Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. До справи були залучені треті особи [PERSON], [PERSON]. В обґрунтовання своїх вимог посилався на те, що 16.07.2013 року стався страховий випадок, а саме: дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль, яким він керував на підставі довіреності, а саме «ВМW 520» державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». Позивач звернувся до страхової компанії з заявою виплатити суму страхового відшкодування. У зв'язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не сплачена сума страхового відшкодування позивач змушений звернутися до суду із зазначеним позовом та просить стягнути суму страхового відшкодування та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» позовні вимоги визнала у повному обсязі. Треті особи у судове засідання не з"явилися, від третьої особи [PERSON] надійшла нотаріально посвідчена заява про слухання справи за його відсутності, у якій також зазначено, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правові відносини дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 26.04.2013 року між ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» та [PERSON] укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що був виданий поліс № АС/2436164 від 26.04.2013 року. Відповідно до п.2 Полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Розмір франшизи - нуль. 16 липня 2013 року стався страховий випадок, а саме дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль під керуванням позивача зазнав механічних пошкоджень. Про настання страхового випадку позивачем 17.07.2013 року були надані повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зі всіма документами. У період з 17.07.2013 року по 23.07.2013 року уповноваженим представником страхової компанії пошкоджений автомобіль [NUMBER] був оглянутий з метою фіксування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП для подальшого складання калькуляції. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика. Страховою компанією вищезазначене ДТП за участю автомобілів сторін визнано страховим випадком. Відповідно до розрахунків ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 24.07.2013 року здійсненої відповідачем, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 16.07.2013 року становить 73096,74 грн. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 15.08.2013 року визнано винним у даній дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В правовій позиції яка міститься в Постанові Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 03.09.2013 року з метою отримання страхового відшкодування, у рахунок компенсації завданих внаслідок ДТП збитків, позивачем була подана заява до ВАТ Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА". Позивач вчасно звернувся до страхової компанії та надав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Але відповідач не сплатив суми страхового відшкодування, та не надав ніякої відповіді стосовно причини несплати, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України "Про страхування" підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних причин та створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Враховуючи, що безпосередньо страховика про настання страхового випадку повідомлено своєчасно, та за відсутності вимог працівників страховика про вчинення будь-яких інших дій, суд вважає зобов'язання страхувальника щодо надання необхідної інформації виконаним. Як передбачено вимогами ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування проводиться протягом місяця з дня отримання страховиком документів, визначених у ст. 35 цього Закону. Згідно до розрахунку ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 24.07.2013 року здійсненої відповідачем, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП 16.07.2013 року становить 73096,74 грн. Ліміт відповідальності страховика за договором обовязкової цивільно-правової відповідальності складає 50000 грн. Різниця між лімітом та матеріальним збитком складає 23096,74 грн. Зазначена різниця була виплачена позивачу винним у ДТП [PERSON], що підтверджується копією розписки, яка міститься у матеріалах справи. Суд стягує з відповідача розмір матеріального збитку відповідно до ліміту відповідальності страховика. Відповідно до довіреності від 06.07.2013 року власником автомобіля [NUMBER] позивачу надано право на отримання страхового відшкодування. Також на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved