Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначають, що 27.11.2016 року приблизно о 19 год. 00 хв., [PERSON] під час виконання своїх трудових обов`язків, керуючи автобусом «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» в порушення вимог п.п. 10.1, 11.4, 34.1 «Правил дорожнього руху України», виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ - 21124», під керуванням [PERSON] . В результаті зіткнення потерпілий [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1279 від 05.01.2017 року , отримав тілесні ушкодження у виді: внутрішньо-суглобового косого перелому дистального мета епіфізу правої великогомілкової кістки; перелому шиловидного відростку лівої променевої кістки; рани нижньої третини лівого передпліччя; саден обох колінних суглобів; садна підборіддя, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень визначаються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за критерієм довготривалого розладу здоров`я. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] завдана матеріальна шкода у розмірі 5727,13 грн., з яких витрати на лікування - 3045,32 грн. та 2681,81 грн. недоплачена заробітна плата. Крім матеріальної, позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом, фізичним болем, вимушеною відмовою від звичного способу життя, внаслідок тривалого лікування, фактичним знищенням автомобіля, який належить його матері, та яким він постійно користувався. В рузльтаті ДТП позивачу [PERSON] завдана матеріальна шкода, у зв`язку з пошкодженням, а фактично знищенням належного їй транспортного засобу, що підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження № 18 від 21.02.2017 року, відповідно до якого завдана шкода, яка дорівнює ринковій вартості автомобіля на день ДТП, становить 93910 грн. Крім того, [PERSON] понесені витрати у зв`язку із проведенням автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн. та послуги евакуатора у сумі 700 грн. Також позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях, пов`язаних із отриманням тілесних ушкоджень її сином [PERSON] , а також у зв`язку з фактичним знищенням, належного їй автомобіля, яку оцінює у розмірі 20000 грн. Після збільшення позовних вимог просять остаточно стягнути: -з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 4727,13 грн. -з ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 30000 грн. -з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 25000 грн. -з ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 23378 грн. та на відшкодування моральної шкоди 20000 грн. -з усіх відповідачів на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та 800 грн. витрат на оплату автотоварозназнавчого дослідження. Ухвалою судді від 21.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 03.01.2020 року відповідачем ПАТ «Укртатнафта» подано відзив на позовну заяву. Зазначають, що позивачами не надано належних доказів на обґрунтування спричиненої моральної шкоди. Процесуальні витрати пов`язані з участю представника потерпілого в ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] є витратами, які у разі обвинувального вироку повинні бути покладені на обвинуваченого. Крім того, ПАТ «Укртатнафта» застрахувало цивільно-правову відповідаьність трнспортного засобу у ПрАТ «СК «Арсенал страхування», а тому обовязок відшкодувати збитки виника безпосередньо у страховика. На підстав викладеного просять віідмовити у задоволенні позову. Вдповідачем ПрАТ «СК «Арсенал страхування» подано відзив. Зазначають, що 18.12.2019 року [PERSON] подала завнику заву про погодженння розміру срахового відшкодування, де зазначила, що з розміром страхового відшкодування 70532 грн. погоджується. Таким чином, позивач [PERSON] та сраховк досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Арсенал страхування» виконала свої зобов`язання сплативши вищевказану суму. Щодо відшкодуання шкоди повязоної з лікуванням [PERSON] зазначають, що з частини наданих позивачем квитанцій не вбачається, що ці витрати є обгрунтованими, чи підтверджена необхіднсть їх здійснення заклодом охорони здоровя, отже не в повному обсязі відповідають розміру заявлених вимог, а тому не підлягають відкодуванн. З розміром шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 2681,81 грн. погоджуються. Щодо витрат на правничу допомогу вказуюь, що відповідно до актів надання правничої допомоги вбачаєься, що позвачі просять стягнути витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду кримінального провадження та які не повязані з розглядом вказаої справи, а тому в силу норм ЦПК не можуть бути стягнуті на корсить позивачів. Позивачі [PERSON] , [PERSON] надали письмову заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі. Позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача ПАТ «Укртатнафта» просить розглянути справу без їх участі, у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача ПрАТ «СК «Арсенал страхування» у судове засідання не з`явився, керівництво про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вглдяі обмеженння волі строком на 2 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України від призначеного судом покарання звільнено звпробувальним строком на 1 рік. З вироку постає, зокрема, що 27.11.2016 року приблизно о 19 год. 00 хв., [PERSON] керуючи автобусом «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер [NUMBER] в темний час доби, при невеликому дощі та ввімкненому міському електроосвітленні, по мокрому асфальтобетонному покриттю рухався по лівій смузі руху проспекту Лесі Українки м. Кременчука в зустрічному напрямку, зі сторони вул. Воїнів Інтернаціоналістів в напрямку вул. Героїв України м. Кременчука. В цей час по лівій смузі руху проспекту Лесі Українки м. Кременчука, зі сторони вул. Героїв України в напрямку до вул. Воїнів Інтернаціоналістів м. Кременчука, керуючи автомобілем марки «ВАЗ - 21124», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався водій [PERSON] Рухаючись у вказаному напрямку в заданій дорожній обстановці, в районі буд. № 39 просп. Лесі Українки, водій [PERSON] в порушення вимог п.п. 10.1, 11.4, 34.1 «Правил дорожнього руху України», виїхав на смугу зустрічного руху та передньою лівою частиною керованого ним автобусу «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер [NUMBER] допустив зіткнення з передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням потерпілого [PERSON] . В результаті зіткнення потерпілий [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1279 від 05.01.2017 року , отримав тілесні ушкодження у виді: внутрішньо-суглобового косого перелому дистального мета епіфізу правої великогомілкової кістки; перелому шиловидного відростку лівої променевої кістки; рани нижньої третини лівого передпліччя; саден обох колінних суглобів; садна підборіддя, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень визначаються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за критерієм довготривалого розладу здоров`я. Вказані обставини сторонами визнаються. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт скоєння ДТП за участю транспортного засобу «ЛАЗ - A 191F0», який належить ПАТ «Укртатнафта», під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «ВАЗ - 21124», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , а також заподіяння під час ДТП ушкоджень середнього ступеню тяжкості позивачу [PERSON] не потребує додаткового доказування. Як встановлено матеріалами справи, власником транспортного засобу «ВАЗ - 21124», реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] . На момент ДТП, [PERSON] працював водієм в ПАТ «Укртатнафта» та виконував свої трудові обовязки. Згідно Генерального договору № 11/16-ОСЦПВ/Ц2 від 20.06.2016 року ПАТ «Укртатнафта», як власик наземних таранспортни засобів, в тому числі і автобуса «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер [NUMBER] застрахувало цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «Арсенал страхування». У результаті отриманої внаслідок ДТП травми позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні міської лікарні № 3 м.Кременчука у період з 27.11.2016 року по 30.11.2016 з діагнозом: закритий перелом дистального мета епіфізу правої великогомілково кістки. Різана рана н/з лівого передпліччя. Закритий перелом шилоподібного відростку лівої променевої кістки. Садна підборіддя, колінних суглобів. 27.11.2016 року проведено оперативне втручання ПХО ран н/з лівого передпліччя. 28.11.2016 року на р/грамах правої гомілки № 13742 - перелом великогомілкової кістки в н/з без зміщення уламків. 29.11.2016 року на р/грамах лівого променево-зап`ясткового суглобу № 12127 - перелом шиловидного виростку променевої кістки з задовільним станом суглобів. Згідно наданих лікарняних листів [PERSON] перебував у стані непрацездатності з 27.11.2016 року по 03.03.2017 року. Як зазначає позивач, під час проходження лікування він витратив 3045,32 грн. власних коштів. Крім того, у зв`язку з невеликим страховим стажем за час непрацездатності він недоотримав заробітну плату у розмірі 2681,81 грн. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно частини 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналізуючи зазначені статті закону, суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст.1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. Судом встановлено, що шкода у ДТП, що сталось 27.11.2016 року о 19-00 год., результатом якого сталося зіткнення автобуса «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «ВАЗ - 21124», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , заподіяна неправомірними діями [PERSON] , що перебував за кермом автобуса «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є ПАТ «Укртатнафта». Разом з тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У відповідності до ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно пункту 23.1.статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є в тому числі, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до п. 24.1 статті 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовується обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно ст. 25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. У результаті отриманої травми [PERSON] втратив працездатність та перебував на лікарняному з 27.11.2016 року по 03.03.2017 року, що підтверджується листками непрацездатності серії АДЕ № 440881 від 30.11.2016 року, серії АДЕ 440895 від 02.12.2016 року, серії АДЕ № 346298 від 07.01.2017 року, серії АДЕ № 239499 від 14.02.2020 року і впродовж зазначеного періоду часу поніс витрати на своє лікування 2045,32 грн. особистих коштів, що підтверджується долученими до справи оригіналами квитанцій. Твердження представника ПрАТ «СК «Арсенал страхування», що з частини квитанцій не вбачається, за що саме сплачені кошти, а саме: від 30.11.2016 року на суму 52 грн. призначення платежу «Поліклініка», від 30.11.2016 року на суму 1000 грн., призначення платежу «Травматологія», від 02.12.2016 року на суму 152 грн., призначення платежу «Рентген відділення» не заслуговують на увагу, оскільки ці витрати понесені під час перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні міської лікарні № 3 м.Кременчука та пов`язані з ушкодженням здоров`я позивача. Крім того, відповідно до довідки виданої ТОВ «Виробнича фірма «Олтексхім» неотримання [PERSON] за період непрацездатності середня заробітна плата становить 2681,81 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4727,13 грн. (2045,32 грн. витрати на лікування + 2681,81 грн. втрати, пов`язані з тимчасовою непрацездатністю) підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «Укртатнафта» на користь [PERSON] витрат у розмірі 1000 грн. сплачених в бухгалтерію травматологічного відділення за койко-місце, суд вважає, що вони відносяться до витрат пов`язаних з лікуванням потерпілого, і повинні відшкодовуватись страховиком в межах ліміту відповідальності, а тому підстави для стягнення цих коштів з ПАТ «Укртатнафта» відмутні. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 18, складеного 21.02.2017 р. судовим експертом Сумцовим С.С. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21124 н.з. [NUMBER] дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 93910 грн. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ЛАЗ - A 191F0», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АК/6003418 в ПрАТ «СК «Арсенал страхування». 18.12.2019 року [PERSON] подала страховику заяву про погодженння розміру срахового відшкодування, згідно якої погодилась з розміром страхового відшкодування 70532 грн. У вказаній заяві позивач [PERSON] зазначила, що після виплати страхового відшкодування в розмірі узгодженої суми в передбачений законом строк, претензій до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» мати не буде. За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування ПрАТ «СК «Арсенал страхування» здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача [PERSON] у розмірі 70532 грн., що підтверджується реєстром безготівкових термінових переказів від 21.12.2019 р. № 1377 та платіжним дорученням № 73289286 від 21.12.2019 р. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 23378 грн. (93910 грн. - 70532 грн.) З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ПАТ «Укртатнафта» матеріальної шкоди на користь позивача [PERSON] у розмірі 23378 грн. Стосовно позовних вимог [PERSON] , [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до статей 1177,1195 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Позивач [PERSON] ставить питання про відшкодування моральної шкоди, яка завдана йому в результаті винних дій відповідача, від яких він отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні, чим було порушено його нормальні життєві умови та з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн. Разом з тим, беручи до уваги вищезазначені принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, а також враховуючи, що позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та перебував тривалий час з 27.11.2016 року по 03.03.2017 року на лікарняному, внаслідок чого дійсно був позбавлений нормального життєвого ритму, не міг працювати та забезпечувати себе та враховуючи характер, обсяг та глибину моральних страждань, які він переніс, суд вважає, що розумним та справедливим буде відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 25000 грн. Позивач [PERSON] просить відшкодувати їй завдану моральну шкоду, визначаючи розмір грошової компенсації у розмірі 20000 грн. Позивач зазначає, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних переживаннях пов`язаних із отриманням її сином [PERSON] тілесних ушкоджень, а також у зв`язку з фактичним знищенням належного їй автомобіля, та по цій причині неможливістю по цей час користуватися автомобілем їй та членам її сім`ї. Щодо вимог [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу понесених під час розгляду кримінального провадження №12016170090004537 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України суд зазначає наступне. Порядок відшкодування цих процесуальних витрат встановлено главою 8 "Процесуальні витрати" розділу І "Загальні положення" Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року. Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відповідно до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Отже, у зв`язку із ухваленням щодо [PERSON] обвинувального вироку витрати на правничу допомогу, понесені позивачем [PERSON] , як потерпілим, у період з 30.06.2017 року (згідно позовної заяви та доданих до неї документів) у зв`язку із розглядом кримінального провадження №12016170090004537 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України мають компенсуватися обвинуваченим. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення документально підтвердженні витрати на правничу допомогу під час розгляду кримінального провадження у розмірі 15 000 грн. Відповідно до ч.1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та 800 грн. на оплату автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн. Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачаПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3847,34 грн. та 615,58 грн. на оплату автотоварознавчого дослідження пропорційно до розміру задоволених вимог. Оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідачів в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial