Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним нікчемного правочину, а саме договору № [NUMBER] купівлі-продажу від 30.07.2014 р., укладеного між ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та [PERSON], визнання за ПАТ «БГ Банк» права власності на автотранспортний засіб - «Тайота Камрі», д.н. [NUMBER], зобов"язання [PERSON] повернути ПАТ «БГ Банк» автотранспортний засіб - «Тайота Камрі», д.н. [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2014 р. між ПАТ «Банк Перший» та [PERSON] укладено договір № [NUMBER] купівлі-продажу транспортного засобу «Тайота Камрі», д.н. [NUMBER], відповідно до якого відповідачу у власність переданий зазначений транспортний засіб. Відповідно до умов Договору вартість автомобіля становить 36 600 гривень, в тому числі ПДВ в сумі 6 100 гривень. Вартість залишку пального 42,94 літри за ціною 629,07 грн. До сплати по договору 37 229,07 грн. На підставі акту прийому-передачі від 14.08.2014 р. транспортний засіб «Тайота» був переданий у власність [PERSON], а також залишок палива. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що вартість автомобіля «Тайота» д.н. [NUMBER] на момент продажу була суттєво занижена, а саме більше ніж на 20% від звичайної ціни на даний вид транспортного засобу, від чого банк поніс прямі збитки. Посилаючись на положення ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач просить визнати недійсним вказаний нікчемний правочин, визнати за банком право власності на вказаний автомобіль та зобов"язати відповідача його повернути. В судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем реєстрації, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання. Представник відповідача подав до суду через загальну канцелярію заперечення на позовну заяву, в яких просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, на підтвердження своїх вимог. Експертну оцінку про ринкову вартість автомобіля замовляв ПАТ "Банк Перший", правонаступником якого є позивач, і повністю погоджувався з вказаною на той час вартістю. Договір купівлі-продажу автомобіля було укладено з дотриманням всіх вимог цивільного законодавства, тому його не можна вважати нікчемним. Посилання ж позивача лише на норми Закону України "Про систему гарантування вкаладів", яким визначено правові, фінансові та організаційнізасади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб не може слугувати підставою для застосування наслідків нікчемності правочину. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задовольнити частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.07.2014 р. між ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», та [PERSON] укладено договір № [NUMBER] купівлі-продажу транспортного засобу «Тайота Камрі», д.н. [NUMBER], відповідно до якого відповідачу у власність переданий зазначений транспортний засіб. Відповідно до умов Договору вартість автомобіля становить 36 600 гривень, в тому числі ПДВ в сумі 6 100 гривень. Вартість залишку пального 42,94 літри за ціною 629,07 грн. До сплати по договору 37 229,07 грн. 14.08.2014 р. між сторонами даного правочину був підписаний Акт приймання-передачі автотранспортного засобу «Тайота Камрі», д.н. [NUMBER], відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність автомобіль, залишок палива. Рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Банк Перший», яке оформлено протоколом № 2 від 29.07.2014 року, змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство «БГ Банк». 03.06.2015 року Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» надіслало [PERSON] повідомлення про нікчемність правочину за вихідним № 15-1329, відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.02.2015 р. № 134 було відкликано банківську ліцензію ПАТ «БГ Банк» На підставі зазначеної постанови Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.02.2015 р. прийнято рішення № 43 про початок процедури ліквідації ПАТ «БГ Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку - Новікову М.М. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що укладений між сторонами Договір купівлі-продажу транспортного засобу є нікчемним, оскільки при продажі автомобіля вартість предмета продажу була визначена за ціною, що більше ніж на 20% є нижчою від звичаних цін, що тягне нікчемність договору на підставі положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, відповідно до Висновку про ринкову вартість об"єкта незалежної оцінки від 05.06.2014 року, здійсненого ТОВ "ТР ІНВЕСТ-КОМПАНІ", ринкова вартість колісного транспортного засобу легкового автомобіля «Тайота Камрі», д.н. [NUMBER], складає 36 600 грн. ( а. с. 76 - 98). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, в тому числі якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України). Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України). Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Підстави недійсності правочину встановлені ст.ст. 215, 215 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору і вона може бути заявлена окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у цьому разі в судовому рішенні суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Іншими словами, суд не визнає нікчемний правочин недійсним, а лише констатує факт його нікчемності (недійсності). Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним нікчемного правочину, не дотримався зазначених вимог закону, та звернувся у спосіб не передбачений ст. 215 ЦК України, а тому позовна вимага щодо визнання недійсним нікчемного правочину - договору № [NUMBER] купівлі-продажу від 30.07.2014 року, укладеного між ПАТ "Банк Перший" та [PERSON] не підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що укладений договір купівлі-продажу автомобіля являється нікчемним з огляду на наступне. Як зазначалось судом вище, при укладенні Договору купівлі-продажу від 30.07.2014 р. транспортного засобу «Тайота», д.н. [NUMBER], його вартість визначалась на підставі звіту ТОВ "ТР Інвест-Компані" про ринкову вартість колісного транспортного засобу (а. с. 75 - 98), де зазначено про те, що в зв"язку з тим, що оцінюваний автомобіль на дату оцінки знаходиться в незадовільному, неробочому технічному стані, а вартість проведення робіт по ремонту та запчастин необхідних для доведення автомобіля до задовільного (робочого) технічного стану, складає 76 283,42 грн. без ПДВ (згідно діагностики проведеної ТОВ "Франссервіс" та виписаного ними рахунку № 0000000173 від 02.06.2014 року), оцінювач при розрахунку ринкової вартості приймав стан оцінюваного автомобіля як умовно задовільникй, а потім від його рикової вартості віднімав витрати необхідні для ремонту згідно рахунку. Однак, як вбачається з відповіді ТОВ "Франссервіс" від 28.2.2015 року оплати на поточні рахунки по вказаних рахунках-фактурах не отримувалися, роботи, послуги, продаж запасних частин, матеріалів та інших деталей та приладдя не здійснювалось, довіреності з підписами з іншої сторони та інші документи на згоду оплатити та на проведення ремонту керівництво ТОВ "Франссервіс" не отримувало. Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено що, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та повернення сторін у первинний стан. У зв"язку з поверненням сторін у первинний стан, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на оспорюваний автомобіль також не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial