Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування вимог в заяві та в судовому засіданні зазначила, 22.08.1998р. вона зареєструвала шлюбі із відповідачем [PERSON] [INFO] вона народила дитину - [PERSON]. 25.10.1999р. шлюбі між ними було розірвано. З 2006р. вона за дочкою проживає в м.Кременчуг. З часу розірвання шлюбу відповідач життям дитини не цікавиться, матеріальну допомогу не надає. [PERSON] був засуджений за зберігання наркотиків і на даний момент зловживає ними. Рішенням суду від 28.10.2000р. з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини, але з того часу він ухиляється віл сплати аліментів. 12.12.2014р. Баштанським РВ УМВС України почато досудове розслідування за фактом ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дочки. Зараз дочка перебуває на повному утриманні позивачки та навчається в ЗОШ №23 м.Кременчука. Позивачкою створені належні умови для повноцінного виховання дочки та отримано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківський прав. Вона вважає, що відповідач [PERSON] з 1999р. ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити її вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням, а також телефонограмою. Представник служби у справах дітей в судове засідання з`явилася, підтримала позов, просила його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази (копію свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER]; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]; витяг із кримінального провадження №12014150140000705; відповідь від 12.01.2015р. №39/Г-1; виклик державного виконавця від 14.05.2014р. №6909/3-740; розрахунок стану заборгованості станом на 01.11.2014р.; довідка Кременчуцької ЗОШ №23від 25.11.2014р., характеристику учениці [PERSON]., акт обстеження умов проживання від 31.01.2015р., рішення Крюківської районної ради Полтавської області від 12.02.2015р. №23 про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, довідка про відбуття покарання від 08.06.2006р. №103/8-900), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" №-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. При розгляді справи також встановлено, що відповідач є батьком - неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], але свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню доньки. Відповідач з моменту народження дитини не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не проводить підготовку до самостійного життя, в тому числі: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на розвиток дитини як складову виховання; не спілкується в достатній мірі з дитиною; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього світу. Батько не підтримує родинних стосунків з дитиною взагалі та не приймає участь в її матеріальному забезпеченні уже тривалий час та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Жодного разу батько своєї дитини не бачив, не цікавився її життям, не допомагав, не піклувався про неї. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання батьком обов'язків щодо виховання його дитини. Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку батька [PERSON] суд розцінює як ухилення від виховання його неповнолітньої дитини. На думку суду, діями відповідача тривалий час порушуються права його дитини на отримання належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, батько дитини може бути позбавлений батьківських прав, якщо він навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам його дитини. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, вислухавши думку представника служби у справах дітей, який зазначив, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача [PERSON] без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано.

Outcome: approved