Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "УСК "Гарант-авто", Волинської філії ПАТ "УСК "Гарант-авто" про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 03 травня 20і4 року по вулиці Конякіна, в місті Луцьку, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої керований ним, [PERSON], автомобіль [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Дана автопригода сталась за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], факт забезпечення якого підтверджується полісом № АС/5304810 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.11.2013 року. 06 травня 2014 року він звернувся на адресу керівництва ПАТ "УСК "Гарант-Авто" з повідомленням потерпілої особи про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду і виплату йому страхового відшкодування. У відповідності до страхового акту № 000019083/01 від 15 серпня 2014 року, вказана дорожньо-транспортна пригода є підставою для здійснення страхового відшкодування на його користь. Сума страхового відшкодування складає 50 000,00 гривень. У цьому ж акті зазначені його банківські реквізити для перерахування на його ім'я страхового відшкодування. 17 листопада 2014 року він повторно звернуся на адресу ПАТ "УСК "Гарант-Авто" із заявою про виплату йому страхового відшкодування, вказавши розмір 50000,00 гривень. Згідно відповіді ПАТ "УСК "Гарант-Авто" № 319 від 16 грудня 2014 року, страхова компанія повторно визнала обґрунтованою виплату йому страхового відшкодування в розмірі 50000,00 гривень, але станом на сьогоднішній день його не виплатила, тобто фактично відмовляється здійснити таку виплату в позасудовому порядку. Страховий акт, згідно якого страховик прийшов до висновку про наявність підстав для виплати йому страхового відшкодування в сумі 50000,00 гривень, розмір якого ним не оспорюється, складений 15 серпня 2014 року. Отже, відповідач повинен був виплатити позивачу страхове відшкодування до 30 серпня 2015 року включно, проте таких дій не вчинив. Розмір пені у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування станом на 10 березня 2015 року складає 7553,50 гривень. Сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виплати страхового відшкодування становить 10 167,74 гривень. Три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування складає 789,04 гривень. За таких обставин, відповідач зобов'язаний був сплатити йому страхове відшкодування в розмірі 50000,00 гривень, 7 553,50 гривень пені, 10 167,74 гривень боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 789,04 гривень - три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування, а всього на загальну суму 68510,28 гривень. Просить стягнути стягнути з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" в користь [PERSON] 68 510,28 гривень, з яких: 50 000,00 гривень страхового відшкодування, 7 553,50 гривень пені, 10 167,74 гривень боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 789,04 гривень - три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування (р/р [NUMBER], ПАТ КБ "Приватбанк", код ЄДРПОУ банку 14360570, МФО 305299, к/р [NUMBER], ІПН позивача [NUMBER]) та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Просить стягнути з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" в користь [PERSON] 59 955,85 гривень, з яких: 50 000,00 гривень страхового відшкодування, 3 767,50 гривень пені, 5 829 гривень боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 349,32 гривень - три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування та судові витрати. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Судом при розгляді справи встановлено, що 03 травня 20і4 року по вулиці Конякіна, в місті Луцьку, відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER]. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. Судом встановлено, що власник автомобіля [NUMBER], [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ "УСК "Гарант-Авто", як власник наземного транспортного засобу. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Також судом встановлено, що 15 серпня 2014 року уповноваженими особами ПАТ "УСК "Гарант-Авто" був складений страховий акт № 000019083/01 (а.с. 8), відповідно до якого вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана підставою для здійснення страхового відшкодування. Потерпілою особою, яка має право на відшкодування було визнано [PERSON]. Сума страхового відшкодування була визначена в розмірі 50 000,00 гривень. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий МТСБУ) відповідну заяву. До заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку. Судом встановлено, що 17 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату йому страхового відшкодування в розмірі відповідно до страхового акту № 000019083/01 від 15 серпня 2014 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Судом встановлено, що на підставі заяви позивача, відповідачем взагалі не було виплачено страхове відшкодування. Таким чином відповідачем не виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 50 000,00 гривень відповідно до страхового акту № 000019083/01 від 15 серпня 2014 року. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на підставі заяви позивача від 17 листопада 2014 року, відповідачем взагалі не було виплачено страхове відшкодування в сумі 50 000,00 гривень відповідно до страхового акту № 000019083/01 від 15 серпня 2014 року. В результаті чого, станом на день пред'явлення позову до суду, згідно з розрахунку, наданого позивачем, з ПАТ "УСК "Гарант-Авто" підлягають до стягнення на користь позивача пеня в сумі - 3 767,50 гривень, борг з врахуванням встановленого індексу інфляції в сумі - 5 829 гривень та три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування в сумі - 349,32 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідно до страхового акту № 000019083/01 від 15 серпня 2014 року, складеного уповноваженими особами ПАТ "УСК "Гарант-Авто", сума страхового відшкодування, яка підлягає до виплати на користь позивача була визначена в розмірі 50 000,00 гривень. При цьому відповідачем взагалі не було виплачено страхове відшкодування. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному об'ємі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду було понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 685,10 гривень (а.с. 1). При цьому, судом було задоволено позовні вимоги позивача на загальну суму 59 955,85 гривень. Таким чином, 1% від ціни позову складає 599,56 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 599,56 гривень.

Outcome: approved