Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

В червні 2014 року в Рівненський міський суд надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості коштів у розмірі 16951.88 грн. за кредитним договором № б/н від 03.12.2009 року, за яким він отримував кредит в розмірі 15000 грн. 00 коп. зі платою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. В позовній заяві зазначається, що відповідачем умови договору та вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України не виконувались, що призвело до виникнення простроченої заборгованості станом на 30 квітня 2014 року на вказану позовом суму, що складалася із 8849грн. 89 коп. заборгованості за кредитом, 5537 грн. 57 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1281 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії, а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 783 грн. 42 коп. (процентна складова). Представник позивача повністю без змін та доповнень підтримав позовні вимоги в суді, додаткових пояснень не має, уточнив, що порушення зобов'язання відповідача має місце із 31.07.2012 року, прийняті позивачем заходи не дали позитивних результатів, станом на час розгляду позову обставини та розмір заборгованості незмінні. Вважає доцільним судовий розгляд позовної заяви без участі належним чином повідомленого відповідача із ухваленням заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому законом порядку направленою рекомендованою поштою по зареєстрованому місцю проживання судовою повісткою, в судове засідання повторно не з'явився, що вважається неявкою в судове засідання без поважних на те причин. Підстави для відкладення розгляду справи не встановлені. У відповідності до положень ст.ст. 224-228 ЦПК України, за згодою представника позивача суд ухвалив можливим заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, без участі відповідача з ухваленням заочного рішення. Оцінюючи пояснення, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення за наступних підстав. Судом встановлено що відповідно до заяви [PERSON] на отримання кредиту вбачається, що 03 грудня 2009 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем, було укладено договір про банківське обслуговування, відповідно до якого банк надає відповідачу кредитний ліміт у розмірі 500 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між позивальником і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Умови та правила надання банківських послуг, та тарифи додані до матеріалів справи є документами до яких позичальник приєднується висловлюючи свою згоду з ними при оформленні заяви. Таким чином даний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, позичальник може запропонувати лише розмір ліміту та обрати один з продуктів банку, але приєднується до умов в цілому. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. З п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою, за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів у році, відповідно до п. 5.5.1 за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких визначається тарифами. З тарифів банку встановлено, що кредит є поновлюваною кредитною лінією, відсоткова ставка за кредитним договором становить 3% на місяць, щомісячний платіж 7% від суми заборгованості, строк внесення платежу до 25 числа кожного місяця, комісія за прострочення забов'язань по сплаті кредиту та відсотків 1% від суми заборгованості щомісячно. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківський послуг визначено, право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банком в односторонньому порядку, на власний розсуд банку, без повідомлення позичальника. Згідно п. 3.3 Умов та правил надання банківський послуг, підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. З розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що банк виконав умови договору надавши кредитний ліміт на картковий рахунок, позичальник користувався коштами з 03.12.2009 року обнулявши дебетне сальдо, останній раз 03.05.2012 року. В період з 06.05.2012 року по 22.07.2012 року використав кредитні кошти в сумі 8849 грн. 89 коп., з цієї дати припинив надавати кошти для погашення заборгованості. Відповідно, станом на 30 квітня 2014 року, виникла заборгованість перед банком в розмірі 16951 грн. 88 коп., що складається із 8849 грн. 57 коп. заборгованості за кредитом, 5537 грн. 57 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 1281 грн. 00 коп. заборгованість по комісії, а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 783 грн. 42 коп. (процентна складова). Згідно частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (зі змінами та доповненнями) міститься роз"яснення, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Таким чином, сукупністю достовірно підтверджених наведених доказів доведено, що позовна заява обґрунтована і підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором про банківське обслуговування в сумі 16951 грн. 81 коп., яка підтверджена розрахунком позивача і не спростована відповідачем. Підтверджені належними допустимими письмовими доказами в справі судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., в порядку ст. ст. 88, 89 ЦПК України, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню за рішенням суду. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611549, 1048-1050, 1054 ЦК України ,

Outcome: approved