Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У позовній заяві Позивач посилається, що громадянка [PERSON], [INFO] має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батьків дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України зі слів заявника. [PERSON] разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За місцем реєстрації громадянкою [PERSON], умови для проживання малолітніх дітей не створені, вона там з'являється дуже рідко, постійно змінює місце свого проживання. За місцем реєстрації характеризується негативно. [PERSON] не працює, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, жодних видів допомоги не отримує. Згідно довідки наркологічного відділення Лозівської міської лікарні [PERSON] перебуває на обліку з приводу «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками». Громадячнка [PERSON], належним чином не виконувала свої материнські обов'язки по відношенню до дітей, неодноразово була офіційно попереджена спеціалістами служби у справах дітей, щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України. З повідомлення Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] 14.09.2011 року притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, за ст. 184 ч 1 КУпАП та ст. 178 ч 1 КУпАП. 14.08.2013 року [PERSON], написала заяви на влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Згідно рішення виконкому Лозівської міської ради Харківської області від 07 серпня 2013 року № 499 «Про негайне відібрання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], від матері та влаштування їх до державного дитячого закладу» неповнолітні були влаштовані на повне державне забезпечення до комунального закладу охорони здоров'я «Обласного будинку дитини № 3», де перебувають до цього часу. За весь період перебування дітей в державному дитячому закладі [PERSON] своїх малолітніх дітей не відвідувала, станом їх здоров'я не цікавилася, проте перед влаштуванням дітей до закладу вона була офіційно попереджена відповідно до ч. 2 ст. 219 Сімейного Кодексу України. Адміністрація ОБД № 3 повідомляла службу у справах дітей Лозівської міської ради про те, що мати не цікавиться своїми дітьми, адміністрації закладу не відомі причини з яких вона не виконує своїх обов'язків. З моменту влаштування дітей до дитячого державного закладу їх мати не звернулася до компетентних органів з заявою про повернення дітей їй на виховання. В пояснені на ім'я начальника служби у справах дітей вона повідомила, що дійсно не відвідувала своїх дітей жодного разу в ОБД № 3, причини невідвідування не змогла пояснити. Також [PERSON] надала письмову згоду про позбавлення її батьківських прав стосовно дітей. Батько Відповідачки - [PERSON], підтвердив той факт, що його донька не виконує батьківських обов'язків стосовно дітей. Раніше часто залишала їх на свою матір - [PERSON], яка веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не працює. Після влаштування дітей до державного дитячого закладу вона жодного разу їх не відвідала. Дітей в дитячому закладі відвідує дідусь [PERSON] та тітка [PERSON]. [PERSON] звернувся з заявою про взяття його на облік як кандидата в опікуни (піклувальники) та надання висновку про доцільність встановлення опіки (піклування) над онуками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В даний час він доглядає свою стареньку маму та мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] у приватному будинку загальною площею 42,3 кв.м., де створені задовільні житлово-побутові умови. Згідно з медичним висновком Лозівської центральної районної лікарні від 03.03.2014 року № 98 за станом здоров'я він може виконувати свої обов'язки опікуна. В сім'ї відсутні захворювання, які б перешкоджали перебуванню дітей в ній. Згідно з довідкою Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 14.04.2014 року № 589-04022014/63210 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно з довідкою Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 09.04.2014 року [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості. [PERSON] перебуває у шлюбі. Його дружина - [PERSON] та мати - [PERSON] надають згоду на призначення [PERSON] опікуном над онуками та їх майном, та щоб діти мешкали з ними за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] бажає бути опікуном мотивуючи тим, що він є дідусем дітей і бажає займатися їх вихованням та утриманням, їх розвитком, захистом прав та інтересів. Він обізнаний з правовими аспектами встановлення опіки (піклування) і станом здоров'я дітей, обов'язки щодо опіки (піклування) зобов'язується виконувати сумлінно, він має досвід виховання дітей. У зв'язку із викладеним позивачі прохали позовні вимоги задовольнити. 13 червня 2014 року за вхідним № 16406 до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла уточнююча позовна заява. В судовому засіданні представник позивача - Виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування позов підтримала, та надала пояснення відповідно до змісту своєї позовної заяви. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що надала відповідну заяву (а.с. 63). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області підтримала позов та надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 3», надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності (а.с. 61). Третя особа [PERSON] - позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В судовому засіданні прокурор, приймаючи участь у справі в інтересах малолітніх дітей, не заперечував проти позбавлення [PERSON] батьківських прав на підставі достовірно встановлених фактів ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Прохав позов задовольнити. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] - фахівець із соціальної роботи Лозівського міського Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, та досліджені надані докази. Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони, представників третіх осіб, допитавши свідка, дослідивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так. судом встановлено, що [PERSON], [INFO] має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батьків дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України зі слів заявника, що підтверджується копією паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON]' свідоцтвами про народження дітей та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження (а.с. 6-18). [PERSON] разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця проживання. За місцем реєстрації громадянкою [PERSON], умови для проживання малолітніх дітей не створені, вона там з'являється дуже рідко, постійно змінює місце свого проживання. За місцем реєстрації характеризується негативно, що підтверджується копіями актів обстеження родини та характеристик з місця проживання (а.с. 38). [PERSON] не працює, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває, жодних видів допомоги не отримує. Згідно довідки наркологічного відділення Лозівської міської лікарні [PERSON] перебуває на обліку з приводу «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками», що підтверджується відповідними довідками (а.с. 40, 41). Громадянка [PERSON], належним чином не виконувала свої материнські обов'язки по відношенню до дітей, неодноразово була офіційно попереджена спеціалістами служби у справах дітей, щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України (а.с. 31-34). З повідомлення Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] 14.09.2011 року притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, за ст. 184 ч 1 КУпАП та ст. 178 ч 1 КУпАП (а.с. 39). 14.08.2013 року [PERSON], написала заяви на влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Згідно рішення виконкому Лозівської міської ради Харківської області від 07 серпня 2013 року № 499 «Про негайне відібрання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], від матері та влаштування їх до державного дитячого закладу» (а.с. 19) неповнолітні були влаштовані на повне державне забезпечення до комунального закладу охорони здоров'я «Обласного будинку дитини № 3», де перебувають до цього часу (а.с. 20-26). За весь період перебування дітей в державному дитячому закладі [PERSON] своїх малолітніх дітей не відвідувала, станом їх здоров'я не цікавилася, проте перед влаштуванням дітей до закладу вона була офіційно попереджена відповідно до ч. 2 ст. 219 Сімейного Кодексу України. Адміністрація ОБД № 3 повідомляла службу у справах дітей Лозівської міської ради про те, що мати не цікавиться своїми дітьми, адміністрації закладу не відомі причини з яких вона не виконує своїх обов'язків. З моменту влаштування дітей до дитячого державного закладу їх мати не звернулася до компетентних органів з заявою про повернення дітей їй на виховання. В пояснені на ім'я начальника служби у справах дітей вона повідомила, що дійсно не відвідувала своїх дітей жодного разу в ОБД № 3, причини невідвідування не змогла пояснити (а.с. 27, 28). [PERSON] надала письмову згоду про позбавлення її батьківських прав стосовно дітей. Батько Відповідачки - [PERSON], підтвердив той факт, що його донька не виконує батьківських обов'язків стосовно дітей (а.с. 37). Раніше [PERSON] часто залишала дітей на свою матір - [PERSON], яка веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, не працює. Після влаштування дітей до державного дитячого закладу вона жодного разу їх не відвідала. Дітей в дитячому закладі відвідує дідусь [PERSON] та тітка [PERSON], що підтверджується копіями пояснень (а.с. 30, 35, 36). [PERSON] звернувся з заявою про взяття його на облік як кандидата в опікуни (піклувальники) та надання висновку про доцільність встановлення опіки (піклування) над онуками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В даний час він доглядає свою стареньку маму та мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] у приватному будинку загальною площею 42,3 кв.м., де створені задовільні житлово-побутові умови, що підтверджується довідками та актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 43, 47). Згідно з медичним висновком Лозівської центральної районної лікарні від 03.03.2014 року № 98 за станом здоров'я він може виконувати свої обов'язки опікуна (а.с. 46). В сім'ї відсутні захворювання, які б перешкоджали перебуванню дітей в ній. Згідно з довідкою Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Харківській області від 14.04.2014 року № 589-04022014/63210 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 45). Згідно з довідкою Лозівського міськрайонного центру зайнятості від 09.04.2014 року [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості (а.с. 44). [PERSON] перебуває у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу (а.с. 48). Його дружина - [PERSON] та мати - [PERSON] надають згоду на призначення [PERSON] опікуном над онуками та їх майном, та щоб діти мешкали з ними за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідними заявами (а.с. 49, 50 ). [PERSON] бажає бути опікуном мотивуючи тим, що він є дідусем дітей і бажає займатися їх вихованням та утриманням, їх розвитком, захистом прав та інтересів. Він обізнаний з правовими аспектами встановлення опіки (піклування) і станом здоров'я дітей, обов'язки щодо опіки (піклування) зобов'язується виконувати сумлінно, він має досвід виховання дітей. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я її, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст.170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Разом з тим, за правилами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що своїми діями відповідачка порушує зобов'язання, закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок закріплений і в ст.180 Сімейного Кодексу України. Принцип № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: "Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи". Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що "Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини."Згідно статті №12 цього Закону вказано, що "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці". Статтею 15 Закону встановлено, що "Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею". Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що він має задовільний стан здоров'я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов позивача і позбавити батьківських прав громадянку [PERSON], [INFO] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка та піклування встановлюються над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Згідно ст.244 СК України піклувальником дитини може бути, за її згодою, повнолітня дієздатна особа. При призначені дитині піклувальника, враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Враховуючи те, що [PERSON] не заперечує проти того, щоб він був призначений опікуном над [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що він характеризується позитивно, добре ставиться до дітей, він є дідусем дітей і бажає займатися їх вихованням та утриманням, їх розвитком, захистом прав та інтересів. Він обізнаний з правовими аспектами встановлення опіки (піклування) і станом здоров'я дітей, обов'язки щодо опіки (піклування) зобов'язується виконувати сумлінно, він має досвід виховання дітей, та вивчивши особу [PERSON], суд вважає можливим - призначити [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та їх майном. Суд роз'яснює відповідачу - [PERSON], що відповідно до ст.168 СК України "Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав". Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На підставі ст.ст. 182-183 Сімейного кодексу України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, як частина заробітку чи доходу відповідача по справі при умові, що розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі: позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей і стягнути з неї аліменти на їх утримання. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд стягує на користь позивача з відповідача судовий збір, сплачений при зверненні із позовом до суду, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved