Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом після померлого 17 березня 2010 року [PERSON]: - право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Андріївське» площею 5,84 га, в умовних кадастрових гектарах, котре належало [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080507, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 29 липня 1996 року за № 330, зареєстрованого 12 серпня 1996 року за № 508 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Андріївське», та було успадковано [PERSON] після смерті [PERSON]; - право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Андріївське» площею 5,84 га, в умовних кадастрових гектарах, котре належало [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 0080506, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 29 липня 1996 року за № 330, зареєстрованого 12 серпня 1996 року за № 507 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Андріївське»; - право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованого за адресою: вул. Слобідська, буд. 27, с. Андріївка Чернігівського району Чернігівської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона прийняла спадщину після померлого 17 березня 2010 року дідуся [PERSON], проте нотаріус їй відмовляє у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказане вище спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, в зв»язку з чим вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє імя. В судове засідання позивач не зявилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику [PERSON] . Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує . Відповідач - територіальна громада села Андріївка Чернігівського району Чернігівської області в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Треті особі: Чернігівська районна державна нотаріальна контора та Управління Держгеокадастру в Чернігівському районі Чернігівської області, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про свою згоду на участь у справі не заявили, тому відповідно до ст.36 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі\~статтею 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. \~\~\~ \~Згідно "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. \~\~\~\~ Змістовний аналіз\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до записів погосподарського обліку за 1986-1990 роки (особовий рахунок № 434) станом на 01.07.1990 року та згідно погосподарського обліку за 1991-1995 роки (особовий рахунок № 498) станом на 15.04.1991 роки, господарство в с. Андріївка Чернігівського району Чернігівської області, по вул. Слобідська, буд. 27, відносилось до категорії „колгоспний двір, головою якого був [PERSON], а членом даного двору була його дружина - [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на а.с. 22. Даний будинок був збудований у 1963 році ( а.с.21). За вищезазначеною адресою згідно погосподарського обліку за 1991-1995 роки (особовий рахунок № 498) знаходиться земельна ділянка площею 0,65 га, з якої 0.60 га рішенням виконавчого комітету Андріївської сільської ради № 42 було передано безоплатно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства [PERSON] Микитовиу, а 0,05 га було надано йому у користування, що підтверджується довідкою виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на а.с. 28. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, тобто по ? частині. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06 серпня 1956 року ( а.с.62). Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 049050, 30 жовтня 2006 року померла [PERSON], бабуся по лінії батька позивача ( а.с. 13 ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, котра складається з: -права на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Андріївське» площею 5,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), котре належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080507, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 29 липня 1996 року за № 330, зареєстрованого 12 серпня 1996 року за № 508 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Андріївське», що підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області № 29-28-99.1-1794/2-17 від 13.03.2017; -? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, в с. Андріївка, вул. Слобідська, буд.27, яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, про що свідчить лист Чернігівської районної державної нотаріальної контори № 3324/01/16 від 08.07.2017 ( а.с. 46). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO] разом зі своїм чоловіком - [PERSON], що підтверджується, зокрема, довідкою виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 88 від 15.02.2017 ( а.с. 15). Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, судом встановлено, що спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняв її чоловік - [PERSON], який відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. 17 березня 2010 року [PERSON] помер, про що свідчить запис у копії свідоцтва про смерть [PERSON] І-ЕЛ № 148560 ( а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на наступне майно: -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Андріївка, вул. Слобідська, буд. 27 в цілому, в якому ? частка належала йому як голові колишнього колгоспного двору, а ? частка набута ним в порядку спадкування після смерті дружини); -право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Андріївське» площею 5,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), котре належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080506, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 29 липня 1996 року за № 330, зареєстрованого 12 серпня 1996 року за № 507 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Андріївське»; -право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Андріївське» площею 5,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), котре належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080507, яке перейшло до нього як до спадкоємця першої черги після смерті дружини. Як встановлено з копії свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], останній був сином [PERSON] та [PERSON] та батьком позивача ( а.с.9,12). Зміна прізвища позивача з «Шаповал» на «Ілляш» підтверджується копією свідоцтва про шлюб на а.с.10. 13 листопада 2005 року помер [PERSON], батько позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-ЕЛ № 020334 на а.с. 11. Отже, позивач [PERSON], після смерті [PERSON], згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України, є спадкоємцем за право представлення, оскільки її батько помер до відкриття спадщини його батьків. Як вбачається із копії спадкової справи № 522/2010 року ( а.с. 47-49 ), наданої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, після померлого 17 березня 2010 року [PERSON], 17 вересня 2010 року до нотаріальної контори звернулися онука спадкодавця [PERSON], яка змінила прізвище на Ілляш, та двоюрідний брат спадкодавця - [PERSON], які згідно ст.1266 ЦК України відносяться до спадкоємців за правом представлення . При спадкуванні за правом представлення також зберігається черговість закликання до спадщини. В цьому випадку до спадкування буде закликана донька сина (онука спадкодавця) позивач [PERSON], оскільки її померлий батько син спадкодавця належить до спадкоємців першої черги, а рідна тітка спадкодавця [PERSON] ( мати [PERSON]Ю.) - до спадкоємців третьої черги. За цих обставин двоюрідний брат спадкодавця [PERSON] нікого не представляє, оскільки його мати, якщо б вона була жива, до спадкування не закликалася б. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сертифікат на земельну частку ( пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі ( на місцевості). Матеріали справи не містять інформації про те, що на земельні паї, виділені [PERSON] та [PERSON] в колективній власності, видані Державні акти на право власності на землю, тобто відбулось відведення земельних ділянкок в натурі, які можуть спадкуватись. Таким чином, позивач [PERSON], як спадкоємець за правом представлення, яка прийняла спадщину після смерті діда [PERSON], набула право на земельну частку (пай), що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080507 спадкодавцю [PERSON], в колективній власності КСП «Андріївське», розміром 5,84 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Андріївське», розміром 5,84 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080507 [PERSON] та було успадковане її чоловіком [PERSON]. Доводи позивача про втрату виданого [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080507 та [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080506, учасниками судового розгляду не спростовуються. Оголошення про втрату Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080507 та Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0080506 позивачем було опубліковано в Чернігівській обласній газеті «Гарт» ( а.с. 29 ). Згідно з чинним законодавством, що регулює спірні правовідносини, видача позивачу дублікатів сертифікатів на право [PERSON] та [PERSON] на земельні частки (пай), яке належало останнім за життя, є неможливою. Що стосується іншого спадкового майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Андріївка, вул. Слобідська, буд. 27, судом встановлено наступне. Відповідно до довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» № 99 від 27.02.2017, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: вул. Слобідська, № 27, с. Андріївка, Чернігівського району та області, не зареєстровано. Будинок після пожежі, в ньому відсутні: дах, перекриття, підлога, опалення, віконні та дверні пройоми. Наявність будинку складає 45% ( а.с.20). У видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначене вище спадкове майно, державним нотаріусом позивачу було відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 19.04.2017 винесені постанови ( а.с.65-66). Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] як спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON], можливо визнати право власності на вказаний вище згорівший житловий будинок з господарськими спорудами та право на земельну частку (пай) на підставі сертифікатів серії ЧН № 0080507 та серії ЧН № 0080506

Outcome: partial