Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

02 жовтня 2020 року позивач звернувся до Деснянського районного суду міста\~ Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] \~ підписав анкету-заяву, чим підтвердив свою згоду\~ на те, що підписана заява разом з «Умовами\~ та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає\~ між ним та\~ Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується\~ підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання\~ анкети-заяви, що підтверджується\~ підписом відповідача в анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів\~ у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов користування та обслуговування\~ картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.\~ У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12000 грн. 00 коп. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, станом на 15 жовтня 2020 року виникла заборгованість\~ на суму 21867 грн. 76 коп., яка складається із: заборгованості за тілом\~\~ кредиту\~ 14064 грн. 95 коп.,\~ в т. ч. заборгованість за\~ простроченим тілом кредиту 14064 грн. 95 коп., заборгованість\~ за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 4022 грн. 69 коп. та нарахованої пені у розмірі 3780 грн. 12\~ грн. Разом з позовною заявою представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М. надав до суду клопотання про огляд веб-сайту в якому просив здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: "Архів договорів", перейти за посиланням "більше", обрати сторінку № 3, повний текст за посиланням "Повний договір (актуальний на 01.12.2014 року)", розділ 2.1 знаходиться на сторінках 200-218 повного договору\~ (а. с.72). Ухвалою Деснянського районного суду міста\~ Чернігова від 14 грудня 2020 року справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] як таку, що не належить до територіальної підсудності Деснянського районного суду міста Чернігова, було передано до Носівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2021 року\~ відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, постановлено розгляд справи проводити\~ за правилами спрощеного\~ позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі суд також зробив висновок, що клопотання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченка\~ В.М. про огляд веб-сайту задоволенню не підлягає, оскільки останнім не наведено достатнє правове обґрунтування необхідності огляду такого доказу в розумінні ст. 85 ЦПК України, саме шляхом його огляду за місцезнаходженням, та, відповідно, неможливості забезпечення доказу в інший спосіб, передбачений ч. 2 ст. 116 ЦПК України. Також не надано достатніх даних, що дають підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. Окремо 02 грудня 2020 року подав\~ клопотання про\~ розгляд справи за відсутності позивача, у якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі й не заперечує проти проведення заочного розгляду справи (а. с. 71). Відповідач [PERSON] у судове засідання 23 лютого 2021 року не з`явився,\~ надавши заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково лише в частині заборгованості по тілу кредиту, а в іншій частині\~ позовні вимоги не визнав. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, у відповідності\~ до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно\~ з довідкою\~ позичальнику [PERSON] було надано такі кредитні картки (а. с. 15): № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 21.07.2014, термін дії 07/18; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 19.07.2018, термін дії 05/22. Позивач надав 28 листопада 2014 року [PERSON] у користування грошові кошти в розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [NUMBER] ,\~ який 10 жовтня 2017 року було збільшено до 12000 грн. 00 коп., 22 лютого 2019 року\~ \~ зменшено\~ до\~ 11000\~ грн. 00 коп.,\~ 25 березня 2019\~ року зменшено до 10150\~ грн. 00 коп., 26\~ березня 2019 року зменшено до 10150 грн. 00 коп., а 3 серпня 2019 року зменшено до 0 грн. 00 коп. (а. с. 16). У судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2014 року відповідач заповнив анкету-заяву\~ про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку без зазначення бажаного кредитного\~ ліміту по платіжній карті.\~ При цьому, окрім анкетних даних [PERSON] , указана анкета-заява не\~ містить відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем,\~ а\~ також\~ запропоновані\~ відповідачу\~ конкретні\~\~ умови\~ надання банківських послуг (а. с. 17).\~ У відповідності до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Факт надання в розпорядження відповідачу кредитних коштів та користування ними підтверджується наданими банком\~ до позовної заяви письмовими доказами, а саме: розрахунком заборгованості за вказаним договором, випискою з особового\~\~ рахунку\~ [PERSON] про рух коштів, з якого вбачається, що відповідач\~ користувався\~ кредитними коштами банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні\~ банку та\~ розраховувався\~ за надані послуги\~ (а. с. 7-14, 59-68). Ураховуючи ті обставини, що відповідач умови кредитного договору не виконував, використані кредитні кошти\~ банку не повернув,\~ позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] \~ на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, яка складається, зокрема, із\~ заборгованості за тілом кредиту на суму 14064 (чотирнадцять тисяч шістдесят чотири гривні) грн. 95 коп., підлягають задоволенню. Також позивач, звертаючись із позовними вимогами про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625\~ у розмірі 4022 грн. 69 коп., яка виникла станом на 15 жовтня\~ 2020 року. Вирішуючи дане питання, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 105 6ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Разом з цим, в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил\~ надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної відповідачем 26 грудня 2014 року, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання\~ у відсотках на місяць\~ із розрахунку 360 днів у рік взагалі\~ не зазначена (а. с. 16). Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення\~ заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625, позивач посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18),\~ Витяг з Тарифів та Умови та Правила надання банківських послуг\~ № СП-2014-6633715 від 31 березня 20104 року\~ (а. с. 19-51). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та цими Умовами\~ було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року\~ (у справі\~ № 342/180/17), яка відповідно до положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625\~ у розмірі 4022 грн. 69 коп. У частині вирішення заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею на суму 3780 грн. 12\~ коп., що виникла станом на 15 жовтня 2020 року, суд керується таким. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Анкета-заява від 26 грудня 2014 року, яка знаходиться в матеріалах справи, не містить жодних даних щодо визначеного розміру умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а матеріали справи не містять будь-якого належного обґрунтування\~ права вимоги\~ в частині стягнення нарахованої пені, у тому числі її розміру та порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості. У матеріалах справи наявний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»), що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, у якому визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентні ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші положення та умови (а. с. 18). Однак, матеріали справи не містять жодних\~ підтверджень, що саме з цим\~\~ Витягом з Тарифів та Умовами та Правилами надання банківських послуг, у редакції, що діяла на момент підписання заяви (а. с. 18-51), відповідач ознайомився, зрозумів і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Ураховуючи вищевикладене, надані позивачем Витяг з Тарифів та Умови та Правила надання банківських послуг, у редакції, що діяла на момент підписання заяви, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником. Ці документи\~ прямо не передбачені в Заяві позичальника, яку він особисто підписав. Підписання відповідачем заяви від 26 грудня 2014 року, у якій не зазначені конкретні умови кредитування, не може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення заборгованості по нарахованій пені в сумі 3780 грн. 12 коп.\~ є безпідставними, адже такі вимоги є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища відповідача, а тому\~ відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Окремо суд зазначає, що користування [PERSON] \~ кредитною карткою та часткове погашення коштів само по собі\~ жодним чином\~ не свідчить про достеменну обізнаність відповідача, як це передбачено вимогами законодавства, про умови зміни розміру кредитного ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків, пені. Отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення зобов`язання, яке витікає з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а має іншу правову природу. При цьому суд ураховує, що згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (64,32 %), суд уважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь позивача в\~ рахунок\~ повернення\~\~ судових\~ витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 1352 грн. 01 коп., які підтверджені документально (а. с. 1). На підставі\~ ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054 та 1056 ЦК України та

Outcome: partial