Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Первомайської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Позивач є єдиною сподкоємицею після смерті батька [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори вона отримала відмову в оформленні спадщини, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Посилаючись на те, що вона у встановленому порядку прийняла спадщину, але нотаріально оформити право власності на спадкову нерухомість не може через зазначені підстави, які в іншому порядку вирішити не взмозі, просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, просить позов задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про слухання справи без його участі; проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. [INFO] року в м. Первомайську Миколаївської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Із матеріалів справи, зокрема виписки із протоколу виконавчого комітету Первомайської ради народних депутатів № 123 вбачається, що 17.02.1958 року на підставі рішення виконавчого комітету Первомайської ради народних депутатів [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 576 кв.м, для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.8). 21.02.1958 року між відділом комунального господарства виконкому Первомайської ради народних депутатів та [PERSON] був укладений договір про надання у безстрокове користування зазначеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений 25.02.1958 року Первомайською Державною нотаріальною конторою за реєстровим № 841 (а.с.10). 21.02.1959 року відділом комунального господарства м. Первомайська [PERSON] був наданий дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку розміром 6х9 кв.м. та сараю 6х4 кв.м на земельній ділянці по [ADDRESS] В подальшому [PERSON] на наданій йому земельній ділянці побудував житловий будинок разом із господарськими будівлями та спорудами, але в установленому законом порядку він не оформив право власності на спірний житловий будинок. Відповідно до акту приймальної комісії затвердженого рішенням виконкому № 51 від 22.01.1979 року [PERSON] здав в експлуатацію побудований ним житловий будинок з надвірними будівлями (сараєм розміром 9,3х4,65 кв.м) по [ADDRESS] Із довідки № 600/04-02-03 від 21.12.2016 року виданої Первомайським МБТІ вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованим за [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування зазначеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку з числом кімнат від 1 до 5 включно, посвідченого 25.02.1958 року Первомайською Державною нотаріальною конторою за реєстровим № 841 (а.с.11). Із копії технічного паспорту на спірний житловий будинок вбачається, що житловий будинок позначений літ. А-ж; літня кухня літ. "Б"; веранда позначена плані буквою "а" - рік побудови 1973; веранда літ."а" рік побудови 1980; погріб п-г рік побудови 1973; сараї позначені на плані літ "В-Г" рік побудови 1979; вбиральня літ."У" рік побудови 1979, щодо яких міститься примітка, що вони не належать до самочинного будівництва, оскільки побудовані до 05.08.1992 року. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року, тобто до введення нового Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Нормами ЦК УРСР та Законом України "Про власність" від 07.02.1991 року було визначено, що у власності громадян можуть перебувати житлові будинки, а право власності громадян на новостворене майно виникало з моменту прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів виконавчими органами сільських, селищьних, міських рад. Обов'язкову державну реєстрацію прав на нерухоме майно та момент виникнення на нього права власності законодавець пов'язує лише з прийняттям нового ЦК України, зокрема з 03.08.2004 року, із часу набрання чинності ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". Разом з тим, відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентарізації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. З огляду на викладені докази, суд приходить до висновку, що [PERSON], який помер [INFO] року, за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] але в установленому законом порядку право власності на вказаний житловий будинок він не оформив. Таким чином, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є позивач [PERSON]. Інші спадкоємці відсутні. Згідно ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини згідно з ст. 1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач звернулася до Першої Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], проте постановою державного нотаріуса від 16.11.2016 року їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що належить спадкодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, а саме: здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що судом встановлено, що за життя [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] а позивач є спадкоємицею за законом, з метою захисту прав позивача на спадкування вищевказаного будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved