Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

23.10.2013р. КЖРЕП № 1 звернулося до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS], та про стягнення з неї на користь КЖЕП № 1 заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території та електроенергії в сумі 1848,67 грн., та судового збору в сумі 114 грн. 70 коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ордеру [NUMBER] від 27.01.1999 року в кімнату [ADDRESS] зареєструвалась [PERSON], але з серпня 2008 р. в кімнаті не проживає, тобто не використовує за призначенням . Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житлом, зобов"язати ВГІРФО Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області зняти з реєстрації відповідача та стягнути з неї на їх користь заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та електроенергію в сумі 1848 грн 67 коп, а також судові витрати по справі. Заочним рішенням суду від 12.12.2013р. позов задоволено, [PERSON] визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] та з неї на користь позивача и стягнуто заборгованість по утриманню будинку , прибудинкової території та електроенергії в сумі 1848 грн 67 коп. За заявою [PERSON] ухвалою Комсомольського міського суду від 10.02.2014 р. заочне рішення від 23.10.2014р. скасовано, справа призначена для розгляду у загальному порядку. В судове засідання представник позивача 05.11.2014р. не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій позов підтримує повністю, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання 05.11.2014р. не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшли письмові пояснення , згідно яких вона позов не визнала повністю, посилаючись на норми законодавства, вважає, що оскільки вона була відсутня в кімнаті з поважних причин, оскільки виїздила до м. Дніпропетровська для отримання заробітку, що тривало менш ніж піврічний проміжок часу, оскільки вона не рідше ніж двічі на місяць поверталась і проживала в спірній кімнаті і це підтверджується тим, що нею постійно зривались опечатування дверей в кімнаті. На даний час вона в кімнаті власними силами робить ремонт, оскільки має намір там проживати, так як іншого житла вона не має. Просить в позові КЖЕП № 1 відмовити повністю. Наявність заборгованості по комунальних платежам є та їх розмір не заперечувала. Представник Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій просить дану справу розглядати у відсутність їх представника. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача , свідків, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення з наступних підстав. Вирішуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд враховує, що з в даному випадку не може бути застосована також норма ЖК України, яка регулює порядок користування гуртожитками, оскільки відповідно до положень ст.127 ЖК України гуртожитки надаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч.8 ст.8 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини - в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією позивача про можливість застосування до спірних відносин положень ст.ст.71,72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за таких обставин. Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Комсомольської міської ради №165 від31.08.1998р. будинок [ADDRESS], в якому розташована кімната відповідача, прийнятий у комунальну власність , як майно ВАТ "Полтавський ГЗК ", яке знаходиться на балансі дочірнього підприємства "Виробниче підприємство " Житлово - комунального господарства ". Пунктом 12 зазначеного рішення передбачено заселення звільнених кімнат в житловому будинку [ADDRESS] здійснювати ВАТ "Полтавський ГЗК" та виконкомом міськради порівну. Згідно п.11 зазначеного рішення використовувати будинок [ADDRESS] , як жилий будинок для тимчасового проживання сімей, котрі мають потребу в соціальному захисту (житловий фонд соціального призначення.) (а.с. 8). На підставі ордеру на житлу площу в гуртожитку [NUMBER] від 27.01.1999 р. [PERSON] , який працював на ВАТ "Полтавський ГЗК" надано право на зайняття з сім"єю із двох чоловік житлової площі в гуртожитку [ADDRESS]. До складу сім"ї [PERSON] входила дочка [PERSON] (а.с.5) . Відповідно до довідки КЖРЕП № 1, в спірній кімнаті зареєстрована [PERSON], [PERSON] помер (а.с.4). Згідно акту перевірки дотримання правил проживання від 21.03.2013р., [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не проживає з серпня 2008р., у вищезазначеній кімнаті в наявності особисті речі, але вони не придатні для використання. Зазначений акт складений комендантом [PERSON], швейцаром [PERSON], мешканцями [PERSON] к.[NUMBER] та [PERSON] к.[NUMBER] (а.с.7). Згідно акту перевірки дотримання правил проживання від 04.11.2014р., [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не проживає з серпня 2008р., у вищезазначеній кімнаті в відсутні особисті речі , кімната стоїть закрита. Зазначений акт складений комендантом [PERSON], мешканцями [PERSON] к.[NUMBER] та [PERSON] к.[NUMBER] (а.с. ). Свідок [PERSON] показала суду , що працює комендантом в гуртожитку [ADDRESS] з серпня 2012р. З моменту смерті наймача кімнати [ADDRESS] в цій кімнаті ніхто не проживає, коли помер наймач цієї кімнати їй не відомо. В березні 2013р. було затоплення в гуртожитку і брат відповідачки дав ключі від спірної квартири. В грудні 2013р. зазначену кімнату вона опечатала , згодом виявила що папір на дверях відірвано. Свідок [PERSON] показала суду, що працює в КЖЕП№1, в гуртожитку по [ADDRESS] проживає з 20.06.2007р. Пам"ятає відповідачку , оскільки вона бачила її разом з батьком в 2007р. Потім відповідачку не бачила , але знає ,що в спірній квартирі хтось проживав , хто саме їй не відомо , чула як хтось відчиняв та зачиняв двері. Вирішуючи питання про факт проживання або непроживання відповідача у період з серпня 2008р. до 23.10.2013 р., суд виходить із наступного. Відповідно до ч.6 ст.29 ЦК України , фізична особа може мати кілька місць проживання. Аналогічні норми містить і ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". За змістом ст.ст.71, 72 ЖКУ, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї протягом шести місяців поспіль без поважних причин, вони можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.ст.10,60,61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, подані позивачем докази, враховуючи вимоги ст.71 ЖК України та ст.29 ЦК України , повинні дати змогу суду встановити факт безперервної відсутності відповідачів за місцем проживання без поважних причин протягом шести місяців поспіль Суд вважає, що позивач не надав суду на підтвердження своїх позовних вимог доказів, які з достовірністю підтверджували б відсутність відповідача понад 6 місяців без поважних причин в спірному жилому приміщенні. Згідно ордеру спірна кімната надавалась працівнику ВАТ "Полтавський ГЗК " [PERSON] та його дочці [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки наданої позивачем зазначено , що наймач квартири [ADDRESS] [PERSON] помер.(а.с.4). Однак, в зазначеній довідці у відповідних графах відсутні : дата народження наймача спірного жилого приміщення , дата його реєстрації в спірному жилому приміщенні , дата його реєстрації в даному населеному пункті і нарешті відсутня і дата його смерті. На зазначеній довідці відсутня і дата складання цього документу. З актів обстеження з місця проживання від 21.03.2013р.;04.11.2014р. вбачається, що в спірній кімнаті зареєстрована відповідач , але не проживає з серпня 2008р. Надаючи оцінку доказам позивача, суд зазначає, що акти про непроживання складені самим позивачем. Акт від 21.03.2013р. має не оговорені закреслювання при зазначенні складу комісії в п.1, не оговорені замазування білилом п.2, в даті на яку вказана заборгованість, в сумі заборгованості. В зазначеному акті вказано , що оглянута квартира [ADDRESS] і в цій кімнаті особисті речі в наявності , але в той же час не зазначаються які саме речі в наявності. Акт від 04.11.2014р. має не оговорені замазування білилом при зазначенні складу комісії в п.2. В акті від 04.11.2014р. вказано, що особисті речі в спірній кімнаті відсутні, в той же час зазначено , що спірна кімната закрита. В акті від 21.03.2013р. зазначена дата реєстрації [PERSON] - 29.01.2013р. В акті від 04.11.2014р. зазначена дата реєстрації [PERSON] - 18.08.2004р. Таким чином, такі акти не можуть бути достатніми доказами не проживання [PERSON] у спірній кімнаті на зазначені дати, або її відсутності з неповажних причин протягом шести місяців поспіль. Інші відомості, зазначені в актах, мають загальний характер та належними доказами не підтверджені. Акти затверджені директором КЖЕП №1, але підписи осіб, що їх склали ніким не посвідчені. Доказів проживання інших осіб у спірній кімнаті суду не надано. Самі акти містять розбіжності щодо часу реєстрації [PERSON] в спірному жилому приміщенні , та безліч неточностей , не оговорених закреслювань та замазувань білилом. Позивач в позовній заяві зазначає ,що відповідач не проживає в спірній кімнаті з серпня 2008р., складає акт про не проживання 21.03.2013р., а звертається до суду з відповідним позовом лише 23.10.2013р. З наданої позивачем виписки з особистого рахунку [PERSON] вбачається, що вперше заборгованість у відповідача виникла станом на 01.03.2010р. і складала 151 грн 19 коп (а.с.6). В той час , як в позовній заяві і в судовому засіданні представник позивача стверджував, що відповідач з серпня 2008р. в спірній квартирі не проживає і оплату за житлово - комунальні послуги не проводить. Дата складання відповідної виписки з особистого рахунку відсутні , як відсутне і прізвище бухгалтера , що його складав (а.с.2). З показань свідка [PERSON] в судовому засідання вбачається, що вона працює комендантом в гуртожитку лише з серпня 2012р. і вперше виявила закритою спірну кімнату лише в грудні 2012р., коли обходила гуртожиток разом з працівниками міліції. Під час затоплення в гуртожитку в березні 2013р. брат відповідачки надав їй ключі від спірної кімнати. Суд вважає, що відповідач [PERSON], у період , який менше ніж шість місяців, була відсутня в спірному жилому приміщенні з поважних причин , оскільки періодично за сімейними обставинами та в зв"язу з роботою була вимушена залишати своє помешкання. Факт не проживання відповідача в спірному жилому приміщення без поважних причин не доведено позивачем. Фактів тимчасової відсутності в спірному жилому приміщенні не заперечувала в судовому засіданні відповідач , однак пов"язувала це з роботою, та зазначала, що вона не була відсутня протягом шести місяців поспіль, повертаючись до своєї кімнати на період відпочинку. При тимчасовій відсутності вона не втрачала зв"язку з спірним приміщенням про що свідчить факт залишення ключів брату на випадок аварійних ситуацій (затоплення), проведення ремонту. Сукупність всіх встановлених судом обставин вказує на те , що право відповідача на житло підлягає захисту. Доказів того , що відповідач не проживала в спірному жилому приміщенні з серпня 2008р. і без поважних причин не користувалась цим житлом , позивач суду не надав. Заперечення відповідача проти позову в частині поважності причин не проживання в спірному жилому приміщенні позивачем також не спростовані , а тому позов до задоволення не підлягає . Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймачем, а в випадках спору - судом. Суд, дослідивши докази надані сторонами, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді не знайшов свого підтвердження факт непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин. Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідач не заперечувала по суті самого факту тимчасової відсутності в спірній кімнаті, і зазначила, що з м. Комсомольська виїжджала в зв'язку з тимчасовим працевлаштуванням у м. Дніпропетровськ та підтвердила це довідкою з місця роботи в якій зазначено, що [PERSON] працює в ТМ "Аристократъ" у ФОП м. Дніпропетровськ [PERSON] з 20.05.2010 р. по теперішній час. Але зв"язок із спірним житлом не втрачала , приїздила на вихідні дні , у відпустки та як дозволяв графік роботи. В даний час проводить ремонт у спірній кімнаті , будь - якого іншого житла не має. Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 01.11.96 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. В цьому контексті суд враховує також положення ст.43 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. З врахуванням закріпленого ст.8 Конституції України принципу верховенства права та враховуючи те, що відповідач не має іншого житлового приміщення і це є підставою для суду дійти висновку про поважність причини відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні і збереження за нею права на проживання у ньому. Згідно виписки з особистого рахунку [PERSON] заборгованість її перед позивачем складає 1848 грн 67 коп (а.с.6). Не зважаючи на зауваження з приводу оформлення відповідного документу, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] відповідну заборгованість в сумі 1848 грн 67 коп на користь позивача, оскільки розмір цієї заборгованості не оспорювався відповідачем і повністю визнавався в судовому засіданні, яке проводилось з її участю , Ст. 68 ЖК України, передбачає обов'язок споживача вносити плату за комунальні та інші послуги, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість. Судові витрати у відповідності із ст. 88 ЦПК України покладені судом на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial