Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

22 жовтня 2020 року [PERSON] , від імені якої діє представник - адвокат Яцишин І.В., звернулася до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - відповідач , ПрАТ «СК «Еталон»), в якій просить суд постановити рішення, яким: - стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 36 912,80 грн.; - стягнути з відповідача на її користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 1137,64 грн., 3% річних у розмірі 285,19 грн., а всього - 1 422,83 грн.; - стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. 12 квітня 2018 року, близько 23:20 год. на автодорозі Західний обхід м. Львова, поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо- транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «Мітсубіші Карізма», р.н. [NUMBER] , [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який внаслідок даної ДТП отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень [INFO] помер. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Мітсубіші Карізма», р.н. [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно з полісом №АМ2861355 у ПрАТ «СК «Еталон». 01 квітня 2020 року на адресу ПрАТ «СК «Еталон» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в її інтересах, оскільки вона, [PERSON] , є дружиною загиблого [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає: 44 676,00 грн. - моральної шкоди, 5 870,00 грн. - витрат на поховання, 25 502,57 грн. - витрат пов`язаних з лікуванням, 1 568,60 грн. - моральна шкода пов`язана з лікуванням, а разом 77 617,17 грн. Листом від 22.07.2020 ПрАТ «СК «Еталон» повідомлено про прийняття рішення та здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 36 912,80 грн. їй, як дружині загиблого . У вищевказаному листі зазначено, що ПрАТ СК «Еталон» не відмовило у виплаті страхового відшкодування, а зменшило його розмір у зв`язку з тим, що виключно порушення ПДР України [PERSON] стало причиною настання ДТП, а в діях водія «Мітсубіші Карізма», р.н. [NUMBER] відсутній склад правопорушення. Однак, відмову ПрАТ «СК «Еталон» у виплаті 50% страхового відшкодування вражає неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі закону з огляду на наступне. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 27.03.2020 в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «Мітсубіші Карізма», р.н. [NUMBER] , [PERSON] був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування. При цьому інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. Відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «СК «Еталон» в повному обсязі. Вважає, що є законні підстави стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 14.07.2020 по 15.10.2020 у розмірі 1137.64 гри. З огляду на наведене, за період з 14.07.2020 по 15.10.2020 нараховано також інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 285.19 грн. Враховуючи вищенаведене, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Обґрунтування заперечень відповідача. 12 листопада 2020 року на адресу суду поступив відзив ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вказали, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 12.04.2018 сталась через порушення [PERSON] правил дорожнього руху, що є преюдиційним фактом. В постанові про закриття кримінального провадження від 27.03.2020 зазначено, що згідно з висновком експерта № 15/2/259 від 03.03.2020 встановлено, що з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії пішохода [PERSON] , що вийшов на смугу руху автомобіля марки «Мітсубіші Карізма», реєстраційний номер [NUMBER] в такий момент якого водій [PERSON] вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування. [PERSON] знехтував правилами безпеки руху, грубо порушив останні, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода. А відтак, враховуючи все вищевикладене, зі сторони ПрАТ «СК «Еталон» законно зменшено розмір страхового відшкодування на підставі ст. 1193 ЦК України. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалами Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2020 року, 04 грудня 2020 року, 24 грудня 2020 року, 25 січня 2021 року постановлено проводити судові засідання у режимі відеоконференції. У судове засідання, яке було призначене на 16 лютого 2021 року о 10:00 год., позивач [PERSON] та її представник Яцишин І.В. не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про місце, час та дату розгляду справи. Однак, представник позивача Яцишин І.В. подав на електронну адресу суду заяву, з якої вбачається, що він позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу за його та позивача відсутності. У судове засідання, яке було призначене на 16 лютого 2021 року о 10:00 год. у режимі відеоконференції, представник ПАТ «СК «Еталон» не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу 16 лютого 2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. У судовому засіданні встановлено, що 12.04.2018, близько 23.20 год. на автодорозі «Західний обхід м. Львова», поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, відбулася дорожньо - транспортна пригода (наїзд на пішохода), а саме водій автомобіля марки «Мітсубіші Карізма», реєстраційний номер [NUMBER] (республіка Польща), [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, [INFO] внаслідок травм отриманих в ДТП помер. 12.04.2018 відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження за №12018140270000705 від 13.04.2018. Постановою слідчого СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Цундер І.В. кримінальне провадження за №12018140270000705 від 13.04.2018 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] (а.с.4-8). Судом встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2018. Позивач [PERSON] є вдовою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.07.1993. Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «Мітсубіші Карізма» на момент ДТП була застрахована у відповідача, що не заперечується сторонами. 01 квітня 2020 року на адресу ПрАТ «СК «Еталон» позивачем надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає: 44 676,00 грн. - моральної шкоди, 5 870,00 грн. - витрат на поховання, 25 502,57 грн. - витрат пов`язаних з лікуванням, 1 568,60 грн. - моральна шкода пов`язана з лікуванням, а разом 77 617,17 грн. Листом №12556.04.01 від 22.07.2020 ПрАТ «СК «Еталон» повідомлено [PERSON] про прийняття рішення та здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 36 912,80 грн. (а.с.39). Як підставу для виплати самої такої суми відповідач у вищезазначеному листі посилається на приписи п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому поділив суму відшкодування на 2 у зв`язку з наявністю вини пішохода у його смерті. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положеннями п.22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У п. 27.2 ст. 27 Закону зазначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з ч.1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років (п.4 ч.1 ст. 1200 ЦК України). Пунктом 27.3 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4). При цьому у частині 3 статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Аналіз положень ст.ст.1200, 1201 ЦК України, ст.27 Закону у системному зв`язку з положеннями ч.3 ст.1193 ЦК України дозволяє суду дійти висновку, що вина потерпілого не враховується при відшкодуванні шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання, в тому числі і при здійсненні страхових виплат передбачених ст.27 Закону. Отже не підлягає до застосування до спірних правовідносин положення п.36.3 ст.36 Закону, відповідно до яких у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, оскільки шкода пов`язана зі смертю потерпілого відшкодовується в незалежності від його вини. На переконання суду, положення п.36.3 ст.36 Закону стосується випадку передбаченому у ч.2 ст.1188 ЦК України, в якій зазначено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто, положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів). Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не зміг вчасно зупинитися в результаті виходу потерпілого на проїзну частину. Оскільки, законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, вона, на думку суду, повинна відшкодовуватися у повному обсязі. Отже, відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати належної позивачам на 2, а тому є всі підстави для стягнення з нього недоплаченої страхової виплати. Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно застосував при розрахунку та виплаті страхового відшкодування позивачам положення п.36.3 ст.36 Закону, а тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 36 912,80 грн. недоплаченого страхового відшкодування. З приводу стягнення на користь позивача пені, інфляційних та 3 відсотків річних, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ становить 1137,64 грн., 3% річних - 1422,83 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то такі, на думку суду, не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані ордер серії ЛВ №147011, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №ЛВ №000268, а також розрахунок витрат (а.с. 43,44,46). Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 10 000,00 грн. Разом з тим, документи,що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера,платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ,касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» понесених судових витрат у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. слід відмовити. Оскільки позивач [PERSON] при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial