Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], проте відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не забезпечують її матеріально. Просить суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо їхньої дитини - [PERSON], [INFO]; стягнути аліменти з [PERSON] та [PERSON] на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання заяви і до повноліття дитини; накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та є житлом малолітньої [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні 07 липня 2016 року представник позивача зменшила позовні вимоги та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]; накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON] та є житлом малолітньої [PERSON], [INFO]. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить суд позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, надавши пояснення аналогічне викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] не заперечила проти задоволення позову в частині позбавлення батьківських права [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши думку прокурора, пояснення представника позивача та відповідачки,дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25.02.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції (а.с.5). Рішенням Галицького районного суду м.Львові від 11.04.2012 року у справі №2-3228/11 (Провадження №2/1304/725/2012) задоволено позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування до [PERSON], третя особа [PERSON] про відібрання малолітньої дитини. Вирішено відібрати малолітню [PERSON], [INFO] від її батька - [PERSON], без позбавлення його батьківських прав та передати дитину Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування (а.с.8-9). Висновком №31-вих 255 від 25.04.2016 року (а.с.6-7) Галицької районної адміністрації, як органом опіки і піклування, визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили про те, що [PERSON] застосовує до неї фізичне насильство, знущається і вона боїться його. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Згідно статтей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того суд при вирішенні справи бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, що було встановлено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial