Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] як законний представник малолітнього [PERSON] в порядку ст. 128 КПК України звернулась до суду з позовною заявою у кримінальному провадженні №12017080050004839 від 03.11.2017 року за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, до Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.07.2020 року в позовних вимогах [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія ТАС» відмовлено. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08.12.2020 року вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.07.2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія ТАС» скасовано. Призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Вимоги позовної заяви [PERSON] обґрунтовує тим, що 03.11.2017 року приблизно о 11-40 годині водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер [NUMBER] . Здійснюючи рух по проїжджій частині пр. Соборного в м.Запоріжжя, зі сторони вул. Гагаріна в напрямку вул. Я. Новицького скоїв наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] та малолітнього [PERSON] , які перетинали проїжджу частину по пішохідному переходу. В результаті [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та був доставлений до лікарні. [PERSON] отримав забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, субдуральну гематому зліва, забій м`яких тканин потиличної області голови. Після отриманих травм у дитини з`явились страхи перед автомобілями він боїться перетинати проїзджу частину. У зв`язку ДТП на лікування дитини [PERSON] було витрачено 6864,18 гривень, що підтверджується квитанціями. На дату скоєння події цивільна- правова відповідальність водія [PERSON] транспортного засобу ВАЗ-2106, реєстрований номер [NUMBER] застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія ТАС», що підтверджує полісом серії АК 9213255. Таким чином у страховика ПрАТ ТАС виникає обов`язок відшкодувати моральну шкоду. На підставі вищевикладеного, просила суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія ТАС понесені витрати у зв`язку з лікуванням та відновленням здоров`я у розмірі 6864,18 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву поданий в порядку кримінального судочинства, у якому з посиланням на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що позивач не звертався до страховика для отримання страхового відшкодування в порядку передбаченому законодавством. Після скасування вироку відзив на позов не подавався. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 03.11.2017 року приблизно о 11-40 годині водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-2106, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по проїжджій частині пр. Соборного в м.Запоріжжя, зі сторони вул. Гагаріна в напрямку вул. Я. Новицького скоїв наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] та малолітнього [PERSON] , які перетинали проїжджу частину по пішохідному переходу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід [PERSON] та малолітній пішохід [PERSON] отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня». Згідно висновку судово-медичної експертизи №2982 від 18.12.20017 року, забій головного мозку середнього ступеня тяжкості, з локалізацією зон геморагічних вогнищ лобних часток, з утворенням субдуральної (під твердою оболонкою головного мозку) гематоми зліва, синець в потиличній області у дитини [PERSON] в сукупності кваліфікується як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш як 21 день. Множинні садна в поперековій області у дитини [PERSON] кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті удару виступаючими частинами рухомого автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Вказані обставини встановлені вироком суду, а тому відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. На дату скоєння події цивільна - правова відповідальність водія [PERSON] транспортного засобу ВАЗ-2106, реєстрований номер [NUMBER] застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія ТАС», що підтверджується полісом серії АК 9213255. Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.07.2020 року [PERSON] визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. Цивільний позов представника [PERSON] (законного представника неповнолітнього [PERSON] ) - адвоката Коляда А.С. - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2005 року народження, моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. В іншій частині позовних вимог пред`явлених до [PERSON] - відмовлено. В частині позовних вимог пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - відмовлено повністю. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08.12.2020 року вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.07.2020 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року, стосовно [PERSON] , в частині відмови в задоволенні позовних вимог потерпілих до ПрАТ «Страхова група «ТАС», скасовано. Призначено новий розгляд позовної заяви представника неповнолітнього [PERSON] - адвоката Баришнікова А.Г., позовної заяви законного представника потерпілого [PERSON] (законного представника потерпілого [PERSON] ) - адвоката Коляди А.С. до ПрАТ «Страхова група «ТАС» в порядку цивільного судочинства.Матеріали провадження повернути до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.В решті вирок залишено без змін. За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина першастатті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені встатті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема,Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно достатті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхуванняцивільно-правовоївідповідальності обмежуютьсястраховими сумами,які діялина датуукладення договорута зазначенів договорістрахування. (п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з п. 9.3. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. З аналізу вказаних норм, можна дійти висновку, що п. 9.3. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на день укладання між відповідачами договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) передбачено ліміт відповідальності страховика за завдану матеріальну шкоду потерпілій особі, яка зумовлена заподіянням шкоди її життю та здоров`ю. Разом з цим, ліміт відповідальності страховика за завдану потерпілій особі моральну шкоду спричинену ушкодженням її здоров`я встановлено ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 24.1. ст. 24 цього Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається на підставі рішення суду. У зв`язку ДТП на лікування дитини [PERSON] було витрачено 6864,18 гривень, що підтверджується долученими до позовної заяви квитанціями. Дослідженими судом доказами сума витрат на лікування [PERSON] заявлена в позові, підтверджується наданими суду письмовими доказами, що не спростовані відповідачем, та прийняті судом, як належні та допустимі докази, на підставі чого суд вважає, що сума заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди, що складається з витрат на його лікування, становить 6864,18 грн. та підлягає стягненню з належного в даному випадку відповідача - зі страховика, оскільки вона заявлена в межах страхової суми, що передбачена п. п. 9.1 та 9.3 ст. 9 Закону. Вказаний розмір витрат відповідачем не спростовано жодним належним та допустимим доказом. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Страхова група ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., то суд встановив таке. Дослідженням письмових доказів, наданих в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заподіяна неповнолітньому [PERSON] моральна шкода є очевидною. Суд враховує, що внаслідок злочинних дій [PERSON] , які полягали у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] заподіяно моральну шкоду, а наслідки для потерпілого є психотравмуючими та обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування, перешкоджали можливості активної і повноцінної життєдіяльності та викликали формування негативних психологічних переживань. Потерпілий переніс фізичний біль, обумовлений спричиненими йому тілесними ушкодженнями, пережив емоційний стрес, у зв`язку з чим у нього виникала необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних ресурсів на їх подолання і компенсацію. Приймаючи до уваги, що судом встановлена вина обвинуваченого [PERSON] в скоєнні ДТП, що потягнуло спричинення потерпілому [PERSON] легких тілесних ушкоджень, суд вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України. Відповідно до статті 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі п`ять відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу ДТП, суд виходить з того, що статтею 26-1 Закону передбачено відшкодування моральної шкоди у розмірі п`ять відсотків від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не від ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 553/3281/14-ц, від 13 листопада 2019 року справа № 233/4711/16-ц провадження № 61-25257св18 З огляду на викладене, ліміт відповідальності страховика за завдану потерпілій особі моральну шкоду, спричинену ушкодженням її здоров`я, повинен визначатися саме в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не 5 відсотків від ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Таким чином, розмір шкоди, заподіяний здоров`ю [PERSON] становить 6864,18 грн, отже, розмір відшкодування моральної шкоди - 343,21 грн (6864,18:100х5). Отже, вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Щодо доводів відзиву про ти, що потерпілий не звертався до страхової компанії, то судом апеляційної інстанції цим доводам надано відповідної правової оцінки у зв`язку із чим вирок суду в частині цих вимог скасовано. Ураховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ч.1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 889,52 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог(100% матеріальна шкода, 3,43% моральна з урахуванням розміру судового збору на час подання позову -840,80 грн. з вимог майнового характеру та 420,40 грн.- з вимог про стягнення моральної шкоди)

Outcome: partial