманої травми. Щодо стягнення судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду по справі № 320/3271/19 від 07 травня 2020 року, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «East/WestAllianceLimited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Положеннями\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Проте, суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, він повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги №1303, згідно якого сторони погодили вартість правових послуг, а саме вартість однієї години роботи адвоката становить 1000 гривень, загальна вартість послуг по даній справі становить 7000 гривень, завдаток по даній справі становить 4000 гривень. Згідно акту виконаних робіт №1 до договору-доручення №1303 від17 березня 2020 року, вартість послуг складається: - з правового аналізу матеріалів справи, наданих клієнтом, підготовки та надіслання адвокатських запитів до Яворівського районного суду Львівської області та ІП"Кока-Кола Беверіджис Україна Лімітед" з метою зібрання доказів по справі про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - 2 год; - підготовки позовної заяви та клопотання про витребування доказів по справі, формування пакету додатків до позову та надіслання до суду - 3 год; - участі в судовому засіданні в Галицькому районному суді м.Львова -0,5 год; \~ \~ \~ \~- підготовці, надісланні на адресу відповідача, третьої особи та в суд заяви про відмову від позовних вимог до [PERSON] та додаткове обґрунтування розміру моральної шкоди - 1,5 год. Розмір оплати за надану правову допомогу склав - 7 год. х 1000 грн. = 7\~000 грн. \~Проте, дана\~категорія справ\~не є\~складною для\~написання позовної\~заяви.\~ Зізмісту позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на декількох сторінках та основний її зміст складають лише норми матеріального права, встановлені ЦК України та ЦПК України, без, будь-якого, дослідження судової практики чи практики ЄСПЛ. На думку суду, правовий аналіз адвокатом протягом двох годин, не знайшов свого підтвердження. Заявлені представником позивача години є очевидно завищеними також і для складання подібної позовної заяви, витребування доказів та формування пакету додатків. Враховуючи, що предмет спору у справі є незначної складності, до позову фактично долучені чотири письмових докази на 4 аркушах, - заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу загальною тривалістю 3 години є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову. Щодо\~ \~ \~ \~ \~заяви про відмову від позовних вимог до [PERSON] та додаткового обґрунтування розміру моральної шкоди, суд зазначає, що така стосувалася визнання [PERSON] неналежним відповідачем у справі, складена на двух аркушах, в тому числі з додатковими поясненнями. Щодо останніх, суд вважає за необхідне зазначити, що письмові пояснення не є заявою по суті спору, не відповідають критерію необхідності, а тому правова допомога в частині подання таких пояснень не є обов`язковою для відшкодування. Крім того, сумнів у обґрунтованості розрахунку викликає і факт підписання 17 березня 2020 року додатку №1 із зазначенням вартості робіт ( 7 годин х 1000 грн. = 7000 грн), тобто у березні 2020 року адвокату було відомо наперед обсяг її робіт та тривалість судових засідань у квітні, червні, листопаді поточного року, які відображені в акті виконаних робіт на суму 7000 гривень. \~ \~ \~ \~ Таким чином, аналізуючи викладене, беручи до уваги положення\~ЦПК України, суд погоджується з позицією представника відповідача, що справа є незначної складності, розмір витрат зазначений адвокатом не є пропорційний до предмету спору так як і час витрачений адвокатом на виконання\~відповідних робіт, та приходить до переконання, що\~розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. У вказаній цивільній справі суд вважає достатнім стягнути з іноземного підприємства «Кока Кола Беверіджиз Україна Лімітед» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Судовий збір. \~ \~ \~ \~У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що сума судового збору становить 840, 80 грн., при цьому позовні вимоги було задоволено частково, з позивача та з відповідача слід стягнути суму судового збору солідарно в рівних частинах, що розраховано за формулою 840,80?2 = 420,40 грн.

Outcome: approved