Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся із вказаним позовом до Хорольського районного суду Полтавської області, провадження у відповідній справі надалі надійшло для розгляду до Семенівського районного суду Полтавської області. У вересні 2017 року позивач уточнив позовні вимоги, якими просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 51000 грн як відшкодування завданої моральної шкоди. В обґрунтування позову вказано, що 01.03.2017 поліцейським взводу № 4 роти № 3 РПП БОПП ГУНП в Полтавській області стосовно позивача складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з підстави керування ним автомобілем о 08 год. 40 хв. у с. Вишняки Хорольського району Полтавської області у стані алкогольного сп'яніння, огляд проведено у Хорольській ЦРЛ. Натомість 24.03.2017 постановою судді Хорольського районного суду Полтавської області справу щодо позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Через незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності йому завдано моральної шкоди, яка з урахуванням постійних думок і переживань позивача, вилученням у нього посвідчення водія, можливого позбавлення права керування ТЗ на один рік та сплати значного штрафу, можливої втрати роботи, тривале неповернення посвідчення водія, необхідність докладання зусиль та витрачання часу для захисту своїх порушених прав тощо позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 51000 грн. Позивач та його представник у судові засідання не з'являлися, про які повідомлялися належним чином. Представник позивача звертався до суду з клопотаннями про розгляд справи за відсутності позивача і його представника, які судом задоволені. Представник Державної казначейської служби України проти позову заперечувала, вказала, що поліцейський дотримався вимог підзаконних актів щодо виявлення і встановлення у позивача ознак перебування у стані алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем. Після отримання медичного висновку Хорольської ЦРЛ про перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння поліцейський склав відповідний протокол, правомірно вилучив у позивача посвідчення водія, видав йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд керувався висновком наркологічного диспансеру, який складено 01.03.2017 у м. Полтава, у той час як позивач керував автомобілем о 08 год. 40 хв. Цим порушено передбачений законом 2-годинний строк огляду водія щодо його перебування у стані алкогольного сп'яніння. Вказане у позові законодавство не доводить вини поліцейського, розмір та підстави заподіяння моральної шкоди відсутні, оскільки поліцейський діяв правомірно. Відсутні докази звернення позивача до органів поліції з питання повернення йому посвідчення водія після закриття справи про адміністративне правопорушення. ГУНП в Полтавській області представника у судове засідання не направляло, про розгляд справи повідомлялося належним чином, надало письмові заперечення щодо позову, клопотало розглянути справу за відсутності свого представника. У запереченні вказало, позивачем не доведено неправомірність дій поліцейського щодо позивача, наявності моральної шкоди, причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями ГУНП в Полтавській області, яких не було, та завданою позивачеві шкодою, яку не завдано. Виконуючи приписи ст. 264 ЦПК України суд зазначає таке. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 серія АП2 № 167631, складеного поліцейським взводу № 4 роти № 3 РПП БОПП ГУНП в Полтавській області, старшим лейтенантом поліції М.Б.Кулик, позивач [PERSON] 01.03.2017 о 08 год. 40 хв. керував автомобілем ВАЗ 21074, н.з. [NUMBER] у с. Вишняки Хорольського району в стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився у Хорольській ЦРЛ, чим порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. [PERSON] у протоколі пояснив, що "керував авто до аптеки". До протоколу додано висновок Хорольської ЦРЛ № 10, у позивача вилучено посвідчення водія, видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Ознакам алкогольного сп'яніння поліцейським у протоколі вказано на запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, млява мова. Висновком Хорольської ЦРЛ від 01.03.2017 № 10, встановлено, що [PERSON] оглянуто лікарем 01.03.2017 о 09 год. 30 хв. та встановлено його перебування у стані алкогольного сп'яніння. Пункти 1, 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, передбачають проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану сп'яніння лікарем закладу охорони здоров'я. Згідно пункту 14 вказаного Порядку висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Пункт 13 передбачає отримання водієм копії висновку. Ураховуючи керування позивачем автомобілем о 08 год. 40 хв. та його огляд лікарем о 09 год. 30 хв., поліцейським і лікарем дотримано двогодинний строк огляду позивача, як водія, передбаченого п. 7 вказаного Порядку - поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Вказаний висновок Хорольської ЦРЛ від 01.03.2017 стосовно позивача містить його підпис, відомостей про його оскарження судові не надано. Суд наголошує, що на висновок Хорольської ЦРЛ № 10 вказує протокол про адміністративне правопорушення, складений поліцейським М.Б.Куликом стосовно позивача [PERSON]. Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідність за, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння. Підпунктом "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Чинний КУпАП надає поліцейському право складати протокол про адміністративне правопорушення за наявності достатніх для того підстав, у цій справі (щонайменше) - відповідних даних висновку Хорольської ЦРЛ № 10 про перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння. Відтак суд робить висновок, що поліцейський М.Б.Кулик правомірно склав відповідний протокол про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON], передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказав у ньому ознаки можливого алкогольного сп'яніння позивача, у т.ч. за достатньої підстави - медичного висновку про перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння. Порушень чинного законодавства поліцейський М.Б.Кулик не допустив. Його дії є правомірними. Постановою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 24.03.2017 адміністративну справу відносно позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Як вбачається зі змісту постанови, її висновки ґрунтуються виключно на висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 01.03.2017 № 204, згідно якого лікар Полтавського обласного наркологічного диспансеру 01.03.2017 о 12 год. 00 хв. встановив не виявлення ознак алкогольного сп'яніння позивача [PERSON]. Постанова не містить вказівки на зміст висновку Хорольської ЦРЛ від 01.03.2017 № 10. Відтак закриваючи справу про адміністративне правопорушення, не відхилено змісту висновку Хорольської ЦРЛ щодо перебування позивача 01.03.2017 о 09 год. 30 хв. у стані алкогольного сп'яніння. Суд наголошує, що огляд позивача у м. Полтава здійснено о 12 год. 00 хв., тобто більш як через 2 години після керування автомобілем (08 год. 40 хв.), що й стало підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто не тієї, що стала підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спірні правовідносини не регулюються ст.ст. 1167, 1176 ЦК України, на що також вказано у позові. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Так, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже чинне законодавство обумовлює право на відшкодування, зокрема, моральної шкоди незаконними діями посадової або службової особи органу державної влади. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що поліцейський М.Б.Кулик правомірно склав стосовно позивача [PERSON] протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доказів неправомірності або незаконності дій М.Б.Кулика на час складення відповідного протоколу стосовно [PERSON] позивачем та/або його представником судові не надано. Відповідно до п. 3, 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України суд не оцінює інші аргументи, оскільки поліцейським не порушено права позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. Відтак суд відмовляє у задоволенні позову повністю. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати щодо судового збору 640 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed