Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

До Миронівського районного суду київської області із вищевказаним позовом звернувся представник [PERSON] та просив: ?бездіяльність Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» щодо виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] , за наслідками дорожньо-транспортної пригода, яка мала місце [INFO] близько 10 години 20 хвилин по вулиці Соборній в місті Миронівка Київської області, поблизу будинку №88, за участі транспортного засобу «ВАЗ 2114» державний реєстраційний номер [NUMBER] та моторолера «Navigator» без номерного знаку, визнати протиправною; ?збільшити розмір страхового відшкодування, на підставі ст. 1208 Цивільного кодексу України, а саме моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою [INFO] з розрахунку мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року; ?стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» на користь [PERSON] страхове відшкодування, а саме: моральну шкоду в сумі 56 676 гривень 00 коп., та штрафні санкції за прострочення зобов`язання: пеню за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 1 750 грн. 63 коп., три відсотки річних 262 гривня 00 коп., що в сумі становить 58 688 гривень 63 копійки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2114» державний реєстраційний номер [NUMBER] в м Миронівка по вулиці Соборності поблизу будинку № 88 допустив зіткнення з моторолером «Navigator» під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій моторолера «Navigator» [PERSON] від отриманих травм загинула на місці події. Цивілно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2114» [PERSON] застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №1582341. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено види шкоди, які підлягають відшкодуванню: відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (стаття 23); відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого (стаття 24); шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим (стаття 25); шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим (стаття 26); відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому (стаття 26-1); шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 27); шкода, заподіяна майну (стаття 28); шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу (стаття 29); шкода, пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу (стаття ЗО); шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей (стаття 31). Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На виконання вимог та норм Закону, 07 грудня 2018 року на адресу ПрАТ «АСК «ОМЕГА» представником [PERSON], було сформовано та направлено заяву про виплату страхового відшкодування (з додатками, передбаченими ст. 35 Закону) за наслідками зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Заяву про виплату страхового відшкодування ПрАТ «АСК ОМЕГА» було отримано 11 грудня 2018 року. 28 лютого 2019 року на адресу представника [PERSON] надійшов лист ПрАТ АСК «ОМЕГА» згідно якого, останнім повідомлялося, що на момент направлення вказаного листа розгляд справи призупинено. Після отримання копії постанови відповідного рішення по кримінальній справі, страховою компанією буде продовжено розгляд справи. Враховуючи норму п. 56.1 ст. 56 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «АСК «ОМЕГА» зобов`язана встановлювати обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка має ознаки страхового випадку, у тому числі здійснювати запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Між тим ПрАТ «АСК «ОМАГА» переклала свої обов`язки на потерпілого з метою затягування строків виплати страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка маламісце [INFO]. Листом від 15 листопада 2019 року представниками [PERSON] було направлено заяву на адресу ПрАТ «АСК «ОМЕГА», якою було повідомлено останню про зміну реквізитів, та про закінчення кримінального провадження, надано при цьому копію постанови від 31 липня 2019 року про закриття кримінального провадження № 12017110000000437 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від [INFO]. Між тим, не дочекавшись ні рішення ПрАТ «АСК «ОМЕГА» про виплату страхового відшкодування, ні самої виплати за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO], [INFO] [PERSON] помер. Враховуючи зазначені вище обставини, представниками [PERSON] , яка є донькою [PERSON] та [PERSON] , було подано заяву, згідно якої ПрАТ «АСК «ОМЕГА» повідомлялося про смерть [PERSON] та зміну реквізитів у зв`язку із смертю батька та вимогою про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] на її користь. ПрАТ «АСК «ОМЕГА» станом на 06 травня 2020 рік, обов`язок щодо виплати страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] на користь [PERSON] не виконано. Враховуючи зазначені вище обставини, строк до якого ПрАТ «АСК «ОМЕГА» зобов`язано виплатити страхове відшкодування на користь [PERSON] за наслідками зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди має обчислюватися з 16 листопада 2019 року та з урахуванням 90-то денного терміну (встановленого ст. 36 Закону) становить 13 лютого 2020 року. Таким чином, враховуючи те, що Відповідач так і не сплатив на момент подання цього позову повністю страхове відшкодування, представник позивача вважає, що прострочення виплати страхового відшкодування починається з 14 лютого 2020 року (відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. 1750 гривень 63 копійки пені, яку представник позивача просить сягнути із відповідача, розрахована за період із 04 лютого 2020 року по 07 травня 2020 року. 262 гривні 3 процентів річних, які на підставі ст. ст. 625, 536 Цивільного кодексу України представник позивача просить сягнути із відповідача, розраховані за період із 14 лютого 2020 року по 07 травня 2020 року. Згідно з ч. 2 ст. 1208 Цивільного кодексу України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року збільшився від 3 200,00 грн. до - 4723, 00 грн. Враховуючи зазначені вище норми закону, представник позивача вважає, що сума страхового відшкодування, а саме моральна шкода, має бути збільшена до 12 мінімальних заробітних плат станом на 01 січня 2020 року, що в грошовому еквіваленті становить 56 676 гривень 00 копійок. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надав клопотання про розгляд справи без їх участі позов підтримав. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» у відзиві на позов проти його задоволення заперечило, свої заперечення мотивувало наступним. [INFO] в м. Миронівка по вул. Соборній сталась дорожньо-транспортна пригодаза участю автомобіля «ВАЗ 2114» р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , тамоторолера «Navigator» без р/н, під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП водій моторолера [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події. Постановою про закриття кримінального провадження від 31 липня 2019 року встановлено, щопричиною дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.3,10.1 Правил дорожнього руху. В діях водія а/м «ВАЗ 2114» р/н [NUMBER] невідповідностейвимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору могли бути причиноювиникнення даної ДТП, не вбачається. Позивач зазначає, що шкоду, завдану смертю [PERSON] , має відшкодуватиВідповідач, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ2114» p/и [NUMBER] застрахована в ПрАТ «АСК «ОМЕГА» згідно полісу обов`язковогострахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1582341. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Як вбачається з полісу № АК/1582341, такий договір укладений між ПрАТ «АСК «ОМЕГА» та [PERSON] щодо транспортного засобу «ВАЗ 21114», р/н [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Натомість ДТП [INFO] сталась за участю автомобіля «ВАЗ 2114» р/н [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у справі відсутні докази того, що автомобіль «ВАЗ 2114», за участю якого сталась ДТП, є забезпеченим транспортним засобом згідно полісу № АК/1582341. Крім того, Позивачем не надано правового обґрунтування настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «ВАЗ 2114» р/н [NUMBER] [PERSON] . Позивач посилається на ст. 1188 ЦК України, згідно якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Таким чином, Позивачем не доведено факт настання страхового випадку за полісом № АК/1582341 та правомірність його вимог до ПрАТ «АСК «ОМЕГА». Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати на дату ДТП (3 200 грн.), страхове відшкодування моральної шкоди за п. 27.3 ст. 27 Закону може становити 38 400 грн. Посилаючись на ч. 2 ст. 1208 Цивільного кодексу України, позивач просить збільшити розмір страхового відшкодування моральної шкоди до 56 676 грн., виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року. Така вимога Позивача є незаконною, оскільки норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальними по відношенню до норм Цивільного кодексу України і мають пріоритет. Згідно п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає розмір позовних вимог щодо моральної шкоди є безпідставним. Представник відповідача також заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 20 250 грн. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що представництво інтересів Позивача в суді здійснює адвокат адвокатського об`єднання «РО ЛЕКС» Руденко Д.В., яким складено розрахунок наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 32/12- 2019 від 12 грудня 2019 року. Правова допомога полягала у наступному: надання юридичної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, вивчення судової практики, розроблення правової позиції, підготовка позовної заяви та розрахунок штрафних санкцій, участь у 3-х судових засіданнях. Загальна вартість надання позивачу послуг становить 20 250 грн., виходячи з вартості однієї години роботи адвоката 1 500 грн. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на адвоката. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: dismissed