Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

13.09.2018 [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю кредитні ініціативи, державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В., в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 22 червня 2018, індексний номер - 41755508 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи», ухваленого державним реєстратором Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діаною Василівною, номер запису про право власності 26759540, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1583696321101 та зобов`язати державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діану Василівну поновити запис про право власності за ним на квартиру за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору за подання позову. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. 25 червня 2007 року між позивачем та ЗAT «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (далі Банк) було укладено договір про іпотечний кредит № 07-26\\6 (далі Кредитний договір) на підставі якого Банк надав йому кредит в розмірі 25 000 доларів СІНА для його особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, а саме, для ремонту та облаштування квартири. В забезпечення виконання Кредитного договору 26 червня 2007 року між ним та Банком у відповідності до статті 18 Закону України «Про іпотеку» було укладено іпотечний договір №172\\23-2007. На виконання взятих кредитних зобов`язань, він, відповідно до Кредитного договору, виплачував Банку тіло кредиту та суму процентів за користування кредитом. Проте, внаслідок всесвітньої економічної кризи та стрімкого зростання курсу долара по відношенню до гривні, він втратив можливість сплачувати вартість кредиту за збільшеним валютним курсом. 17 грудня 2012 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі -ТОВ «Кредитні ініціативи») було укладено договір відступлення прав вимоги, за яким Банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитом відповідно до якого відбувся перехід права вимоги, в тому числі, і за зобов`язаннями його за Кредитним договором. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.15 по судовій справі 308\\12240\\13-ц за позовом Товариства звернуто стягнення на предмет іпотеки. Виконання рішення суду відстрочено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 16 серпня 2018 року йому стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» незаконно позбавило його права власності на належне йому нерухоме майно за адресою [ADDRESS] ., без будь-яких попереджень та погоджень, в порушення законодавства України переоформило на себе права власності на Квартиру, чим порушило його майнові права. Перехід права власності відбувся шляхом звернення стягнення ТОВ «Кредитні ініціативи» на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. За змістом розділу Довідки «Актуальна інформація про право власності» право власності на належну йому квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстровано 22 червня 2018 року згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни (з відкриттям розділу), індексний номер: 41755508, номер запису про право власності 26759540, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1583696321101. В позовній заяві позивач стверджує, що не отримував від Товариства вимогу, як це передбачено ст.35 Закону України «Про іпотеку», відповідно відчуження квартири відбулося з порушенням вимог закону, прав іпотекодавця. Окрім цього, всупереч ч.3 с. 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель - Товариство не повідомило його, за якою вартістю набуло у власність квартиру, яка сума і коли буде відшкодована ним на користь позивача. Також позивач зазначає, що перехід права власності здійснено на підставі рішення державного реєстратора, який діяв всупереч вимог законодавства, а саме: державний реєстратор не пересвідчився про отримання ним письмової вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та умов іпотечного договору та повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, як це вимагає Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1952-IV) та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок); всупереч вимог п.46 Порядку державний реєстратор здійснив реєстраційні дії без підтвердження подання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та умов іпотечного договору, підтвердження отримання такої вимоги ним, та завершення 30- денного строку з моменту ймовірного отримання іпотекодавцем такої письмової вимоги; здійснив реєстрацію переходу права власності за наявності арешту іпотечного майна, останнє підтверджується постановою державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ Роман В.Я. серія та номер 52013953, про накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; ТОВ «Кредитні ініціативи», на відміну від Банку, не мав права отримати предмет іпотеки у свою власність в порядку задоволення грошових вимог за неповернутим кредитом та процентами за користування ним, оскільки Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» не було іпотекодержателем на день переведення права власності на себе - 22.06.18. Позивач вважає, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за Товариством порушує норми ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки кредит видався позивачу в іноземній валюті у розмірі 25000 доларів, а предмет іпотеки складає загальну площу: 71.2 м.кв., іншого нерухомого майна не зареєстровано, а також квартира є єдиним місцем проживання. Тож, перехід права власності на квартиру, на думку позивача, можливий лише після припинення дії мораторію. В свою чергу, представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Дорош І.І. подав відзив на позовну заяву, в якому стверджує наступне. У відповідності до вимог ст.ст. 36,37 ЗУ «Про іпотеку» застереження в Договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки також є договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Представник відповідача стверджує, що 06.04.2018 на адресу іпотекодавця було направлено вимогу про усунення порушень, однак вона була повернута за закінченням терміну зберігання, тобто слід вважати, що іпотекодавець відмовився від отримання такої. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодржателем було зареєстроване 22.06.2008, тобто процедура та строки визначені законом були дотриманні. У відзиві на позовну заяву зазначено, що 2 квітня 2018 року суб`єктом оціночної діяльності (СОД) ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» було проведено оцінку предмету іпотеки, яка станом на 10.04.2018 у гривневому еквіваленті становила 901 606 гривень. Заборгованість по тілу кредиту і процентам станом на 01.03.2018 у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становила 2 805 342,00 гривень. Тобто, банком було дотримано процедуру щодо визначення вартості предмета іпотеки. Представник відповідача зазначив, що вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», розповсюджуються на примусову реалізацію майна, а стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладанні Договору іпотеки. Тому посилання позивача на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як причину незаконних дій відповідача є безпідставним. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги від 13.09.2018 підтримав, просив позовну заяву задовольнити. Представник відповідача Дорош І .І . у задоволенні позову просила відмовити. Державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діана Василівна в судове засідання не з`явилася, хоча викликалася до суду шляхом надсилання судової повістки та розміщення відповідної інформації на веб-порталі Судова влада України. Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. 25 червня 2007 року між позивачем та ЗAT «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» (далі Банк) було укладено договір про іпотечний кредит № 07-26\\6 (далі Кредитний договір), на підставі якого Банк надав позивачу кредит в розмірі 25000 доларів СІНА для його особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, а саме, для ремонту та облаштування квартири. В забезпечення виконання Кредитного договору, 26 червня 2007 року між позивачем та Банком у відповідності до статті 18 Закону України «Про іпотеку» було укладено іпотечний договір №172\\23-2007. 17 грудня 2012 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі -ТОВ «Кредитні ініціативи») було укладено договір відступлення прав вимоги, за яким Банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитом відповідно до якого відбувся перехід права вимоги, в тому числі і за зобов`язаннями позивача за Кредитним договором. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.15 по судовій справі 308\\12240\\13-ц за позовом Товариства звернуто стягнення на предмет іпотеки. Виконання рішення суду відстрочено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 134602568 від 16 серпня 2018 року, 22.06.2018 право власності на квартиру по [ADDRESS] , зареєстроване за ТОВ «Кредитні ініціативи». Підставою внесення запису є рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Діани Василівни (з відкриттям розділу), індексний номер 41755508, номер запису про право власності 26759540, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1583696321101. Підстава виникнення права власності іпотечний договір, серія та номер 2080, виданий 26.06.2007, видавник Сабов О.В., приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер 1400039155992, виданий 12.04.2018, видавник Укрпошта, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання серія та номер: КИ/111, виданий 05.04.2018, видавник ТОВ "Кредитні ініціативи" Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші, встановлені цим Законом, способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно абз. 1 п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Дана позиція висловлена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 306/1224/16-ц. В матеріалах справи наявне повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання серія та номер: КИ/111, виданий 05.04.2018, видавник: ТОВ "Кредитні ініціативи", адресована позивачу, у якій зазначено, що прострочена заборгованість за кредитним договором № 07-26/6 від 25.06.2007 складає 104655,40 дол. США. Дана вимога містить попередження про те, що якщо протягом 30-ти днів вимога не буде виконана, ТОВ «Кредитні ініціативи» розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вищезазначене повідомлення направлене через Укрпошту позивачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 1400039155992, що вбачається з відмітки про підставу виникнення права власності інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 134602568 від 16 серпня 2018 року. Однак, як вбачається з листа заступника директора Закарпатської дирекції АТ «Укрпошта», рекомендований лист №1400039155992 не вручено та повернуто відправнику після закінчення терміну зберігання 07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР. Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та його родини, а загальна площа не перевищує 140 кв. метрів і становить 71,2 кв.м., що, зокрема, підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, під час судового розгляду справи представниками відповідачів, не надано суду доказів проведення перевірки щодо відповідності вказаного об`єкта нерухомого майна наведеним положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно з пунктом 5 ст. 24 ЗУ від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна. Пунктом 15 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Наявність в Реєстрі запису про арешт майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Згідно запису в розділі Державного реєстру «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» за номером 24159591 (спеціальний розділ) від 26.12.17 Постановою державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ Роман В.Я. серія та номер 52013953, на підставі рішення державного виконавця про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38965512, накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч. 6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , є обґрунтованими, оскільки позивач довів перед судом ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог з мотивів викладених вище. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідачів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн. та 348,50 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved