Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

12 березня 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької обрості з позовом про визнання відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилались на те, що квартира [ADDRESS] належить їм на підставі свідоцтва на право власності на житло від 10 листопада 2006 року по 1/2 частини кожному. [PERSON] є колишнім співмешканцем - [PERSON] та батьком - [PERSON]. З лютого 2014 року з в спірній квартирі відповідач [PERSON] не проживає, що підтверджується актом складеним працівниками ПП "Жилфонд-279" від 04 березня 2015 року. Зазначені обставини ускладнюють їх життя, оскільки вони вимушені нести матеріальні витрати по оплаті квартири та комунальних платежів за відповідача, проте добровільно знятись з реєстрації за адресою спірної квартири, відповідач [PERSON] не бажає, у зв'язку з чим позивачі вимушені звертатись до суду. Просять суд визнати [PERSON], 1974 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились від них на адресу суду надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належними чином, згідно діючого законодавства. За таких обставин, зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 10 листопада 2006 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] по 1/2 частині кожному. Право власності записано в реєстраційній книзі за № 37073. (а.с.4) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.01.2007 року № 13261665 квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] по 1/2 частині кожному (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачі у позовній заяві вказували на те, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з лютого 2014 року без поважних на те причин, будучи там зареєстрованим. Згідно копії особистого рахунку № 9326 від 04.03.2015 року виданого ПП "Жилфонд-279" в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6) Факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з лютого 2014 року, підтверджується актом, складеним 04 березня 2015 року працівниками ПП „Жилфонд -279" з підписами сусідів. (а.с. 7) За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] будучи зареєстрованим у житловому приміщенні, не мешкає в ньому без поважних причин понад одного року, таким чином втратив право користування даним жилим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" однієї з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом із тим з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню понесені неми судові витрати, а саме по оплаті судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved