Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

28.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії державного реєстратора КП «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христини Романівни по реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на його квартиру у [ADDRESS] , як предмет іпотеки, із скасуванням її рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексійним номером 48991010 від 03.10.2019 року щодо такої реєстрації та внесеного на цій підставі запису про державну реєстрації права власності на цю квартиру за АТ «Альфа-Банк» та із зобов`язанням державного реєстратора внести відповідні записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо поновлення його права власності на цю квартиру. На обґрунтування своїх вимог, з урахуванням заяви від 13.01.2020 року, зазначив, що відповідно до договору дарування від 19.12.2000 року йому на праві власності належить спірна квартира. 28.08.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 187/07-597, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмір 59400 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань позичальником [PERSON] по цьому кредитному договору він передав в іпотеку банку квартиру у [ADDRESS] , заставною вартістю 280 000 грн., згідно нотаріально посвідченого іпотечного договору від 28.08.2007 року. Відповідно до п. 5.3 договору іпотеки цей договор виступає правовстановлюючим документом та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. 17.12.2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та АТ «Альфа-Банк» було укладеного договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Промінвестбанк» відступило АТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Промінвестбанк» та фізичними особами, зокрема, вимоги за договором № 187/07-597 від 28.08.2007 року. Право власності на спірну квартиру АТ «Альфа-Банк» набув на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, і.н. 48991010 від 03.10.2019 року, а 01.10.2019 року внесено запис за № 33510118 про право власності за АТ Альфа-Банк» на вказану квартиру, тобто ще до прийняття рішення про таку реєстрацію 03.10.2019 року. Правочин щодо відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 28.08.2007 року в нотаріальному порядку укладено не було, також не було укладено такий договір між ним та АТ «Альфа-Банк», як це передбачено п. 2.2 договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року. Державний реєстратор зобов`язана була відмовити АТ «Альфа-Банк» в реєстрації права власності на спірну квартиру, як предмета іпотеки. Крім того, йому не було надіслано письмову вимогу про усунення порушень та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі, у зв`язку з чим у державного реєстратора не було доказів виконання цих вимог. Спірна квартира є єдиним житлом його та членів його сім`ї, в т.ч. неповнолітнього сина, іншого житла вони не мають. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», АТ «Альфа-Банк» не вправі був звертати стягнення на спірну квартиру на час дії цього Закону. Крім того, у спірній квартирі зареєстрований та проживає його неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що свідчить про незаконність оформлення права власності за банком, як іпотекодержателем, права власності на майно, яке є житлом неповнолітньої дитини, вчинене без згоди органу опіки і піклування. Наведене є підставою для визнання протиправними дій державного реєстратора Бойко Х.Р. із скасуванням її рішення про державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на спірну квартиру із зобов`язанням поновити попередню реєстрацію такого права за ним. 10.03.2020 року представник відповідача АТ «Альфа-Банк» подав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що, як кореспондується в Законі України «Про іпотеку», саме іпотечний договір, в якому міститься застереження і є тим документом, що підтверджує перехід речових прав на нерухоме майно. Вимога про усунення порушень була надіслана позивачу відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується витягом з реєстру нерухомого майна та доказами скерування. Позивач порушив умови договору іпотеки, незаконно (без згоди іпотекодержателя) зареєструвавши у спірній квартирі неповнолітніх дітей. Наявність факту проживання дітей в квартирі, що була предметом іпотеки не перешкоджає державній реєстрації прав на таке майно та не є підставою визнання правочинів недійсними. Договір іпотеки був укладений позивачем добровільно та без жодного примусу щодо вибору контрагента і визначення умов договору. Укладаючи іпотечний договір, позивач надав згоду на перехід права власності (відчуження) до іпотекодержателя в майбутньому у разі настання чітко визначених обставин. Таким чином, посилання позивача на норми Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу протиправності спірного рішення, є безпідставним. В силу технічних обставин роботи програми, з якою працює реєстратор щодо вчинення реєстраційної дії, відбувається зміщення по часу реєстраційної дії із рішенням про реєстраційну дію: реєстратор заводить заявку на реєстраційну дію 01.10.2019 року; реєстратор приймає рішення про реєстрацію 03.10.2019 року; реєстратор закриває заявку про реєстраційну дію із рішенням про реєстраційну дію система підтягує дату заведення заявки 01.10.2019 року. Таким чином утворюється запис про право власності від 01.10.2019 року із рішенням про реєстрацію 03.10.2019 року. 24.03.2020 року позивач подав відповідь на письмові пояснення відповідача, суть яких зводиться до обставин, викладених у позовній заяві та уточненнях. Ухвалою від 03.01.2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою від 08.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 17.02.2020 року застосовано заходи зустрічного забезпечення. Ухвалою від 10.03.2020 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 11.03.2020 року скасовано ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Ухвалою від 16.03.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про скасування заходів зустрічного забезпечення. Позивач у судове засідання не з`явився, 02.04.2020 року представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, з урахуванням викладеної їхньої позиції. Інші учасники, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Беручи до уваги достатність у матеріалах справи даних про спірні відносини, суд дійшов висновку про можливість закінчення судового розгляду на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Розгляд справи проведено у відсутності учасників справи та їх представників без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. 27.03.2020 року [PERSON] , [PERSON] подали заяву про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, посилаючись на те, що у зв`язку із незаконним зверненням стягнення на квартиру [PERSON] буде прощено заборгованість за кредитним договором у розмірі 2059183, 74 грн., а тому вони безпідставно повинні оплатити податок на доходи фізичних осіб із суми, яка завищена та не відповідає дійсним цінам. Оскільки таке клопотання подано після закриття підготовчого провадження, а позивач не послався на цю обставину до закриття підготовчого провадження, у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки відповідно до ч.3 ст.53 ЦПК України на стадії судового розгляду суд позбавлений можливості залучити третіх осіб. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Установлено, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48991010 від 03.10.2019 року Бойко Х.Р. КП « Реєстрація майна та бізнесу» 01.10.2019 року за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №187787604 від 06.11.2019 року. 28.08.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 187/07-597, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 59400 доларів США на умовах, передбачених цим договором. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 27.08.2027 року. Кредит надається позичальнику на будівництво будинку. Сторони домовилися про нездійснення перевірки цільового використання кредиту. Договором про внесення змін і доповнень № 1-66/09-1696 від 14.10.2009 року до кредитного договору № 187/07-597 від 28.08.2007 року внесено зміни до п.4 кредитного договору, викладено його у наступній редакції: «Виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою квартири, яка належить майновому поручителю [PERSON] , та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 280000,00 гривень, заставою легкового автомобіля Аudі, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить майновому поручителю [PERSON] , заставною вартістю 70700, 00 гривень, та майновою порукою [PERSON] на суму 59400, 00 доларів США, та майновою порукою [PERSON] на суму 59400, 00 доларів США, та фінансовою порукою [PERSON] на суму 59400, 00 доларів США.» Договором про внесення змін і доповнень № 2-2/10-1788 від 20.01.2010 року до кредитного договору № 187/07-597 від 28.08.2007 року внесено зміни, зокрема, до п.2.1 кредитного договору, викладено його у наступній редакції: «Банк залишає позичальнику заборгованість по кредиту у сумі 54120, 00 доларів США, далі кредит, на умовах, передбачених цим договором». Для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 187/07-597 від 28.08.2007 року, 28.08.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С., в реєстрі за №2072. Предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80, 4 кв.м., житловою площею 58, 9 кв.м. та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобов`язується сплатити за нього первісному кредиторові грошову винагороду на умовах, визначених цим договором, в тому числі за кредитним договором № 187/07-597 від 28.08.2007 року, що підтверджується витягом з додатку №1 та актом приймання передачі документації від 26.02.2013 року. У п.п.2.2 цього договору, зокрема, зазначено, що передача прав вимоги за забезпеченнями, шо випливають із договорів застави/поруки (якщо вони укладені у письмовій формі з нотаріальним посвідченням) та іпотечних договорів, укладених первісним кредитором з позичальниками, оформлюється окремими договорами про передачу прав вимоги за забезпеченнями, шо випливають з договорів застави/поруки (якщо вони укладені у письмовій формі з нотаріальним посвідченням) та іпотечних договорів, які укладаються сторонами одночасно з підписанням реєстру позичальників. [PERSON] є громадянином України, що підтверджується копією його паспорта серії [NUMBER] . Згідно з копією довідки про склад сім`ї від 17.12.2019 року №18890 у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження Серії [NUMBER] . [PERSON] , [PERSON] адресовано повідомлення №АБ/09 від 13.08.2019 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Згідно з копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення відсутня відмітка про отримання [PERSON] , [PERSON] цього повідомлення. 17.12.2019 року АТ «Альфа-Банк» було надіслано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вимогу про добровільне виселення №1527. Наказом Міністерства юстиції України №564/7 від 03.03.2020 року, на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 04.02.2020 року відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] від 13.01.2020 року у зв`язку з тим, що наявна інформація про судове провадження у зв`язку зі спором між тими самими сторонами, з тих самих предметів та підстав. У висновку йдеться про те, що оскаржуване рішення прийняте державним реєстратором Бойко Х.Р. з порушеннями вимог пунктів 40, 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, пунктів 1, 2 частини першої статті 10, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 4 частини першої статті 24, частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з абз. 1 ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про заставу» у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об`єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих об`єктів. Згідно з п.п. 40, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до п.1, 2 ч.1, ч. 61 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату. У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Згідно з абз. 2 п.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом. Відповідно до п.14 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки, і, з огляду на порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. За таких обставин, укладений 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» договір відступлення прав вимоги в частині передачі права вимоги за забезпеченням, що випливає із іпотечного договору, укладеного 28.08.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення у цій частині. Державний реєстратор на цю обставину не звернув увагу, прийняв оскаржуване рішення та здійснив реєстрацію права власності на спірну квартиру за Акціонерним товариством «Альфа-Банк». Отже, державним реєстратором при прийнятті оскаржуваного рішення не встановлено відповідність обов`язкового дотримання нотаріального посвідчення правочину, з яким закон пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Крім того, державним реєстратором не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації, оскільки АТ «Альфа-Банк» до заяви не було додано рекомендованого повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення, що унеможливило підтвердження спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатами вимог про усунення порушення основного зобов`язання, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, який є відмінним від іпотекодавця. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку»). Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника (п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.1, 2 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотечним договором від 28.08.2007 року, укладеним між [PERSON] та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», було погоджено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. У свою чергу мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений цим Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. При цьому положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна. Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки, як забезпечення зобов`язань громадянина України (майнового поручителя) за споживчим кредитом в іноземній валюті, таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання майнового поручителя, його загальна площа не перевищує 140 кв. метрів, у майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). З огляду на ті обставини, що за наслідками прийнятого державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на вищевказане майно за АТ «Альфа-Банк» за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому суд вважає, що ця обставина також є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Отже, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена державним реєстратором всупереч вимогам норм чинного законодавства. Відповідно до п.1 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Що стосується посилання позивача на реєстрацію у спірній квартирі його неповнолітнього сина [PERSON] , ця обставина не стосується предмета спору, а тому відхиляється судом. Те, що реєстраційна дія щодо державної реєстрацію права власності на спірну квартиру за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» відбулася раніше прийняття рішення про реєстраційну дію оцінюється судом як технічна помилка, що не впливає на вирішення спору. Враховуючи задоволення позову,

Outcome: approved