Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.02.2006 р., мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку /сума кредитного ліміту становила 4500,00 грн./, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 04.12.2014 р. має заборгованість - 37049,81 грн., яка складається з наступного: 4495,95 грн. - заборгованість за кредитом; 30313,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1740,47 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач проти позову заперечує в зв'язку зі спливом строку позовної давності. Позовна заява складена та надіслана до суду у січні 2015 року, але трирічний строк позовної давності на цей час вже сплинув. Відповідач просить суд, у позові Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд вважає, що у позові Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно відмовити, посилаючись на слідуючи обставини. Як вбачається з позовної заяви , позивач, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача у справі заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.02.2006 року. Судом встановлено, що 13.02.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 04.12.2014 року позивач визначив за відповідачем заборгованість за порушення умов договору споживчого кредиту, про що надав відповідний розрахунок, де: заборгованість за кредитом складає в сумі 4495,95 гривні, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 30313,39 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова) в сумі 1740,47 гривень. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ст.598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Положенням пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. В цьому випадку суд вважає необхідним застосувати правила ст.ст. 256, 257 ЦК України та відмовити у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності в межах якого позивач міг звернутися до суду з тотожними позовними вимогами. Пунктом 31. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує на те, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що строк позовної давності минув і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити у зв'язку з пропуском позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed