Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів та розірвання шлюбу. В заяві вказувала, що 22 грудня 1998 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Кричильською сільською радою Сарненського району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 21. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Відповідач вчиняв сварки. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, ніде не працює, позивачці тяжко утримувати дітей власними силами. У зв"язку із наведеним просила суд шлюб розірвати та стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Позивачка надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав, згідний, щоб справа слухалась у його відсутності. Суд, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що 22 грудня 1998 року сторони зареєстрували шлюб, про що Кричильською сільською радою Сарненського району Рівненської області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 21. Від даного шлюбу мають троє дітей: сина [PERSON] - [INFO], сина [PERSON] - [INFO], дочку [PERSON] - [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження останніх. Згідно довідки Городецької сільської ради №2339 від 20.07.2016 року, діти перебувають на утриманні матері. Згідно трудової книжкт [NUMBER] [PERSON] не працює з 14.01.2015 року, інвалід ІІІ групи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. (ч.1 ст. 183 СК України) Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, і зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття, не має інших утриманців, отримує пенсію, а також відсутні обставини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що у добровільному порядку [PERSON] коштів на утримання дітей не надає, і будь-яких домовленостей між сторонами з цього приводу не досягнуто, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року» враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, працевлаштованим, а тому має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов'язань матеріального характеру. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років з 01 січня 2016 року становить - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень; для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір аліментів - 1/2 частина всіх видів доходу відповідача щомісячно, є достатнім для забезпечення невідкладних потреб дітей, їх харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів. Виходячи із взаємного обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі, який не є завищеним, з урахуванням віку неповнолітніх дітей, їх потреб, та таким, що не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру, відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов"язок по утриманні своїх дітей та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес дитини та її розвиток. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, відповідач не надав. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 367 ЦПК України. Що стосується розірвання шлюбу, частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, тривалий час проживають окремо і є підстави для його розірвання. Дітей залишити проживати з матір"ю. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved