Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування нотаріального напису та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 5.12.2005р. уклав з ТОВ "Український промисловий банк" кредитний договір, для забезпечення виконання якого передано в заставу транспортний засіб автомобіль "Мерседес" реєстраційний номер [NUMBER] .Свої вимоги обґрунтовує тим, що звернення стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб автомобіль "Мерседес" реєстраційний номер [NUMBER] , було вчинено з порушенням законодавства , він не був повідомлений про передачу прав і обов"язків кредитора до ПАТ "Дельта Банк", стягнута заборгованість не є безспірною , не було направлено вимогу про виконання порушеного забов"язання. Тому просить виконавчий напис № 1281 від 8.11.2011р. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окуругу [PERSON] про звернення стягнення на автомобіль "Мерседес" реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] таким , що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав , уточнив позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Дельта Банк" проти позову заперечувала , вказувала на те що виконавчий напис вчинено відповідно до законодавства. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засідання встановлено, що 5 грудня 20105р. між позивачем та ТОВ "Український промисловий банк" укладено кредитний договір №420/ПВ-05, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати кредит в розмірі 93700 доларів США, а позивач в свою чергу зобов'язувався повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Виконання умов забезпечення зобов"язань за цим кредитним Договром забезпечується заставою транспортного засобу автомобілем "Мерседес" реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON]. На підставі Договору про передачу Активів та Кредитних зобов"язань Укрпромбанку на користь Дельта банку від 30.06.2010р. перейшли права первісного кредитора ТОВ "Укрпромбанк". 8.11.11.р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] здійснено виконавчий напис № 1281, яким звернено стягнення на автомобіль "Мерседес" реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості в розмірі 485885грн.13 коп. за період з 1.07.2010р. по 2.08.2011р. Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 9 липня 2014 року № 6-89цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Судом установлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору (5.12.2005р. ) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Встановлено, що звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису №1281 від 8.11.2011р . таким що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved