Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що 08 липня 2008 року, [PERSON] уклала договір кредиту № б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким останній було надано кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцем померлої є [PERSON], який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно повідомлення Куп»янської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №288/2016 на підставі претензії ПАТ КБ "Приватбанк". Позивачем ПАТ КБ "Приватбанк" було направлено лист-претензію від 18.07.2016 року щодо сплати заборгованості за кредитним договором, що був укладений [PERSON] в сумі 9169,19 грн. На час розгляду справи заборгованість за договором не сплачена. ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.10.2012 року у сумі 9169,19 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, до суду надійшла письмова заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився,просить розглянути справу без його участі, за участю його представника, згідно заперечень позов позивача не визнає, посилаючись на те, що позивач умисно не вказує на те, що матеріальна шкода компенсується спадкодавцями в межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було отримано ними по спадкуванню,як це передбачено ч.4 ст. 1231 ЦК України і не надав жодного доказу про наявність спадкового майна після смерті [PERSON], за рахунок якого належить компенсувати її борг по кредитному договору. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить в задоволенні позову відмовити, прийнявши до уваги заперечення відповідача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 липня 2008 року, [PERSON] уклала договір кредиту № б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким останній було надано кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 11-45). Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 08 липня 2008 року становить 9169,19 грн. [INFO] померла позичальник [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO], актовий запис №73 (а.с. 48). 03 травня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України на адресу Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області для встановлення інформації про заведення спадкової справи після померлої [PERSON] (а.с. 51). Згідно листа від 21.03.2017 року Куп»янська державна нотаріальна контора повідомила, що на підставі претензії ПАТ КБ « Приватбанк» до спадкоємців [PERSON]було заведено спадкову справу № 288\\2016р. Спадкоємці померлої з заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. (а.с.109). Відповідно положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов"язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Як передбачено ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, спадкові права є майновим об"єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов"язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов"язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов"язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов"язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов"язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред"явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємці. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб"єктивне право Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для всіх суб"єктів владних повноважень, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов»язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Судом по клопотанню позивача було витребувано відомості щодо отримання відповідачем [PERSON] будь-якого рухомого та нерухомого майна, яке належало померлій [PERSON] Матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті [PERSON] в межах вартості якого вони зобов'язані задовольнити вимоги кредитора - ПАТ КБ «Приват Банк». Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту вказаних норм закону, які регулюють відносини спадкоємця з кредитором спадкодавця, належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємця, який прийняв спадщину, про стягнення на майно, що було передано спадкоємцю в натурі й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»про стягнення боргу за кредитним договором спадкодавця до [PERSON] є такими що не підлягають задоволенню. Оскільки позов не обґрунтований, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed