Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вказує, що являється власником квартири [ADDRESS], в якій крім нього зареєстровані також його неповнолітні діти та колишня дружина [PERSON], яка з 2011 року за вказаною адресою не проживає, оскільки виїхала на інше місце проживання та забрала усі особисті речі. Просить суд усунути перешкоди в користування житловим приміщенням шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняття її з реєстраційного обліку за цією адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи Управління ДМС України у Полтавській області не з'явився в судове засідання, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника, в якій зазначив, що з приводу вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 20.10.1999 року, виданого відділом приватизації житла, являється власником квартири [ADDRESS]. З 25 жовтня 2003 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який вони розірвали на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31.03.2014 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки КП "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради б/н від 05.02.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON] - з 24.06.1997 року, дружина [PERSON] - з 16.03.2004 року, син [PERSON] - з 17.02.2006 року, донька [PERSON] - з 16.03.2004 року. Той факт, що відповідач [PERSON] з березня 2011 року в квартирі [ADDRESS] не проживає,а її особисті речі з того часу в ній відсутні, підтверджується Актом б/н від 26.11.2014 року, складеним сусідами позивача [PERSON] та [PERSON], підписи яких посвідчені начальником дільниці № 5 КП "ЖЕО № 2" Полтавської міської ради. Вказані обставини позивач [PERSON], свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні. Згідно положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими, а позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. В ст. ст. 7, 8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що приводом для звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про зняття [PERSON] з реєстрації в квартирі [ADDRESS] стала наявність реєстрації відповідачки в належній позивачу квартирі, й невиконання нею вищенаведених вимог чинного законодавства щодо зняття з реєстраційного обліку шляхом подання відповідної особистої заяви до відповідного органу міграційної служби, і реєстрації за місцем свого постійного проживання. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги той факт, що підставою для зняття особи з реєстрації за певною адресою може стати, зокрема, рішення суду про визнання цієї особи такою, що втратила право корстування житловим приміщенням, й суд дійшов висновку про обгрунтованість і необхідність задоволення відповідних позовних вимог [PERSON] - про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], що можливо зробити шляхом подання судового рішення до органу міграційної служби, а також зважаючи на недоведеність існування спору з питання зняття відповідачки з реєстрації, суд приходить до висновку про безпідставність його позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial