Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі ПрАТ «УПСК») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просить стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 40000,00 грн та 2102,00 грн судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 листопада 2018 року о 19 год 30 хв [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », рухаючись по автодорозі Н-09 Мукачево-Львів в смт Делятин, по вул. 16 Липня, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалася в зустрічному напрямку, по правому краю проїзної частини дороги. Внаслідок ДТП потерпіла отримала тілесні ушкодження, від яких померла. Винним у скоєнні даної пригоди визнано відповідача. 22 червня 2018 року між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3035960. У відповідності до умов Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам, в зв`язку з чим ПрАТ «УПСК» відшкодовано потерпілій [PERSON] майнову шкоду в розмірі 40000,00 грн. Ухвалою від 31 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою від 07 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не подав, заяв та клопотань до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04 листопада 2018 року о 19 год 30 хв [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », рухаючись по автодорозі Н-09 Мукачево-Львів в смт Делятин по вул. 16 Липня допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалася в зустрічному напрямку, по правому краю проїзної частини дороги. Внаслідок ДТП потерпіла отримала тілесні ушкодження, від яких померла. Винним у скоєнні даної пригоди визнано відповідача [PERSON] Вироком Івано-Франківського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання - три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки (а.с. 14-17). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21063», реєстраційний номер « [NUMBER] », на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УПСК», що підтверджується копією полісу спец. знак АМ 3035960 (а.с.10). Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1.ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. Згідно п. 27.1. цієї статті страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.2. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п. 27.3. страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. В п.27.4. зазначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Також п. 27.5. передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Потерпіла [PERSON] 13 січня 2020 року звернулась з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та виплату страхового відшкодування до позивача (а.с.18-33), представивши докази своїх витрат, пов`язаних з вчиненням відповідачем ДТП. Страхове відшкодування в сумі 40000,00 грн позивачем ПрАТ «УПСК» було виплачено [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № 9073 від 15 січня 2020 року (а.с.34). Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). З вироку Івано-Франківського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року відносно [PERSON] за вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України вбачається, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди. Крім того, робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ-21063» під керуванням [PERSON] знаходилась у стані відмови через заклепування гальмівного трубопроводу, що призвело до не спрацювання задніх гальмівних механізмів і, окрім того, на задній вісі вказаного автомобіля були встановлені шини різних розмірів, різних моделей з різними малюнками протектора, що впливає на погіршення гальмівних властивостей транспортного засобу (збільшення величини гальмівного шляху) та стійкості транспортного засобу при застосуванні водієм гальмування, а також може спричинити відвід транспортного засобу від заданого водієм напрямку руху. Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу підставні, обґрунтовані відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення від 21 липня 2020 року позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved