Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.04.1992 уклала шлюб з відповідачем, у якому у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2011 укладений ними шлюб було розірвано, а також частково задоволено зустрічний позов до [PERSON], згідно чого стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 15% з його заробітку щомісячно, починаючи з 22.09.2011 і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи 22.09.2011 і до закінчення дочкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Не погодившись з рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області. Внаслідок розгляду цієї скарги 13.02.2012 колегією суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області постановлено судове рішення у справі апеляційного провадження № 22-ц-1611/12. Відповідно до цього рішення частково задоволено апеляційну скаргу позивача та змінено рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2011 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 15% з його заробітку щомісячно, починаючи з 22.09.2011 і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшивши частку аліментів, що підлягає стягненню з відповідача з 15% до 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно. Вищезазначені аліменти стягувались із відповідача за місцем його праці - „Львівобленерго" до 26.03.2017, тобто до того часу, поки сину не виповнилось вісімнадцяти років. На даний час син [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує платне навчання на денній формі у Національному університеті „Львівська політехніка" за спеціальністю „Право" з метою отримання вищої освіти за ступенем „бакалавр" та перебуває на утриманні позивача. Між позивачем як мамою [PERSON] та Національним університетом „Львівська політехніка" укладено договір № 3734-16 від 04.08.2016 про надання освітніх послуг. Термін чинності договору з 01.09.2016 до 30.06.2020. Згідно цього договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 64 970 грн. Крім того, [PERSON] зазначає, що навчання потребує значних додаткових витрат, а відповідач не цікавиться життям сина, ухиляється від його утримання та матеріальної допомоги, а сама позивач не має змоги утримувати дитину. При цьому, позивач зазначила, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює та отримує не малу заробітну плату. 03.08.2017 позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини із усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного на період з 26.05.2017 до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності та відсутності його довірительки та зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згоди на ухвалення заочного рішення позивач та його представник не надали. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO], батьками якого значаться [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.06.1999. Крім того, з вищезазначеного свідоцтва про народження та копії паспорта серія [NUMBER], виданого 24.04.2015 Дрогобицьким МВ ГУ ДМС України у Львівській області вбачається, що [PERSON] є повнолітнім. Відповідно до довідки № 599/17 від 23.05.2017 [PERSON] навчається у Національному університеті „Львівська політехніка". Разом з тим, згідно довідки № 809 від 29.05.2017, виданої Лішнянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області [PERSON] перебуває на утриманні матері. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №31890357 від 29.03.2012 вбачається, що відповідач працює офіційно у ПАТ „Львівобленерго". Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] на час розгляду справи досяг повноліття, однак у зв'язку з навчанням на денному відділенні „Львівська політехніка" потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває на утриманні матері позивача, яка самостійно не в змозі забезпечити його усім необхідним. Відповідач добровільно коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Доказів щодо свого матеріально стану відповідач суду не надав, оскільки не з'явився на розгляд справи. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, яка продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, який не має на утриманні інших дітей, працевлаштований у ПАТ „Львівобленерго", інших обставин, які мають істотне значення для вирішення спору по суті судом не встановлено. Оцінивши докази в сукупності, врахувавши стан здоров'я позивача і дитини, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо повнолітнього сина, який продовжує навчання, вимоги розумності та справедливості і визначає їх у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] 23-х років, а саме до [INFO]. На думку суду, саме такий розмір аліментів відповідатиме інтересам дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved