Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача шкоду спричинену дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. Між позивачем та страхувальником було укладено добровільний договір страхування наземного транспортного засобу. В подальшому, з вини відповідача, виникла пригода внаслідок якої страхувальникові пошкоджено автомобіль. Позивач компенсував спричинені збитки і у зв`язку із цим звернувся до суду із даним позовом, оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється провести компенсацію спричинених збитків. Цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена обов`язковою страховкою. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач не скористався правом надання відзиву на позову, як і не надавав будь-яких доказів з даного приводу. Проаналізував матеріали надані позивачем, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 2 листопада 2018 року між позивачем та страхувальником [PERSON] укладено договір добровільного страхування щодо автомобіля марки "СУБАРУ" реєстраційний номер " [NUMBER] ". 23 квітня 2020 року застрахований та згадуваний автомобіль було пошкоджено внаслідок ДТП, яка виникла через протиправні дії відповідача, за час керування автомобілем марки "ПЕЖО" реєстраційний номер " [NUMBER] ". 27 травня 2020 року позивач виплатив страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль. Відповідач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на день виникнення пригоди. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, за неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст. 1191 ЦК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. "в" п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що протиправними діями відповідача було пошкоджено автомобіль, застрахований у позивача. Відповідач не уклав договору обов`язкового страхування щодо керованого автомобіля. Позивачем відшкодовано збитки. Такий перебіг фактичних обставин справи, на переконання суду, свідчить про порушення прав позивача протиправними діями відповідача, що можуть бути захищені судом у обраний спосіб, тобто стягнення з відповідача понесених витрат на відновлення пошкодженого автомобіля. Дані правовідносини передбачені зазначеними раніше нормами законодавства України. Іншого суду не представилось можливим встановити. Результати вирішення спору дають підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи, що регламентованого положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved