Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником будинку №14 по вул.Лесі Українки в с.Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 серпня 2008 року. У 2012 році зареєструвала у вказаному будинку онука свого співмешканця - відповідача [PERSON], оскільки останньому потрібно було виготовити закордонний паспорт, що неможливо зробити не маючи зареєстрованого місця проживання. Однак з моменту реєстрації і по даний час відповідач за місцем реєстрації не проживає та не з'являється, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку. На даний час реєстрація відповідача у будинку [PERSON] не дозволяє останній розпоряджатись будинком на власний розсуд, та значно обмежує законні права, а тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак також направив до суду належним чином завірену заяву, у якій просить розгляд справи проводити без нього, оскільки не має змоги з'явитись до суду, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який знаходиться за адресою: с.Миньківці вул.Лесі Українки, 14 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.08.2008 року серії САС №019795 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №19752670 від 01.08.2008 року, реєстраційний номер 24212078. Також на підставі домової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказане також підтверджується довідкою Дунаєвецької міської ради Хмельницької області №401 від 08.08.2018 року Відповідно до довідки Дунаєвецької міської ради Хмельницької області №400 від 08.08.2018 року, виданої на підставі акту обстеження від 06.08.2018 року. [PERSON] дійсно зареєстрований в [INFO], але на даний час за вказаною адресою не проживає. Проживає в Росії, [ADDRESS]. З актів обстеження будинку №14 по вул.Лесі Українки в с.Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області від липня 2017 року, 02.02.2018 року та 06.08.2018 року, складених депутатами Дунаєвецької міської ради Хмельницької області за участю свідків та довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] однак за даною адресою не проживає. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що "відповідно до положень статей391, 396 ЦКпозов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння". Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла. а чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї позивачки, разом з позивачкою в будинку не проживає і вони не ведуть спільне господарство, відповідач не проживає в будинку з моменту реєстрації і не несе обов'язків по утриманню житла. Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач не проживає разом з позивачкою - власником житла та не веде із нею спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивачки, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сім'ї власника цього житла, оскільки він не є членом сім'ї позивачки і не веде з нею спільне господарство. Зважуючи і на ту обставину, що відповідач вибув на інше місце проживання, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у квартирі позивачки на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст.ст.156, 162 ЖК України, не вчинив і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомив, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі відсутні правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивачка, відповідно до положень статті 107 ЖК України. Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню та слід визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом - будинком №14 по вул.Лесі Українки в с.Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області. Рішення суду про втрату конкретною особою права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця постійного проживання, адже згідно положень ч. 1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved