Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тальнівського УЕГГ, Публічного акціонерного товариства «ЧЕРКАСИГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» про повернення переплачених коштів, перерахунку спожитого газу та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що йому було нараховане загальне споживання газу за місяць по бай пасу 249 м3, по лічильнику 113 м3, всього 382 м3, що значно менше пільгової норми споживання на його сім'ю. Йому було виставлений рахунок на оплату газу в розмірі 42 грн. 33 коп. По цьому питанню він неодноразово їздив до Тальнівського УЕГГ та намагався довести, що порушені його права і треба зробити перерахунок. Все це викликало у нього та його дружини великі душевні страждання, що й стало підставою звернення до суду з позовом про зобов'язання відповідачів повернути 42 грн. 33 коп., зробити перерахунок та стягнути з відповідачів 3000 грн. компенсації завданої йому моральної шкоди. В судовому засіданні позивач, позов частково змінив та відповідно просив суд стягнути з відповідачів компенсацію завданої йому моральної шкоди в розмірі 3000 грн. від інших позовних вимог відмовився. Представник відповідачів Тальнівського УЕГГ та ПАТ «ЧЕРКАСИГАЗ», частково змінений позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Вважаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ним були понесені душевні страждання в зв'язку із зверненням до відповідача по питанню нарахування сплати за постачання газу. Представник відповідача ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗ ЗБУТ» надав до суду заперечення в якому просив в задоволення позову відмовити посилаючись на безпідставність заявлених позивачем вимог та просив суд розглядати справу в його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що є дружиною позивача. Вона разом із позивачем неодноразово їздила до працівників Тальнівського УЕГГ в зв'язку з неправомірним нарахуванням коштів за спожитий газ. Вона особисто контролює споживання газу, слідкує за об'ємом спожитого газу згідно показників лічильника. По питанню стягнення компенсації за завдану моральну шкоду вона повідомила що на її думку вказана шкода полягає в поїздках до Тальнівського УЕГГ та очікуванні квитанцій за спожитий газ. Також вона повідомила що позивач до лікарні не звертався. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що частково змінений позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 3 000 грн. 00 коп., вважає такі вимоги є необґрунтованими, заснованими на формальних припущеннях, а тому підлягають відмові у їх задоволенні, виходячи із наступних підстав. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Оскільки не встановлено наявність обставин, згідно Закону України "Про захист прав споживачів", підстав для стягнення компенсації завданої моральної шкоди немає. Окрім того, відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, не всі докази позивача обґрунтовані та доведені. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України) Ставлячи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач не обґрунтував належність та допустимість доказів до даних правовідносин та з яких міркувань виходив, визначаючи її розмір, виходячи із формальних міркувань про розмір завданої моральної шкоди, відтак не довів в судовому засіданні рівень душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, на які він мав би послатися як на підставу свої доводів. Особа має право, відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року - пунктом 5 передбачено, що обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані, обставини, на які він посилається, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, причинний зв'язок між вказаною моральною шкодою і протиправною діяльністю відповідача судом не встановлені, а тому законні підстави для задоволення такої вимоги відсутні. За наслідками розгляду справи суд вважає за необхідне застосувати ч.4 ст. 88 ЦПК України. Так, позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закон України «Про судовий збір», тому він має бути віднесений на рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та на підставі ч.4 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed