Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

29.06.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Верхньорогачицької селищної ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Просить суд встановити факт належності їй - [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ХС №040053, який зареєстровано за №513 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 16.02.2001 року, оскільки встановлення даного факту необхідно їй для здійснення державної реєстрації речових прав. 02.08.2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.09.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.24). Представник відповідача - Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області не з`явився, але надіслав заяву, якою просив справу розглянути без його участі, позов визнав та проти винесення рішення про задоволення позовних вимог не заперечив (а.с.25-27). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення 16 сесії Самійлівської сільської ради 23 скликання №133 від 12 січня 2001 року (а.с. 14), на [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 040053, який зареєстровано за № 513 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 16 лютого 2001 року (а.с. 11). Однак, при видачі Державного акту в ньому були допущені певні помилки. Так, в Державному акті запис прізвища та імені власника « [PERSON] » не збігається із записом прізвища та імені власника в паспорті громадянина України серія [NUMBER] , який було видано Верхньорогачицьким РВ УМВС України в Херсонській області 19 червня 1998 року, де її прізвище та ім`я зазначене як « [PERSON] » (а.с.4). В свідоцтві про народження серія [NUMBER] , позивач значиться як [PERSON] , [INFO] , місце народження - село Качанівка Підволочинського району Тернопільської області (а.с. 5). 04 вересня 1976 року у селі Качанівка Підволочицького району Тернопільської області позивач вийшла заміж за [PERSON] і взяла прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджено відповідним свідоцтвом (а.с. 6), але у 1984 році вони припинили спільне проживання і позивач переїхала на місце проживання до с.Жовтневе Голопристанського району Херсонської області, де працевлаштувалася дояркою у радгоспі імені Першого Травня (а.с. 7). У 1992 році вона звільнилася з радгоспу імені Першого Травня і за запрошенням свого брата [PERSON] переїхала на місце проживання до села Лисиче Верхньорогачицького району Херсонської області, де працевлаштувалася дояркою у колгоспі імені Карла Маркса (а.с. 15). Позивач наголошує на тій обставині, що після припинення стосунків з чоловіком, він заборонив їй користуватися його прізвищем « [PERSON] », та пообіцяв, що самостійно подасть заяву на розлучення. Саме тому у КСП Карла Маркса її прийняли до членів колгоспу з прізвищем [PERSON] . Ніхто з кадрової служби чи бухгалтерії КСП Карла Маркса не перевірив, що її паспорт та трудова книга видані на прізвище [PERSON] ( а.с. 17). Під час розпаювання земель колгоспу імені Карла Маркса у списку-додатку до рішення №133 від 12 січня 2000 року «Про затвердження технічної документації про передачу членам колишнього КСП ім Карла Маркса із земель колективної власності земельних часток (паїв) в натурі» (а.с. 14), на підставі якого позивачу видано Державний акт на прізвище " [PERSON] ", яке не змінюється за відмінками, але працівники колгоспу спотворили це прізвище і зазначили - « [PERSON] ", а ім`я записали « [PERSON] », замість [PERSON] . Отже, і сертифікат і державний акт на право приватної власності на землю позивачу було видано на прізвище та ім`я " [PERSON] ". Інший сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] їй не видавався (а.с. 16). З метою виправлення зазначеної помилки позивач звернулася до Верхньорогачицької селищної ради, як правонаступника реорганізованої на підставі рішення ІІ сесії ІІ пленарного засідання Верхньорогачицької селищної ради VІІІ скликання від 18.12.2020 року № 22. Проте листом від 29.03.2021 року вих. №348 (а.с. 12) їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Отже, позивач не може встановити факт належності їй правовстановлюючого документу інакші, ніж в судовому порядку. Встановлення даного факту потрібно їй для здійснення державної реєстрації речових прав на дану земельну ділянку. Згідно із п.4.1. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 року № 325, яка втратила чинність 23.08.2013 року, виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Таким чином, заявник до цього дня не мав можливості виправити дану помилку. Із внесенням змін до норм діючого законодавства з 01 січня 2013 року ні в територіальних органів Держкомзему, ні в будь-яких інших установ немає повноважень по видачі державних актів на право власності на землю. На сьогоднішній день такі правовстановлюючі документи, як державні акти на право власності на землю, не виготовляються, ніким не видаються і не реєструються. Відповідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Тому справа розглядається за правилами загального позовного провадження. У відповідності до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі прізвища, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі не збігаються з прізвищем, ім`ям, по- батькові місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що саме [PERSON] , [INFO] , належить Державний акт серія IІ-ХС№040053 на право приватної власності на землю площею 5,86 га, який на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Самійлівської сільської ради Верхньорогачицького району Херсонської області від 12.01.2001 року № 133 видано на ім`я [PERSON] , та зареєстровано за № 513 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.02.2001 року. Тому суд, врахувавши позиції сторін та матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність повного задоволення вимог позивача.

Outcome: approved