Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд визнати таким , що втратив право користування квартирою [ADDRESS] [PERSON], 1993 р.н. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] Вказана нерухомість належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 23.09.2016 року. Відповідач по справі - її колишній чоловік, у зазначеній квартирі ніколи не проживав. Факт реєстрації відповідача в належній їй квартирі заважає повноцінно нею користуватися та розпоряджатися, змушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.07.2018 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка звернулася до суду з письмовою заявою в якій вказала, що позов підтримує повністю, просить справу розглянути в її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надав, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою проживання, а також через оголошення, яке розміщено на офіційному веб сайті Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області , в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, за письмовою згодою позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно) , яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 23.09.2016 року ( а.с. 9-10). Як вбачається з копії заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.05.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16.08.2014 року - розірвано ( а.с. 11). Згідно довідки, виданої головою ОСББ " Жасмін -39 ", [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] ( а.с.13). Факт не проживання відповідача в [ADDRESS] підтверджується Актом б/н та без дати , посвідчений головою ОСББ « Жасмін-39» , згідно якого встановлено, що [PERSON], 1993 р.н. зареєстрований за адресою [ADDRESS] на підставі посвідки на тимчасове проживання, але фактично з 2014 року не проживав та не проживає на даний час ( а.с. 12). Таким чином , судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], не проживає в даній квартирі з 2014 року , витрати пов"язані з утриманням майна не несе. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно до ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням , про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад один рік , а тому він має бути визнаний таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved