Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Представника позивача адвокат Рогозіна О.В. який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Платінум Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пімахова Діана Вікторівна, в якому позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу з незрозумілих причин надійшла пенсія значно меншим розміром ніж нарахова у поточному році. Після цього [PERSON] звернувшись до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області в усному порядку була повідомлена, що наявна постанова виконавчої служби про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та наразі здійснюється звернення стягнення на доходи боржника з її пенсії. Так відповідно до реєстру боржників з позивача на користь відповідача стягуються кошти, відповідно до виконавчого провадження №65732297. Вказане виконавче провадження відкрито 08.06.2021 року. Щодо боргів, то позивач зазначає, що ніколи не брала грошових коштів у відповідача, та взагалі їй не відомо було раніше про наявність даної організації. [PERSON] зазначає, що не отримувала письмової вимоги від Товариства з обмежену відповідальністю «Платінум Фінанс» про усунення порушення за кредитним договором. Таким чином Відповідачем не надано, при подані нотаріусу документів для вчинені виконавчого напису достатніх доказів щодо отримання боржником вказаної письмової вимоги. Окрім цього позивачем не отримувалося ніяких повідомлень від третьої особи з пропозицією добровільного погашення заборгованості та повідомленням про наявність вказаного виконавчого напису нотаріусу. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора щодо стягнення заборгованості. Позивач вважає, що при зверненні відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості включено і розмір пені, яий заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Ухвалою Комунарського районного суду від\~24.06.2021\~року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи у порядку\~спрощеного \~позовного провадження (а.с.\~18-19) 09.08.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 09.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю.надано копію виконавчого напису та документів на підставі яких було видано виконавчий напис (а.с. 32-76). 16.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від директора ТОВ «Платінум Фінанс» Доннік Р.О. відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог обґрунтовуючи тим, що понесення позивачем витрат на правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивачем не надано до позовної заяви: детального опису послуг; порядку обчислення гонорару адвоката; порядку сплати гонорару; платіжного доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи, договору про надання правової допомоги. Позовна заява підписана позивачем. Позивач зловживаючи процесуальними правами, вводячи суд в оману, вимагає від відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7000 тис. грн., однак останній не поніс жодних витрат. 06.09.2021 рокуи представником позивача адвокатом Рогозіним надано відповідь на відзив відповідно до якого зазначено, що 16.06.2021 року позивач, [PERSON] , уклала договір про надана правничих послуг з ТОВ «ЮК «Монополія» директором якої являється адвокат Рогозін Олексій Вікторович, та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, а саме первинна консультація, ознайомлення з документацією, опрацювання нормативно правових актів, що регулюють спірні відносини, вивчення судової практики в правовідносинах подібних до тих, що склались між Клієнтом та Позивачем, складання позовної заяви, складання клопотання про витребування доказів, заяви про забезпечення позову, складання пояснень, вихід в судові засідання, а в цілому судовий захист у Комунарському районному суді м..Запоріжжя за позовам [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець Пімахова Діна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Дана справа №333/4159/21 за вказаним позовом розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В даному випадку судове засідання не передбачає стадію судових дебатів, тому заява про відшкодування судових витрат в суді, за винятком витрат щодо сплаченого судового збору, має бути зроблена до закінчення проведення судового засідання в суді, після чого відповідні докази' мають бути надані стороною або до закінчення судового засідання, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Зазначене не суперечить нормам цивільно-процесуального кодексу України. На підставі чого просить задовольнити вимоги. 22.09.2021 року представником позивача адвокатом Рогозіним надано уточнену позовну заяву, підставі пред`явлення викладені аналогічні первісним вимогам, просить суд задовольнити вимоги та визнати виконавчий напис № 1317, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 500174307 від 25.09.2008 року у розмірі 8602,41 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ТОВ «Платінум Фінанс» на користь [PERSON] , витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн. та судові витрати з надання правничої допомоги. 29.09.2021 року адвокатом Рогозіним О.В. надано заяву про відшкодування судових витрат та стягнення з ТОВ «Платінум Фінанс» на користь [PERSON] 7000 грн. витрат на правничу допомогу. До вказаної заяви надано копію договору про надання юридичних послуг, копію акту-прийому передачі виконанних робіт, копію розрахунку суми судових витрат опису робіт, копію прибуткового ордеру, копію виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Позивач у судове засідання не з`явилась її інтереси представляв адвокат Рогозін О.В., надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з?явився, надав заяву відповідно до якої просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.09.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 500174307. Відповідно до умов договору, кредит надається у сумі 2342,79 доларів США. Процентна ставка за користування кредитом становить 40% річних. Остаточна дата повернення кредиту 25.09.2011 рік. (а.с.36). В матеріалах справи наявні наступні договори. 27.09.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір про відступлення прав вимоги боргу. 29.12.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір фінансування клієнта №29122008. 30.09.2009 року ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Альфа-Банк» уклали договір факторингу. 18.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Купер прайс» укладено договір факторингу № 2012-2-1/1. 24.12.2021 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Купер прайс» укладено додаткову угоду до договору факторингу № 2012-2-1/1. Додаток № 2 до договору факторингу № 2012-2-1/1 від 18.12.2012 року підтверджує укладання акту приймання передачі реєстру боржників від 24.12.2012 року. Будь-яких реєстрів про підтвердження відступлення прав вимоги зазначеним організаціям, за кредитним договором № 500174307 від 25.09.2008 року, де боржником зазначена [PERSON] , матеріали справи не містять. 01.09.2020 року відповідно до Договору факторингу № 0109/2020 ТОВ «Купер прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс» домовились про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п.1.1. Договору факторингу № 0109/2020 від 01.09.2020 року зазначено кредитні договори за якими відступаються права вимоги Клієнтові. Згідно надано реєстру відступлення прав вимоги за кредитним договором № 500174307 від 25.09.2008 року, де боржником зазначена [PERSON] , не підтверджено. У надоному рєстрі відсутній боржник на прізвище [PERSON] . 01.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинений виконавчий напис №1317 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» заборгованості за кредитним договором №500174307 від 25.09.2008 р. строк за який проводиться стягнення з 27.02.2009 року по 16.12.2020 року в розмірі 8602,41 грн. Сума заборгованості складається з: 7425,10 грн. не сплачене тіло кредиту; 1177,31 грн. відсотки та штрафні санкції за користування кредитом. На підтвердження суми боргу наявний розрахунок відповідно до якого вбачається, що заборгованість загальна сума боргу становить 13602,41 грн. За період з 18.12.2012 року по 01.09.2020 року по кредиту було прощено 5000 грн. нарахованої пені. Станом на 01.09.2020 року борг становить 8602,41 грн. (а.с.75). Проте відповідно до іншого розрахунку сума боргу по кредиту становить 8602,41 грн. яка зазначена за період з 01.09.2020 року по 16.12.2020 року (а.с.76). Таким чином, в матеріал наданих приватним нотаріусом, відповідно до яких було вчинено виконавчий напис, наявні два розрахунки з однаковою сумою боргу, проте із зазначенням різного періоду. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:\~а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14 557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року при розгляді справи № 305/2082/14-ц. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Позивач стверджував, що не отримував від фінансових організацій та банку вимог про сплату заборгованості та її можливе стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса. Відсутні такі відомості і в матеріалах справи. Нотаріусу таке повідомлення також не надавалося. Стороною відповідача зазначена обставина не спростована. Відповідно до відзиву наданого представником відповідача, останній заперечував проти позову в цілому, проте в описовій частині надав заперечення лише щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання, та обставина, що [PERSON] не отримала письмову вимогу відповідача виключає можливість вчинення виконавчого напису. Зазначене також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17, від 27.08.2020 р. у справі № 554/6777/17, про які вказувалося вище. З оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса вбачається, що сума заборгованості, у тому числі за відсотками, визначена за період з 27.02.2009 року по 16.12.2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18). З огляду\~на викладене,\~відповідач відповідно\~до ст.\~1048\~ЦК України\~має право\~на стягнення\~заборгованості по\~нарахованих та\~несплачених відсоткам\~за користування\~кредитними коштами\~у межах\~погодженого сторонами\~строку кредитування.\~Після закінчення\~строку його\~дії у\~позикодавця відсутні\~правові підстави\~нараховувати передбачені\~договором проценти. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат`та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно достатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положеньстатті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у тому, що з дня виникнення права вимоги по вказаному кредитному договору минуло не більше трьох років. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 27.02.2009 року по 16.12.2020 року, тоді як кредитний договір укладався у 2008 році, а остаточна дата повернення кредиту 25.09.2011 рік. Також і у розрахунках заборгованості по кредиту зазначаються різні періоди стягнення (а.с.75,76). На переконання суду, у даному випадку оспорюваний виконавчий напис не міг бути вчинений, оскільки заявлені вимоги за строк, що перевищує строк позовної давності, з дня виникнення права вимоги, минуло більше трьох років, що виходить за трирічних строк, чим порушені норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а отже на час вчинення виконавчого напису, з дня виникнення у відповідача права вимоги, минуло більше трьох років, що є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, наведені фактичні обставини свідчать, що розмір заборгованості вказаний в оспорюваному виконавчому написі не є безспірним. За таких обставин виконавчий напис №1317 від 01.02.2021 року є незаконним та слід його визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення судових витрат понесених із розглядом справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою сплачено сплачений судовий збір в сумі 908 грн., за подання позовної заяви та судовий збір у розмірі 454 грн. за заяву про забезпечення позову, який підлягає стягненню з відповідача. Загальна сума витрат по сплаті судового збору становить 1362 грн. Крім того, відповідно до положень\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу\~це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Розподіл витрат на професійну правничу допомогу внормований\~статтею 137 ЦПК України. Як випливає із змісту частини 3 означеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Наведене свідчить, що передумовою для покладення витрат на отримання професійної правничої допомоги є документальне підтвердження цих витрат. 16.06.2021 року між [PERSON] та ТОВ «ЮК «Монополія» в особі директора Рогозіна О.В. було укладено Договір про надання юридичних послуг. Адвокатом Рогозіним О.В. надано розрахунок суми судових витрат, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката. Згідно акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі складають 7000 грн. з яких: первинна консультація 1000 грн., ознайомлення з документацією, опрацювання нормативно-правових актів 1000 грн., складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів 1000 грн., складання заяви про забезпечення позову 1000 грн., складання пояснень 1000 грн., вихід до суду 2000 грн. Прибутковим касовим ордером № 16/06 від 16.06.2021 року підтверджено оплату у розмірі 7000 грн. за надані юридичні послуги. Суд вважає за можливим задовольнити вимоги про стягнення витрати на професійну правничу допомогу частково у зв`язку із наступним. Вирішуючи спір в частині стягнення витрат, пов`язаних з виходом до суду адвоката в сумі 2000 грн., суд не вбачає підстав для задоволення зазначених вимог у повному обсязі, у зв`язку з тим, що представник позивача був присутнім у судовому засіданні лише 09.08.2021 року. На інші дати призначених судових засідань, а саме, 09.09.2021 року та 02.11.2021 року, адвокатом Рогозіним О.В. були наданні клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача. Таким чином, з урахуванням розрахунку правничої допомоги, а саме, 1 година 1000 грн., та присутність адвоката у судовому засіданні лише 09.08.2021 року, слухання якого було призначено на 11 годину та тривалість якого становила 8 хвилин, відповідно до протоколу судового засідання, суд вважає за можливе стягнути вартість виходу адвоката у судове засідання у розмірі 133 грн. 33 коп. ( із розрахунку: 8 хвилин ?1000 грн. ? 60 хвилин). Отже загальна сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5133 грн., 33 коп.

Outcome: partial