Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Служба у справах дітей Чигиринської райдержадміністрації звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], поскільки відповідач систематично не займається вихованням дитини, матеріально не підтримує, не цікавиться її життям і здоров"ям, не працює, оскільки є інвалідом ІІІ групи (двостороння хронічна сенсоневральна глухота з народження), не має можливості створити належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Внаслідок недобросовісного ставлення та ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, відповідачка створила умови, через які малолітня постійно перебуває в комунальних закладах Черкаської області. У судовому засіданні представник позивача Тетерюк В.Г. позов підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, зазначивши, що дитина на даний час перебуває у сім'ї своєї тітки [PERSON], яка проживає в с. Сагунівка Черкаського району Черкаської області. Відповідач не цікавиться долею дитини не відвідує її протягом тривалого часу, матеріально не забезпечує, не цікавиться її навчанням та вихованням. Батько дитини записаний зі слів матері. Неповнолітня має двосторонню сенсоневральну глухоту ІV ступеня, спілкується жестовою мовою, розмовна мова відсутня, голос розвинений слабо, мовне дихання потребує значної корекції, читає по губах. Відповідач [PERSON], за допомогою сурдоперекладача -[PERSON], позов не визнала у повному обсязі, де пояснила суду, що вона дуже любить свою донечку і бажає спільно з нею проживати, піклуватися про неї, годувати, купати. На даний момент в неї немає можливості спільно проживати з донькою, адже будинок, де вона проживає, не придатний для проживання дитини. На даний час вона проживає в с. Сагунівка Черкаського району Черкаської області, у своєї сестри [PERSON], на вихованні якої перебуває неповнолітня [PERSON], 2009 року народження. [PERSON] працює по найму та отримані кошти передає [PERSON] для потреб дитини. Також пояснила, що вона розуміє, що їй необхідно трохи наладити умови свого проживання, вона вже змінилася, алкогольними напоями не зловживає, а те, що вона не приїзджала до дитини, коли та навчалася у Корсунь-Шевченківській спеціалізованій школі є те, що вона не знає як туди доїхати, беручи до уваги свою хворобу, а тому просить суд не позбавляти її батьківських прав. Прокурор не заперечувала проти задоволення позову, поскільки відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків і не займається вихованням дітей, не цікавиться їх долею, не забезпечує матеріально, тому її доцільно позбавити батьківських прав. Також, він вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей до їх повноліття. Представник третьої особи Вовкогон А.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, просив їх задовольнити, пояснивши, що відповідач є інвалідом дитинства, ніде не працює, проживає в с. Трушівці Чигиринського району Черкаської області в будинку, який належить її матері, [PERSON]. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, за характером - неврівноважена, схильна до бродяжництва. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони не бачили дитину відповідача за місцем її проживання та вважають, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. Вислухавши пояснення сторін, інших учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав. При вирішенні спору суд керується вимогами ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України та розглядає справу у межах заявлених вимог та наданих доказів. Як вбчається з повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області 31.10.2008 року, [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 15.12.2015 року № 00016110208, батько неповнолітньої [PERSON], [INFO] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається з Витягу із акту огляду у МСЕК № 004420 від 06.06.2001 року, [PERSON], 1985 року народження, є інвалідом ІІІ групи, з діагнозом: двостороння хронічна сенсоневральна глухота з народження. Вказана хвороба не є перешкодою для виконання гр. [PERSON] батьківських обов'язків та підставою для видачі висновку лікарсько-консультативної комісії, що підтверджується листом Чигиринської центральної районної лікарні від 08.06.2016 № 592/05. З витягу із протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 02.06.2015 року № 437 вбачається, що [PERSON] має порушення слуху, де рекомендовано на 2015-2016 роки навчання за програмою для глухих. Відповідно до виписки із медичної карти за період 05.01.2016 року по 18.01.2016 рік, [PERSON] перебувала на лікуванні з діагнозом симптоматична епілепсія. Згідно довідок №№ 904, 905 від 15.06.2016 року, виданих виконкомом Трушівської ради, відповідач зареєстрована та проживає у будинку [ADDRESS] та має склад сім"ї: голова двору-[PERSON] (мати відповіача) та [PERSON] (дочка відповідача). Як вбачається з характеристики виконавчого комітету Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області 15.06.2016 року № 229, відповідач характеризується негативно. У довідці-характеристиці від 04.04.2016 року №67 виданої третьою особою, зазначено, що на час навчання [PERSON], відповідач не приїжджала до своєї доньки, матеріально не забезпечувала та не піклувалася нею, яка характеризується посередньо. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснено в п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання /крім хронічного алкоголізму чи наркоманії/ або з інших незалежних від неї причин. Під час судового розгляду суду встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітньої [PERSON], 2009 року народження в зв'язку з тим, що вона є глухонімою та не в повній мірі усвідомлює ту відповідальність, яку на неї покладено під час виховання дитини. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, доказів винної поведінки відповідача, свідомого та систематичного її ухилення від виконання батьківських обов'язків матеріали справи не містять. За таких обставин, суд, враховуючи відсутність у відповідача належних умов для постійного проживання її доньки , суд не вважає поведінку відповідача винною, та такою, що свідчить про її свідоме ухилення від виконання батьківських обов"язків, беручи до уваги її хворобу та важкість орієнтуватися у соціальних зв"язках, де допомоги чи будь-яке сприяння у цьому з боку позивача матеріали справи не містять. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] виданий Чигиринською районною державною адміністрацією від 20.07.2016 № 451/01-01-25, підготовлений службою у справах дітей Чигиринської РДА лише на підставі актів обстеження умов проживання відповідача від 19.05.2016 та 24.06.2016 року, а також акту про невідвідування Комунального закладу "Корсунь-Шевченківська спеціальна школа-інтернат І-ІІІ ступенів Черкаської обласної ради" від 02.06.2016 року, де акти обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.12.2015 та 14.01.2016 року визнані судом недопустимими. Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, а саме з висновку органу опіки та піклування Трушівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. с. Трушівці [PERSON] від 24.06.2016 року № 238, що зазначені підстави позбавлення батьківських прав [PERSON] - зроблені без належних підтверджуючих документів. Тому, суд критично оцінює вказаний висновок, і не вважає його достатньою підставою для застосування до відповідача крайнього заходу у виді позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. При цьому, представник позивача підтвердила суду, що термін для усунення недоліків, виявлених при перевірці умов проживання гр. [PERSON], не надавався, сім'я з 2010 року перебуває на обліку служби у справах дітей Чигиринської РДА, як неблагополучна. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, бесіди проводилися з відповідачкою як в письмовому (лише одна бесіда - а.с. 39) так і в усному виді без присутності сурдоперекладача, що в свою чергу не дає підстав вважати, що [PERSON] дійсно усвідомлювала значення суті проведених бесід. З цього слідує, що служба у справах дітей Чигиринської районної державної адміністрації не встановлювала дійсних причин, обставин не виконання відповідачем своїх батьківських обов"язків, належним чином не попереджала відповідача про неналежне виконання нею батьківських обов'язків по відношенню до її неповнолітньої дочки та не намагалася зберегти сім'ю [PERSON], що в свою чергу суперечить преамбулі до Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Судом також встановлено, що відповідач жодного разу не притягувалась як до кримінальної так і до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, рішення суду щодо цього-відсутні, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває. Відповідач не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації, як одержувач допомог і за призначення не зверталась, що вбачається з довідки управління соціального захисту населення Чигиринської райдержадміністрації від 08.07.2016 року № 657/04-05 (а.с. 26). Також, суд не приймає в основу доказів думку представника органу опіки та піклування Трушівської сільської ради Вовкогона А.М., який в судовому засіданні зазначив про доцільність позбавлення батьківськитх прав відповідача, оскільки основною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, на його думку, є те, що [PERSON] перебуває в складних життєвих обставинах та стоїть на обліку, як неблагополучна сім'я. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні зазначили, що вони не бачили дитину відповідача за місцем її проживання, а тому вважають, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. Суд не приймає до уваги свідчення свідка [PERSON], яка стверджувала про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків, у зв"язку з тим, що вона, як встановлено судом і даний факт жодною зі сторін не оспорюється, є двоюрідною сестрою відповідача і у якої на даний час тимчасово проживає неповнолітня [PERSON], 2009 року народження, над якою вона у майбутньому хоче встановити опіку. Таким чином, суд вважає, що при розгляді даної справи не встановлено достовірних доказів факту, що наявність батьківства у [PERSON] щодо дитини суперечить саме її інтересам, і позбавлення відповідача батьківства буде сприяти інтересам дитини, а позивачем в судовому засіданні не надано жодних доказів на заперечення цього. З урахуванням цього, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача, тому у позові слід відмовити повнстю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed