Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він з 22 лютого 1985 року працював на"Шахті № 81 "Київська" ДП "Ровенькиантрацит" в якості гірника підземного. 22 травня 1991 року під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок падіння породи, він був травмований в області голови та грудної клітки, про що складено акт про нещасний випадок на виробництві № 64 від 29 травня 1991 року. В результаті завданої травми, він отримав забиту рану голови, лобу та струс головного мозку, у зв`язку з чим, він знаходився на стаціонарному лікуванні у Ровеньківській центральній міській лікарні з 22 по 27 травня 1991 року, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого, а з 29 травня по 11 червня 1991 року лікувався амбулаторно у Ровеньківській міський поліклініці у лікаря невропатолога, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого. Однак, після проходження курсу лікування, його продовжували постійно турбувати головні болі, запаморочення, погіршилась пам`ять, у зв`язку з чим, він був знову змушений періодично лікуватися амбулаторно у лікаря невропатолога, вживати ліки та ставити уколи, що також підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого. Не дивлячись на пройдені курси лікування, стан його здоров`я не поліпшився, а навпаки, він став страждати від провалів в пам`яті, у нього з`явилась хиткість, недомагання, потемніння в очах при різкий зміні положення тіла, в наслідок чого, при черговому огляді лікарем невропатологом йому був встановлений діагноз: наслідки черепно-мозкової травми (травма на виробництві 1991 рік), астено-вегетативний синдром. Після направлення його 25.12.2007 року на обстеження до Луганської обласної клінічної лікарні, встановлений йому раніше діагноз був підтверджений. Згідно довідки МСЕК серії 2-20 СУ від 05.03.2008 року, йому було встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою від 22.05.1991 року, а з 01.03.2010 року згідно довідки МСЕК серії 2-20 СУ від 09.03.2010 року йому залишено 10% втрати професійної працездатності безстроково. Моральна шкода, яка йому заподіяна, полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо під час травмування так і ті, які він переносить і по теперішній час. Постійні звернення до медичних закладів з приводу отриманої травми, постійні головні болі, запаморочення, порушення сну, вживання ліків, щоб зменшити головний біль, все це негативно впливає на загальний стан його здоров`я. Визначає розмір відшкодування моральної шкоди, він враховує перенесені ним фізичні та душевні страждання, які він зазнає внаслідок отриманої виробничої травми, його теперішній стан здоров*я (наслідки черепно-мозкової травми), астено-вегетативний синдром: постійний головний біль, запаморочення, безсоння, дратівливість, нестійкість настрою та постійне лікування. Просив стягнути з Державного підприємства "Ровенькиантрацит" на його користь моральну шкоду в наслідок отриманого трудового каліцтва на виробництві у розмірі 10 000 гривень; стягнути з Державного підприємства "Ровенькиантрацит" на свою користь судовий збір у розмірі 100 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти розгляду справи без участі відповідача. Представник відповідача ДП "Ровенькиантраццит" до суду не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. Разом з тим, від відповідача у матеріалах справи є письмове заперечення на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, згідно якого, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі за необґрунтованістю, оскільки позивачу [PERSON] не встановлено факту спричинення моральної шкоди, як це передбачається діями МСЕК, ним не надано жодного доказу наявності спричинення моральної шкоди, жодного доказу на підтвердження протиправних діянь підприємства та доказу вини підприємства, що суперечить чинному законодавству. Представник третьої особи: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області до суду не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] з 22 лютого 1985 року працював на "Шахті № 81 "Київська" ДП "Ровенькиантрацит" в якості гірника підземного (ар.с.6-7). Згідно акту про нещасний випадок на виробництві № 64 від 29 травня 1991 року, 22 травня 1991 року під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок падіння породи, [PERSON] був травмований в області голови та грудної клітки (ар.с.8-9). Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого (ар.с.10), [PERSON] в результаті завданої травми, отримав забиту рану голови, лобу та струс головного мозку, у зв`язку з чим, він знаходився на стаціонарному лікуванні у Ровеньківській центральній міській лікарні з 22 по 27 травня 1991 року, а з 29 травня по 11 червня 1991 року лікувався амбулаторно у Ровеньківській міський поліклініці у лікаря невропатолога. Згідно виписки з карти амбулаторного хворого (ар.с.11-31), [PERSON] був встановлений діагноз: наслідки черепно-мозкової травми (травма на виробництві 1991 рік), астено-вегетативний синдром. Після направлення його 25.12.2007 року на обстеження до Луганської обласної клінічної лікарні, встановлений йому раніше діагноз був підтверджений. Згідно довідки МСЕК серії 2-20 СУ від 05.03.2008 року, йому було встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою від 22.05.1991 року, а з 01.03.2010 року згідно довідки МСЕК серії 2-20 СУ від 09.03.2010 року йому залишено 10% втрати професійної працездатності безстроково (ар.с.32-33). Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров*я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З п.13 акту №64 за формою Н-1 від 29 травня 1991 року (ар.с.8-9), винних осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці не встановлено. Згідно даного акту, комісією не вказані причини нещасного випадку, який стався з [PERSON] Також відсутні факти, які б свідчили про порушення ним вимог нормативних актів про охорону праці. Згідно вимог ч.ч. 2,3,5 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Згідно ст. 23 ч.2 п.1 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Наведені обставини дають підстави стверджувати, що діями відповідача ДП "Ровенькиантрацит" в особі "Шахта № 81 "Київська", який не забезпечив безпечні умови праці, [PERSON] заподіяно моральну шкоду. На підставі викладеного, дослідив обставини та матеріали справи, суд вважає що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 100 грн. 00 коп. (ар.с.1). Вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved