Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] (далі - представник заявника) 17 вересня 2020 року звернувся до суду в інтересах заявника [PERSON] (далі - заявник) із заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року. Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] є громадянином Російської Федерації, 18 лютого 2020 року, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України», звернувся до Миронівського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Листом Миронівського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області №80.3237-98/80.3237.1-20 від 12 червня 2020 року заявнику повідомлено, що до його заяви не додано документ, що слугує підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням та те, що відповідно до п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республік, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки для оформлення набуття громадянства України відповідне рішення суду. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та просив встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Новокраснянка Кремінського району Луганської області, на території України до [INFO] . Представник заінтересованої особи [PERSON] проти задоволення позову не заперечував, обставини викладені в заяві підтвердив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Москва, є громадяном Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта, з перекладом (а.с. 7-9). Батьками [PERSON] є: [PERSON] (батько), росіянин та [PERSON] (мати), росіянка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 3 листопада 1979 року відділом ЗАГС Тимірязєвського району, Москва, з перекладом (а.с.10-12). Мати заявника [PERSON] змінила своє дівоче прізвище після укладання шлюбу 23 червня 1979 року з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується довідкою про укладення шлюбу № 191 виданою 4 лютого 2020 року, з перекладом (а.с.16-18). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 4 лютого 1958 року Бюром ЗАГС Мелеузівського району, БАРСР, [PERSON] народилась [INFO] від батьків: [PERSON] , росіянина та [PERSON] , росіянки (а.с. 13-15). Як вбачається з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133, 135 Сімейного кодексу України, [PERSON] народився [INFO] , у зв`язку з чим, Виконавчим комітетом Новокраснянської сільської ради Кремінського району Луганської області,складено актовий запис № 6. Батьком записаний [PERSON] , українець. (а.с. 20) 6 квітня 1978 року [PERSON] отримав паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року. 13 грудня 1983 року була вклеєна фотокартка, у зв`язку з досягненням 45 років, що підтверджується заявою про видачу паспорта серії [NUMBER] та повідомленням Управління ДМС України в Луганській області (а.с. 22-23, 25). Згідно листа Новокраснянської сільської ради Кремінського району Луганської області від 16.09.2020 №02-22/275 на запит адвоката Хотульова О.І. встановлено, що за період з 1938 по 24.08.1991 року, громадянин України [PERSON] , який народився [INFO] , постійно проживав та помер [INFO] в с. Новокраснянка Кремінського району Луганської області, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). Згідно свідоцтва про смерть, виданого повторно від 14 лютого 2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), дід заявника - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селі Новокраснянка, Кремінського району, Луганської області (а.с. 19). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерта; показаннями свідків. Частинами 1, 2 та 3 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Наведені судом докази є належними та достовірно свідчать про наявність родинного зв`язку заявника із його ділом [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований, проживав та помер [INFO] в селі Новокраснянка, Кремінського району, Луганської області, Україна. Заявник має намір отримати громадянство України, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», звернувся до Миронівського районного відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про набуття громадянства України. Листом від 12.06.2020 року йому було відмовлено, так як, в матеріалах справи відсутній документ, що слугує підставою для набуття громадянства України за територіальним походженням. Разом з цим передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки для оформлення набуття громадянства України надається рішення суду (а.с. 24). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Згідно із ст. 6 ЗУ «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя. Відповідно із ст. 8 ЗУ «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Згідно пункту 29 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Пунктом 44 вищезазначеного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, на підставі зібраних письмових матеріалів, судом було достовірно встановлено факт родинних відносин, який в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, а саме, що дід заявника [PERSON] , [INFO] , уродженець села Новокраснянка Кремінського району Луганської області, постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved