Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому вказала, що 23 листопада 2006 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди землі № 8-59 строком на 25 років. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті, в тому числі і на земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 3,4045 га на території Тарасівської сільської ради, яка є предметом вищезазначеного договору оренди, прийняла позивач. Будучи новим власником предмету оренди, 30 грудня 2016 року позивач звернулася з листом до ТОВ "Курланд", яким просила до 01 лютого 2017 року припинити будь-які сільськогосподарські або інші роботи на вказаній земельній ділянці. У відповідь на таку свою заяву, 30 січня 2017 року позивачу було роз'яснено, що приймаючи спадщину, вона вступила в зобо'язання по вказаній земельній ділянці. Відповідач наполягає на укладенні додаткової угоди на заміну сторони в договорі. В свою чергу позивач зазначає, що спірний договір оренди землі не був зареєстрований в Державному реєстрі. Представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з вищевикладених підстав та просили його задоволнити. Крім цього, [PERSON] зазначив, що з 2015 року, тобто після смерті [PERSON], відповідач орендну плату не сплачує, умови договору не виконує. Укладати з відповідачем договір оренди землі позивач не бажає, оскільки хоче сама обробляти належну їй землю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення, в яких вказала, що з моменту укладення договору оренди землі, тобто з 23 листопада 2006 року відповідач належним чином виконує зобов'язання за договором. Коли в 2015 році [PERSON] померла, коло спадкоємів не було відомим. Лише 30 грудня 2016 року позивач звернулась до віповідача з заявою, в якій повідомила, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом вона являється спадкоємицею [PERSON]. Договір оренди землі наразі є чинним. Позивач, яка отримала земельну ділянку у спадщину отримала і всі права та обов'язки орендодавця за договором. Вважає, що смерть орендодавця не є підставою для розірвання договору оренди землі. З 2006 року відповідач витратив чималі кошти та механчні ресурси для покращенння стану орендованої земельної ділянки. Крім цього, представник відповідача заявила про застосування судом загльного трирічного строку позовної давності, оскільки вважає, що такий строк розпочався з моменту укладення договору оренди, тобто з 23 листопада 2006 року. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Відповідно до копії договору оренди земельної ділянки №8-59 від 23 листопада 2006 року [PERSON] передала ТОВ "Курланд" в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER], площею 3,4045 га на території Тарасівської сільської ради. Згідно з п.3.1 цього договору земельна ділянка передається в оренду строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю. Відповідно до п.4.1 орендна плата за користування земельною ділянкою складає за рік оренди 2% від нормативної грошової оцінки, вказаної в п.2.5 даного договору. Відповідно до п.10.4 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов та розірвання договор (а.с.5-7). Цей договір було зареєстровано в Державному реєстрі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК", про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 22 лютого 2007 року №040786300434. Згідно з копією акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 23 листопада 2006 року претензій при визначенні зовнішніх меж не виявлено, межі погоджено і не викликають спірних питань (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 листопада 2016 року позивач прийняла у спадщину земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], площею 3,4045 га на території Тарасівської сільської ради (а.с.9). Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [PERSON] зареєструвала своє право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 3,4045 га на території Тарасівської сільської ради. Відомості про реєстрацію іншого речового права на це нерухоме майно в реєстрі відсутні (а.с.12, 13). Відповідно до копії заяви позивача від 30 грудня 2016 року, остання звернулася до відповідача і повідомила, що стала новим власником орендованої земельної ділянки. Зазначила також, що речове право оренди зереєстровано відповідачем не було і відповідно до договір оренди не є чинним. Крмі цього, позивач повідомила, що має намір самостійно обробляти зазначену земельну ділянку, а тому з 01 лютого 2017 року просила припинити будь-які сільськогосподарські або інші роботи на вказаній земельній ділянці (а.с.14-15). Згідно з копією листа ТОВ "Курланд" від 30 січня 2016 року №09 вих16, який було адресовано [PERSON], остання, прийнявши спадщину, вступила в зобов'язання по земельній ділянці, яка передана в оренду ТОВ "Курланд", а тому відповідач рекомендував позивачу укласти додаткову угоду на заміну сторони в договорі (а.с.16). Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] та ставши новим власником земельної ділянки, яка є предметом оренди, набула прав та обов'язків за договором оренди земельної ділянки №8-59 від 23 листопада 2006 року. Відповідно до ч.1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Згідно з ст. 24 цього ж Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що дійсно орендна плата за 2016 рік виплачена відповідачем не була, оскільки позивач не зверталася за її виплатою. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення викладене в ст. 321 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод об'єктом захисту права на мирне володіння майном є, зокрема, усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27 квітня 1979 р., п. 64), а також прибутки, що випливають з власності, зокрема, орендна плата (рента), передбачена договором, добровільно укладеним відповідно до законодавства («Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р.). Таким чином, суд приходить до висновку, що несплата відповідачем орендної плати є очевидним порушенням договору оренди земельної ділянки і позивач, як власник і орендодавець має право вимогати розірвання договору. Що стосується питання застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то суд вважає таку вимогу представника відповідача неприйнятною з огляду на таке. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач дізналась про порушення свого права орендодавця в 2016 році, коли не отримала орендну плату від відповідача, тому суд вважає, що строк позовної давності в даному випадку не сплив. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved