Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

В серпні 2017 року позивач ПАТ СК "Уніка" звернулось до суду із вимогами до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, а саме позивач просить стягнути з [PERSON] 12 524,12грн. та відшкодувати понесені судові витрати в розмірі 1 600грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з вини [PERSON] було завдано матеріальної шкоди власнику застрахованого ПАТ СК "Уніка" автомобіля. Позивач сплатив понесені страхувальником збиткі та просить в порядку регресу стягнути витрати з відповідача. Згідно відомостей отриманих судом зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS] приватний будинок. 21 вересня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд на 27 листопада 2017 року. 27 листопада 2017 року та 19 лютого 2018 року сторони на розгляд не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись вчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд за його відсутності, без заперечень проведення заочного розгляду. Від відповідача письмових заперечень та повідомлень про поважні причини неявки не надходило. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 48, ст.436). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Вивченням матеріалів справи встановлено наступне. 15.09.2016 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №030346/4640/0000001 (далі - Договір страхування). У відповідності з Договором було застраховано автомобіль [NUMBER] (далі - Застрахований автомобіль). 31.10.2016року у м. Київ по вул. Камишанська,3 відбулось зіткнення застрахованого автомобіля, під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач), Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Застрахований автомобіль був пошкоджений. Зіткнення відбулося в результаті порушення: [PERSON] Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується Постановою Голосіївського районного суду м. Київ від 30.01.2017року по справі №752/18613/16-п за ст.. 124 КпАП України. 02.11.2016 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся Страхувальник з заявою про настання страхового випадку 31.10.2016року та подачею всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування. Згідно до Звіту про оцінку вартості збитку №04-29/11 від 29.11.2016року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склата: 12 524,12грн.(Дванадцять тисяч п'ятсот двадцять чотири грн. 12коп.). На підставі вищевказаних документів ПрАТ «СК «Уніка» виконуючи умови Договору страхування сплатило відшкодування згідно рахунку суми 12 524,12грн. (Дванадцять тисяч п'ятсот двадцять чотири грн. 12коп.). Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. У цій же ж статті зазначено, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи розмір встановлюються в Договорі страхування. Отже розрахунок суми страхового відшкодування було складено наступним чином: Договором страхування не передбачено франшизу. Розрахунок позовних вимог: Вартість відновлюваного ремонту - франшиза за Договором = 12 524,12грн. - 0,00грн. = 12 524,12грн. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від [PERSON], як водія автомобіля [NUMBER], компенсації шкоди, завданої власнику CHEVROLET AVEO реєстраційний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП. Користуючись правом, що забезпечене ст.ст. 993, 1166, 1187, ЦК України, ст.. 27. ЗУ "Про Страхування" Відповідач повинен сплатити ПрАТ «СК «Уніка» фактичний розмір шкоди, яка була заподіяна в наслідок дій Винуватця ДТП, при вищенаведеній ДТП, а саме 12 524,12грн. 13.12.2016 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до Відповідача з претензією про відшкодування шкоди№18653 вих.№8309. Однак станом на дату подачі позову до суду Відповідач на претензію не відреагував та борг не сплатив. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню, судові витрати - відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved