Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

29.03.2019 року орган опіки та піклування в особі Верхньорогачицької районної державної адміністрації, звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Верхньорогачицької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено наступне: [PERSON] , [INFO] народження, уродженка селища Верхній Рогачик Херсонської області, громадянка України, неодружена, зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , має трьох дітей: малолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по відношенню до яких вона систематично не виконує батьківські обов`язки. Реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. Щодо батька [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , органом опіки та піклування Верхньорогачицької районної державної адміністрації подано позов про позбавлення батьківських прав. Справа знаходиться в провадженні Новотроїцького районного суду Херсонської області. Діти даної родини із 02 жовтня 2013 року перебувають на обліку служби у справах дітей Верхньорогачицької районної державної адміністрації як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, а родина [PERSON] з 18.09.2013 року - на обліку районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як така, що опинилися в складних життєвих обставинах. Працівниками служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, спільно з представниками місцевого відділення поліції систематично здійснювалися візити у дану сім`ю, про що складалися відповідні акти. В ході обстежень у будинку часто було брудно, речі розкидані, продукти харчування відсутні, у приміщенні відчувався різкий запах алкоголю, мати або мала характерний запах алкоголю, або була відсутня вдома. Під час візитів до [PERSON] під час проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди на теми здорового способу життя, відповідального батьківства, дотримання санітарно-гігієнічних норм у приміщенні, надавалися рекомендації стосовно належного виконання батьківських обов`язків, забезпечення дітей належними умовами для проживання та розвитку, але громадянка нехтувала ними. У 2017 році [PERSON] забрала на виховання рідна бабуся [PERSON] , [INFO] . З 1 вересня 2017 року дівчинка була зарахована до 8 класу Олександрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чорноморської міської ради Одеської області. Згідно характеристики навчального закладу, за час навчання у даній школі, батьки жодного разу до закладу не з`являлися, зв`язку зі школою не підтримували. Всі питання навчання та виховання дитини адміністрація школи вирішувала з бабусею. Дитина і на даний час проживає у [PERSON] . [PERSON] , після закінчення 9 класу Верхньорогачицької опорної загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, у 2018 році вступив на денну форму навчання до Іллічівського професійного судоремонтного ліцею м. Чорноморськ Одеської області. Після вступу хлопець постійно проживає у бабусі. Згідно характеристики з навчального закладу, мати не приділяє уваги вихованню сина, не підтримує зв`язок з ліцеєм, не відвідує батьківські збори. Молодший син, [PERSON] до жовтня 2018 року навчався у Верхньорогачицькій опорній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Згідно характеристик зі школи, за весь час навчання дитини у закладі освіти, мати дуже рідко цікавилася шкільним життям сина, за 2 останні роки на батьківські збори не приходила. Хлопець приходив у школу неохайний, брудний, з невивченими уроками, крім того, часто пропускав навчальні заняття. Так, у 2017-2018 навчальному році [PERSON] пропустив 259 уроків, із них лише 79 по хворобі, були випадки, коли мати залишала сина вдома одного на тривалий час. У вересні 2018 року [PERSON] знову пропускав заняття, із залученням служби у справах дітей дитина була повернута на навчання. За домовленістю з матір`ю дитини, хлопця забрала до себе бабуся [PERSON] , з якою [PERSON] і проживає на даний момент. Гайдрик [PERSON] був зарахований до 7 класу Олександрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чорноморської міської ради Одеської області, проте через велику педагогічну запущеність, дитину перевели до навчального закладу компенсаційного типу. Це свідчить про те, що мати не приділяла належну увагу навчанню [PERSON] , через що дитина має дуже низький рівень знань. З 14 січня 2019 року по теперішній час [PERSON] навчається у Чорноморському навчально-виховному комплексі «Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад компенсуючого типу» Чорноморської міської ради Одеської області. Згідно характеристик з вказаних навчальних закладів, мати шкільним життям сина не цікавиться, зв`язку з класним керівником не підтримує ні особисто, ні в телефонному режимі. Згідно громадської характеристики, наданої Верхньорогачицькою селищною радою, [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно: часто залишала дітей самих вдома, веде аморальний спосіб життя, ніде тривалий час не працює, схильна до вживання спиртних напоїв. Останнє підтверджується також повідомленням Верхнорогачицького відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, про те, що [PERSON] у 2018 році була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1. ст. 178 КУпАП «Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді», а також за ч.1 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Також [PERSON] перебувала на обліку кримінально-виконавчої інспекції Верхньорогачицького районного сектора філії державної установи «Центр пробації» в Херсонській області у 2008 році за ст. 166 Кримінального кодексу України з іспитовим строком на 1 рік за злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною. [PERSON] постійного місця роботи не має, на обліку як безробітна у Верхньорогачицькій районній філії Херсонського обласного центру зайнятості не перебуває, ніяких видів соціальної допомоги не отримує з листопада 2017 року, у зв`язку з тим, що не надала необхідний пакет документів для її оформлення до районного управління праці та соціального захисту населення. На даний час всі троє дітей проживають у бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на повному її фінансовому утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Після передачі дітей бабусі, [PERSON] фактично самоусунулася від виховання дітей, спілкувалася з ними лише декілька разів у телефонному режимі з ініціативи бабусі, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей. Органом опіки та піклування Верхньорогачицької районної державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З урахуванням викладеного просять суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з громадянки [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , уродженки селища Верхній Рогачик Херсонської області, неодруженої, непрацюючої, на користь будь-якої особи або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування над дітьми, аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на день стягнення, до повноліття дітей, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. Судові витрати по справі стягнути з відповідача. 04.04.2019 року по даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.05.2019 року. Ухвалою від 03.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням до судового розгляду по суті на 30.05.2019 року. Представник позивача в судове засіданні не з`явилася, але до суду за підписом голови РДА надійшла заява, якою просить справу розглянути за відсутності представника органу опіки та піклування в особі Верхньорогачицької районної державної адміністрації,позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 82 ЦПК України, оскільки обставини визнані сторонами і заперечень проти заявлених позовних вимог в учасників процесу немає. (а.с. 68). Відповідач в судове засідання не з"явилася, але в поданій заяві просила суд справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Також просила суд визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 82 ЦПК України, оскільки обставини визнані сторонами і заперечень проти заявлених вимог в учасників процесу немає (а.с. 66). Представник третьої особи Грушецька Л.В. в судове засіданні не з`явилася, але подала заяву, якою просила справу розглянути за відсутності представника Служби у справах дітей Верхньорогачицької районної державної адміністрації,позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 82 ЦПК України, оскільки обставини визнані сторонами і заперечень проти заявлених позовних вимог в учасників процесу немає. (а.с. 67). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, прийнявши до уваги клопотання сторін, вважає можливим його задовольнити, визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 82 ЦПК України, оскільки обставини визнані сторонами і заперечень проти заявлених позовних вимог в учасників процесу немає. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вимогами ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Суд, прийнявши до уваги позиції сторін по справі, зокрема ту обставину, що відповідач позов визнала та не заперечила проти його задоволення, що прямо свідчить про свідоме ухилення її від виконання обов"язків по вихованню своїх дітей, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням викладеного суд, прийнявши до уваги позиції сторін по справі, зокрема ту обставину, що відповідач позов визнала та не заперечила проти його задоволення, а також те, що судом не встановлені, а відповідачем не зазначені обставини, за якими б відповідач [PERSON] могла б бути звільнена від обов`язку утримувати своїх дітей, суд вважає, що позов в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання своїх дітей також підлягає задоволенню. Також, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав в розмірі 768 гривень 40 копійок, а також за вимогу про стягнення аліментів в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved