Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

12 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на повнолітню дочку [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення дочкою навчання - 28 лютого 2018 року. В обґрунтування позову зазначала, що з 05 листопада 1994 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням суду від 11 лютого 1998 року шлюб між ними розірвано. З часу розірвання шлюбу їхня дочка [PERSON] знаходиться на її утриманні. Відповідно до рішення суду від 11 липня 2013 року з відповідача [PERSON] на її (позивача) користь стягувалися аліменти на їхню повнолітню дочку [PERSON], яка продовжувала навчання, до 30 червня 2016 року. На даний час дочка продовжує навчатися та є студенткою Навчально-наукового інституту харчових технологій Національного університету харчових технологій, строк закінчення нею навчання - 28 лютого 2018 року. Добровільно матеріальної допомоги відповідач [PERSON] дочці не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровою та працевлаштованою особою. Позивач [PERSON] у суді позовні вимоги зменшила, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дочку [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення дочкою навчання, оскільки у такому розмірі з відповідача раніше згідно із рішенням суду стягувалися аліменти на повнолітню дочку. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнав, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, вказуючи на те, що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, оскільки на його утриманні знаходяться його мати-пенсіонерка, дружина, яка тимчасово не працює, так як здійснює догляд за своєю хворою матір'ю, та неповнолітня дочка. Після перебування в зоні АТО, стан його здоров'я погіршився, у зв'язку з чим йому необхідно пройти курс лікування. При цьому пояснив, що якщо б до нього звернулися позивач чи дочка [PERSON], він надавав би останній допомогу в розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що з 05 листопада 1994 року по 11 лютого 1998 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу їхня дочка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. На даний час [PERSON] продовжує навчання в Національному університеті харчових технологій, термін закінчення навчання - 28 лютого 2018 року, що підтверджується довідкою № 2470 від 06 вересня 2016 року. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягувалися аліменти на повнолітню дочку [PERSON], яка навчалася у вищому навчальному закладі, у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу), починаючи з 26 квітня 2013 року по 30 червня 2016 року. Відповідно до довідки про доходи № 50 від 10 лютого 2017 року позивач [PERSON] працює у Приватному акціонерному товаристві "Фармацевтична фірма "Дарниця" та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить близько 7000 грн. Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем Служби безпеки України, отримує щомісячне грошове утримання в розмірі 8000 грн., про що свідчить довідка № 21/2/2-6238, видана 24 жовтня 2016 року фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України. Із свідоцтв про одруження та народження видно, що з 11 листопада 1998 року відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. За змістом положень ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У ч. 1 ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 31 жовтня 2016 року, складеного депутатом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області Федоровською Л.П., вбачається, що [PERSON] фактично постійно проживає в [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON], дочкою [PERSON], падчіркою [PERSON]. Дохід сім'ї складає грошове забезпечення [PERSON], його дружина на даний час не працює, дочка навчається в Калитянській ЗОШ. На утриманні відповідача знаходяться дочка та мати [PERSON], яка є пенсіонеркою і вдовою. Із наданих відповідачем суду документів видно, що [PERSON] виконував службові обов'язки в зоні проведення АТО на території Донецької і Луганської областей, потребує курсу проходження медичної реабілітації. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, перебування на його утриманні неповнолітньої дочки, суд дійшов висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу) до закінчення нею навчання - 28 лютого 2018 року. У ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved