Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулись із позовом до акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (надалі АТ «СГ «ТАС») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, у якому, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.11.2021 року просить стягнути із акціонерного товариства «Страхова група ТАС» на користь позивача 172 806 грн. моральної шкоди та 27194 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 16.06.2019 року о 10 год. 15 хв. гр.. [PERSON] , керуючи громадським автобусом марки «ЗАЗ І-VAN А07А2» д.н.з [NUMBER] , рухаючись маршрутом №14 по вул..Шептицького в м.Тернополі від вул..Кн.Острозького в бік вул..Живова, допустив наїзд на гр.. [PERSON] , яка переходила проїзну частину дороги. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] , яка є матір`ю позивача отримала травми, від яких настала її смерть. Зазначений транспортний засіб, яким керував водій [PERSON] був застрахований у страховій компанії АТ «СГ ТАС», про що свідчить страховий поліс АМ 9367333. Окрім цього, на час вчинення ДТП відповідач [PERSON] працював на посаді водія у ПП «Тернвояж». За даним фактом відомості про дорожньо-транспортну пригоду було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №12019210000000238 від 16.06.2019 року стосовно [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання за даним кримінальним правопорушенням у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1,2 ч.1 ст.76 КК України. Цивільний позов [PERSON] до АТ «СГ «ТАС», ПП «Тернвояж» задоволено частково. Стягнуто із АТ «СГ «ТАС» в користь [PERSON] 100 152 грн. страхового відшкодування та із ПП «Тернвояж» 100 000 моральної шкоди. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 23.12.2020 року вирок Тернопільського міськрайонного суду від 16.10.2020 року у частині вирішення цивільного позову потерпілої до ПАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхової суми скасовано та призначено новий розгляд за правилами цивільного судочинства. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що потерпіла [PERSON] , яка загинула внаслідок ДТП є її матір`ю, з якою вона проживала на день її смерті, нею понесено витрати на її поховання на загальну суму 27194 грн., що підтверджено належними та допустимим доказами. Крім цього, зазначила, що відповідно до вимог пунктів 27.2, 27.3, 27.4, 27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Також, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, загальний розмір якого на одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відтак, вважає, що слід стягнути із відповідача у її користь 172 806 грн. моральної шкоди та 27194 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що зумовило смерть потерпілої. Відповідач, Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС» подало відзив на позов у якому зазначило, що товариство не визнає позову та не може погодись із сумою страхового відшкодування зазначеної позивачем. Так, для отримання страхового відшкодування позивачу необхідно було звернутись до ПАТ «Страхова група ТАС» в порядку передбаченому законодавством, надати необхідні документи для визначення розміру заподіяної шкоди. Проте, позивач не зверталась із такою заявою для отримання страхового відшкодування, внаслідок чого питання про виплату страхового відшкодування не розглядалось, а тому вважають, що звернення до суду позивачів за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод чи інтересів вважають безпідставним. Також, просять врахувати, що загальний розмір відшкодування витрат на поховання на одного померлого не повинен перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на день настання страхового випадку. Відповідно до діючого законодавства України, особи, які взяли на себе витрати на поховання, мають право на отримання страхового відшкодування від АТ «СГ ТАС» в межах документально підтверджених витрат, які були понесені ними з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу, або калумбарну нішу, а також витрати, які пов`язані з облаштуванням та утриманням місця поховання. АТ «СГ «ТАС» на підставі отриманих із позовною заявою документів здійснило обрахунок витрат на поховання, які складають 8780 грн. Таким чином, АТ «СГ «ТАС» відшкодує позивачу витрати на поховання у розмірі 8780 грн. після звернення його до відповідача. Також, просять врахувати, що вимоги позивача у частині відшкодування йому моральної шкоди не повинно перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачуються рівними частинами чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) загиблої особи. АТ «СГ ТАС» на підставі отриманих з позовною заявою документів здійснило обрахунок моральної шкоди, яка складає 50 076 грн. Вважає, що оскільки позивач не зверталась до АТ «СГ «ТАС» із відповідними заявами про виплату страхового відшкодування, а тому її вимоги вважає безпідставними. Позивач, а також її представник відповіді на відзив не подавали. 13 вересня 2021 року у даній справі протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Верес М.Я. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить суд її задовольнити. Представник акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив наступні обставини. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання за даним кримінальним правопорушенням у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1,2 ч.1 ст.76 КК України. Цивільний позов [PERSON] до АТ «СГ «ТАС», ПП «Тернвояж» задоволено частково. Стягнуто із АТ «СГ «ТАС» в користь [PERSON] 100 152 грн. страхового відшкодування та із ПП «Тернвояж» 100 000 моральної шкоди. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 23.12.2020 року вирок Тернопільського міськрайонного суду від 16.10.2020 року у частині вирішення цивільного позову потерпілої до ПАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхової суми скасовано та призначено новий розгляд за правилами цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін. Як вбачається із означеного вироку, судом встановлено, що «…16 червня 2019 року о 10 годині 15 хвилин, водій [PERSON] , керуючи технічно справним автобусом «ЗАЗ І-VАN А07А2», р.н. [NUMBER] , рухався проїзною частиною вулиці Митрополита Шептицького в м. Тернополі зі сторони вулиці Князя Острозького у напрямку вулиці Анатолія Живова. Рухаючись у вказаному напрямку із швидкістю 21...25 км/год та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку № 11 (магазин «Ельмарт») та позначений дорожніми знаками 5.35.1/5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 1.7 та 2.3 (б) ПДР, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, а також бути особливо уважним до таких категорій учасників дорожнього руху, як люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності. Під час подальшого руху, із зазначеною швидкістю, водій [PERSON] , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода [PERSON] , [INFO] , яка з допомогою тростини перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, справа наліво відносно напрямку руху автобуса, в порушення вимог п. 18.1 ПДР, не зменшив швидкість свого руху та в подальшому не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу, хоча мав для цього технічну можливість, а продовжив рух. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, водій [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив на ньому наїзд на пішохода [PERSON] передньою правою частиною керованого автобуса «ЗАЗ І-VАN А07А2» та подальший переїзд автобусом через її тіло. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій [PERSON] спричинено масивну травму тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від чого настала її смерть на місці пригоди. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 18.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої [PERSON] ». Вирок у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Таким чином, не підлягає доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди під час якої загинула потерпіла [PERSON] , а також винуватість [PERSON] у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.08.2007 року, та прізвище після реєстрації шлюбу дружині присвоєно [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9367333 від 28 грудня 2018 року, виданого АТ «СГ «ТАС» транспортний засіб марки «ЗАЗ І-VАN А07А2», р.н. [NUMBER] був забезпечений зазначеним полісом обов`язкового страхування на термін з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року, із встановленням страхової суми (ліміту відповідальності) за одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи становить 950 грн. Відповідно до договору-замовлення №729 на організацію та проведення поховання [PERSON] сплачено за похоронні послуги (викопка могили, авто катафалк, догляд за могилою) [PERSON] коштів на загальну суму 2714 грн., що підтверджується довідкою виданою 26.11.2020 року №154 спеціалізованим комунальним підприємством «Ритуальна служба» Тернопільської міської ради. Крім цього, відповідно до товарного чеку №14 від 18.06.2019 року, [PERSON] сплачено за придбання домовини, перевезення, зберігання тіла, придбання ритуальних речей коштів на загальну суму 8780 грн. Як вбачається із копії накладної №7 від 21.03.2019 року та товарного чеку від 21.03.2021 року, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] сплачено за плиту гранітну, підставку гранітну, порізку гранітної плити, художнє оздоблення, встановлення пам`ятника коштів на загальну суму 15700 грн. Таким чином, загальна сума витрат позивача, які понесені на поховання, придбання ритуальних речей та на спорудження надгробного пам`ятника складають 27 194 грн. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 статті 22 вказаного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 зазначеного Закону у редакції чинній на момент ДТП, встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно із пунктами 27.2, 27.3, 27.4, 27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції чинній на момент даної дорожньо-транспортної пригоди, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, тобто на момент вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди, становив 4173 гривень. В силу вимог ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням,зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1187 ЦК України умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК, яка визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Із змісту ст. 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглянувши матеріали цивільної справи, а також докази надані сторонами приходить до переконання, що позов [PERSON] до акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід задовольнити частково, а тому слід стягнути із акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у користь позивача 27 194 гривні страхового відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, а також 50 076 грн. у якості моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, яку слід стягнути із відповідача враховує також, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 16.10.2020 року стягнуто із ПП «Тернвояж», як роботодавця у якого працював [PERSON] 100 000 грн. моральної шкоди. Також, задовольняючи позов частково суд виходить із того, що шкода завдана потерпілому внаслідок взаємодії джерела підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу,який було забезпечено у АТ «Страхова група «ТАС» та наявністю вини водія який ним керував, заподіявши смерть потерпілій. При цьому, суд враховує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати на момент дорожньо-транспортної пригоди, який складає 4173 грн. Відтак, враховуючи наведені судом вимоги передбачені ст..27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вимоги ст..1200 ЦК України, розмір моральної шкоди, яку слід стягнути у користь [PERSON] буде складати 50 076 грн., із розрахунку (12х4173), де 4173 грн. розмір мінімальної заробітної плати на момент дорожньо-транспортної пригоди. Також, суд враховує надані та досліджені в судовому засіданні докази, що підтверджують понесені позивачем витрати на поховання потерпілої, а також на спорудження надгробного пам`ятника а тому вважає, що слід стягнути у користь [PERSON] , яка безпосередньо понесла такі витрати із відповідача 27194 грн. страхового відшкодування, як особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача у користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 908 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial