Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Представник позивача Боруш А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності. У обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] проживав однією сім`єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 2007 року до [INFO] . Вказаний факт встановлено рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2018 у справі № 384/380/18, яке набрало законної сили 08.09.2018 року. [PERSON] померла [INFO] . За час спільного проживання як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу Позивачем разом із [PERSON] відкрито на ім`я останньої депозитні рахунки. Так, у АТКБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] відкритий рахунок № [NUMBER] (номер договору 5АМОМ\\УТ00070971136501), дата відкриття 28.12.2015 року, залишок грошових коштів становить 217213,05 грн. В АКІБ «УкрСиббанк» сума невиплачених коштів по закритому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] становить 3 936,71 грн. Маючи намір на отримання своєї частки у спільному майні, Позивач 13.11.2018 року звернувся до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтво про право власності у спільному майні з [PERSON] , яке складається з грошових коштів на депозитних рахунках у АТКБ «Приватбанк» та АКІБ «УкрСиббанк». Постановою приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу від 13.11.2018 відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на грошові вклади, що залишилися після смерті [PERSON] . Постанова нотаріуса мотивована тим, що Позивачем не надано документів, що підтверджують шлюбні відносини з померлою [PERSON] . Таким чином, Позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку отримати належну йому частку у спільному з [PERSON] майні, яке складається з грошових вкладів. У звязку з чим, просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя та визнати право власності по Ѕ частині вказаних грошових коштів. Ухвалою від 04.02.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального провадження. Ухвалою від 13.06.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Науменка Федора Семеновича належним чином завірену копію спадкової справи №91/2018, заведену після смерті [PERSON] ; закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті. Позивач та його представники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Науменко І.Ф. до суду надана заява про розгляд справи без його участі. Під час розгляду справи по суті представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові. Відповідач та його представник адвокат Орловцева М.О. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Під час розгляду справи по суті представник позивача проти задоволення позову заперечувала, при цьому зазначила що грошові кошти, наявні на на депозитних рахунках , відкритих на ім`я [PERSON] не є спільною сумісною власністю Позивача та [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши вступне слово учасників, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.02.2018 року № 254084. Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2018 у справі № 384/380/18, яке набрало законної сили 08.09.2018 року, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] із померлою [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 2007 року до 02.02.2018 року. У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" суд зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є «принцип правової певності», який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. У частині 4 статті 82 ЦПК України зазначено що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 28.12.2015 року у АТКБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] відкритий рахунок № [NUMBER] , згідно договору № 5АМОМ\\УТ00070971136501, залишок грошових коштів становить 217213,05 грн. Сума невиплачених коштів по закритому рахунку в АКІБ «УкрСиббанк» № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] становить 3 936,71 грн. Як убачається з копії спадкової справи №91/2018 (а.с.100-164), яка надана на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Науменко Ф.С., що заведена після смерті [PERSON] , [INFO] позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтво про право власності у спільному майні з [PERSON] , яке складається з грошових коштів на депозитних рахунках у АТКБ «Приватбанк» та АКІБ «УкрСиббанк». Постановою приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу від 13.11.2018 відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на грошові вклади, що залишилися після смерті [PERSON] , оскількине надано документів, що підтверджують шлюбні відносини з померлою [PERSON] . Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України). Майно, набуте в результаті спільної прані та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (ч. 4 ст. 368 ЦК України). Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1 ст. 60 СК України). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь- яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК У країни). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Також статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини га чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24 Постанови від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Судом встановлено, що за період з 2007 року по грудень 2015 року і Позивач і [PERSON] мали офіційні доходи у формі отримання пенсії за віком, що підтверджується довідками про суми пенсійних виплат, за період з 2007 року по грудень 2015 року, виданими Вільшанським сектором обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.11.2018 № 1897 та від 27.1 1.2018 № 1898. Дохід отриманий позивачем [PERSON] за період з січня 2007 року по грудень 2015 року становила 150 721,74 грн., сума доходу [PERSON] за вказаний період дорівнює 94 424,42 грн. У зв`язку з викладеним, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки спірні грошові кошти набуті [PERSON] та [PERSON] під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю, підстав для відмови в задоволенні позову суд не вбачає. Доводи представника відповідача щодо, що спірні грошові кошти, наявні на на депозитних рахунках , відкритих на ім`я [PERSON] не є спільною сумісною власністю не знайшли свого підтвердження, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 1950,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Outcome: approved