Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанкАваль» в особі Запорізької обласної дирекції ПАТ «РайффайзенБанкАваль» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-41/1139-38 від 29 грудня 2006 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 29 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" (скорочена назва - АТ „Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17- 41/1139/38, за умовами якого [PERSON] надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 40200,00 доларів зі сплатою 14,0 % річних, на строк по 29.12.2026 р., для використання на споживчі цілі. Свої зобов'язання за Кредитним договором АТ „Райффайзен Банк Аваль" виконало у повному обсязі та належним чином. [PERSON] були порушені умови зазначеного Кредитного договору, а саме: п. 5,1, за яким позичальник зобов'язався щомісячно, до 15 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту, здійснювати погашення ануїтетних платежів протягом строку кредиту. Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. У порушення умов п.п. 1.3, 5.1 Кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконує тривалий час, у зв'язку з чим [PERSON], станом на 03.07.2014 року, має заборгованість перед АТ „Райффайзен Банк Аваль" за Кредитним договором в сумі 54108,42 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 03.07.2014 р.: 1дол.США/ 11,833 грн. становить 640274 гривень 85 копійок, в тому числі: 354272,82 грн. (30784,44 дол.США) - заборгованість по кредиту; 276002,03 грн. (23323,98 дол.США)- нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; а також 1256530,74 грн. - пеня за кредитом та відсотками. В забезпечення повернення кредитних коштів 29 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки до кредитного договору № 014/17-41/1139-38 від 29 грудня 2006 року, відповідно до якого, останній зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань, а також [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до [PERSON], так і до [PERSON], чи до всіх одночасно. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в особі ЗОД "Райффайзен Банк Аваль" (р/р № 2909334 в ЗОД "Райффайзен Банк Аваль", МФО 313827, ЄДРПОУ 23794014) заборгованість за кредитним договором № 014/17-41/1139-38 від 29 грудня 2006 року станом на 03.07.2014р, в сумі 54108,42 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 03.07.2014 р.: 1дол.США/ 11,833 грн. становить 640274 гривень 85 копійок, в тому числі: 354272,82 грн. (30784,44 дол.США) - заборгованість по кредиту; 276002,03 грн. (23323,98 дол.США)- нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; та 1256530,74 грн. - пеня за кредитом та відсотками, а також сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Ухвалою суду від 18 грудня 2014 року провадження у справі за позовом ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі ЗОД ПАТ «РайффайзенБанкАваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-41/1139-38 від 29 грудня 2006 року закрито та продовжено розгляд справи за позовом ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі ЗОД ПАТ «РайффайзенБанкАваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-41/1139-38 від 29 грудня 2006 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог банківської установи заперечує з підстав, викладених у його письмових запереченнях, доданих до клопотання. З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що останній проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно довідки, виданої Бурчатською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] помер 18.06.2014 р.. За положенням ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Посилаючись на ст.ст. 523, 559, 608 ЦК України, просив суд у задоволенні позовних вимог банківської установи до [PERSON] відмовити, оскільки порука [PERSON] припинилася внаслідок смерті [PERSON]. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, клопотання представника відповідача [PERSON] та його письмові заперечення проти позову, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 29 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" (скорочена назва - АТ „Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17- 41/1139/38, за умовами якого [PERSON] надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 40200,00 доларів зі сплатою 14,0 % річних, на строк по 29.12.2026 р., для використання на споживчі цілі. (а.с. 10-11) Свої зобов'язання за Кредитним договором АТ „Райффайзен Банк Аваль" виконало у повному обсязі та належним чином. [PERSON] були порушені умови зазначеного Кредитного договору, а саме: п. 5,1, за яким позичальник зобов'язався щомісячно, до 15 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту, здійснювати погашення ануїтетних платежів протягом строку кредиту. (а.с. 12-14) Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. У порушення умов п.п. 1.3, 5.1 Кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконує тривалий час, у зв'язку з чим [PERSON], станом на 03.07.2014 року, має заборгованість перед АТ „Райффайзен Банк Аваль" за Кредитним договором в сумі 54108,42 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 03.07.2014 р.: 1дол.США/ 11,833 грн. становить 640274 гривень 85 копійок, в тому числі: 354272,82 грн. (30784,44 дол.США) - заборгованість по кредиту; 276002,03 грн. (23323,98 дол.США)- нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом; а також 1256530,74 грн. - пеня за кредитом та відсотками. (а.с. 20-22) В забезпечення повернення кредитних коштів 29 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки до кредитного договору № 014/17-41/1139-38 від 29 грудня 2006 року, відповідно до якого, останній зобов'язався відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань, а також [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до [PERSON], так і до [PERSON], чи до всіх одночасно. (а.с. 17) Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання -кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст.554 ЦПК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За положенням ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. За приписом ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. З зазначеної правової норми вбачається, що смерть боржника тягне за собою припинення зобов'язання, якщо обов'язок його виконання не переходить порядку правонаступництва до спадкоємців боржника. На поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником (ч.1 ст.523 ЦК України; ч.3 ст.559 ЦК України). Як встановлено матеріалами справи відповідач [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, про що свідчить належним чином завірена копія наявного в матеріалах справи актового запису про смерть № 4203 від 03 липня 2014 року, засвідчена начальником міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON]. (а.с. 91) Надалі судом встановлено, що в договорі поруки дійсно відсутня умова щодо відповідальності [PERSON], як поручителя, за нового боржника чи то за спадкоємців після смерті [PERSON], чи то за нового боржника у випадку переведення боргу. Стороною відповідача не надано доказів того, що [PERSON] надав згоду на поручительство за іншого боржника, як і не надано доказів того, що після смерті [PERSON] є спадкоємці. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов'язків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Аналізуючи зазначені вище норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «РайффайзенБанкАваль» в особі ЗОД ПАТ «РайффайзенБанкАваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/17-41/1139-38 від 29 грудня 2006 року задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ПАТ «РайффайзенБанкАваль» сплатив судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру у сумі 3654,00 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Outcome: dismissed