Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач АТ «Акцент Банк» у січні 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.07.2018 року у розмірі 15010,18 гривень станом на 08.12.2020 року, яка складається з наступного: 10185,84 гривень - заборгованість за кредитом; 4824,34 гривень - заборгованість за відсотками та судові витрати у розмірі 2102 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що АТ «Акцент Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент Банк», відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року. 16.07.2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг. АТ «Акцент Банк» свої зобов`язання з договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.12.2020 року має заборгованість 15010,18 гривень, яка складається з наступного: 10185,84 гривень - заборгованість за кредитом; 4824,34 гривень - заборгованість за відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Акцент Банк». Ухвалою суду від 12.02.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До суду через канцелярію представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив позовну заяву залишити без задоволення. Вказав, що Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 16.07.2018 року не містить усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо суми кредиту, розміру кредитного ліміту, порядку та строків його погашення. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом на момент укладення угоди містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафів). Таким чином, є абсолютно безпідставним та незаконним нарахування банком відсотків на суму 4824,34 гривень, оскільки сторонами не погоджувалися умови щодо розміру відсотків. Наголошує, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 16.07.2018 року хоч і підписаний відповідачем, в ньому відсутня будь-яка інформація про те, що вказаний паспорт взагалі є складовою саме кредитного договору, який начебто укладений з відповідачем. Також звертає увагу на те, що Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» з Умовами та Правилами надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк», розміщених на сайті в розділі «Умови та правила», які не підписані відповідачем, не можуть вважатися складовою кредитного договору. Позивачем не надано до суду первинних документів, які б підтверджували розрахунок заборгованості, не надано виписок по особовим рахункам позичальника, тому розмір заборгованості та сам факт видачі кредиту є недоведеним. АТ «Акцент Банк» взагалі не провів будь-якої переддоговірної роботи з позичальником, не надано детального розпису сукупної вартості кредиту та вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, не встановлено графіку погашення кредиту та взагалі підписана Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не є кредитним договором та не містить істотних умов, які повинен містити такого типу договір (а.с.47-50). В наданих письмових додаткових поясненнях представник відповідача зазначив, що заявлені позовні вимоги в частині тіла кредиту, яке не є простроченим в розмірі 7587,96 гривень, а є поточним, є передчасними і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вказана сума не є простроченою і строк її сплати на момент пред`явлення банком позову не настав. Ухвалою суду від 23.04.2021 року за заявою представника відповідача витребувані докази (документи) у позивача. В судове засідання представник позивача АТ «Акцент Банк» не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання сторони позивача про розгляд справи у відсутність свого представника. Відповідач та її представник до суду не з`явилися, в наданій заяві адвокат просив про розгляд справи без участі сторони відповідача. Суд вирішив судовий розгляд проводити у відсутність сторін, враховуючи положення ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно позову,16.07.2018 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.07.2018 року, яка підписана сторонами, відповідач [PERSON] підтвердила своїм підписом, що згідна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, що розміщені на офіційному сайті Банку https://abank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.6). Згідно розрахунку банку, станом на 08.12.2020 року заборгованість позичальника за вказаним договором складала: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 10185,84 гривень: залишок заборгованості за тілом кредиту - 7587,96 гривень, залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) - 2597,88 гривень; загальний залишок заборгованості за процентами - 4824,34 гривень: залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість - 4453,86 гривень, залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість - 370,48 гривень (а.с.5). В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний представником банку та відповідачем (а.с.6- зворот - 7). На виконання ухвали суду про витребування доказів позивач надав довідку за лімітами, згідно якої: кредитний договір №б/н від 16.07.2018 року по 12.05.2021 року, розмір 10000 гривень (а.с.68); банківську виписку [PERSON] за період з 16.07.2018 року по 12.05.2021 року, із якої встановлено, що позичальник використовувала кредитні кошти, а також здійснювала часткове поповнення карти (а.с. 66-67). На обґрунтування позову банк подав також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", які не підписані відповідачем (а.с.7- зворот-12). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на час укладення договору процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Суд вважає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача https://abank.com.ua/terms можуть змінюватися самим АТ «Акцент-Банк», тобто кредитор може додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Акцент-Банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Акцент-Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ «Акцент-Банк» Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження №14-131цс19). Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Посилання сторони позивача на Паспорт споживчого кредиту, який начебто свідчить про погодження всіх істотних умов договору, суд вважає необґрунтованими. Так, у Паспорті споживчого кредиту надається наступна інформація: 1. Інформація про контактні дані про кредитодавця; 2. Інформація та контактні дані кредитного посередника: 3. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; 4. Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; 5. Порядок повернення кредиту; 6. Додаткова інформація; 7. Інші важливі правові аспекти ( а.с. 65). Вказаний Паспорт підписано [PERSON] 16.07.2018 року. При цьому, найменування розділу 3 "Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача" свідчать про те, що споживач бажав замовити споживчий кредит, а у Паспорті йому пропонуються певні умови на його розсуд, які влаштують його при подальшому укладенні договору. На це вказує також зазначення у розділі 7 "Інші важливі правові аспекти" про таке: споживач має право безкоштовно отримати копію проекту договору про споживчий кредит у письмовій чи електронній формі за своїм вибором; умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Зі свого боку, споживач підписав цей Паспорт споживчого кредитування, зокрема, із надрукованою вказівкою про те, що він підтверджує отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі і у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. З огляду на вказаний зміст Паспорту споживчого кредитування, суд визнає, що цей документ не є кредитним договором із узгодженими умовами, а носить лише інформаційний та ознайомлювальний характер, та передує укладенню договору між сторонами на прийнятних умовах. Такі дії банку цілком відповідають положенням Закону України "Про захист прав споживачів" про ознайомлення споживача перед укладенням договору з умовами кредитування (реальна процентна ставка, подорожчання кредиту, сукупна вартість кредиту тощо), що є підготовкою до укладення договору, та не підміняє сам договір. На користь вказаному також свідчить запис у Паспорті споживчого кредитування, що викладена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною лише до 01.01.2019 року. Отже, підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту не підтверджує домовленості АТ "А-БАНК" та [PERSON] про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного ліміту, річна процентна ставка обчислена на основі припущення, а умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної в цьому Паспорті і залежатимуть від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача. Паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, що зазначена в Паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року. Більш того, зі змісту цього Паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Як встановлено вище, заява-анкета, підписана [PERSON] , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на Паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана [PERSON] , була актуальною лише до 01.01.2019, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Таким чином, Тарифи банку та Умови і правила надання банківських послуг не є складовими кредитного договору, також і наданий Паспорт споживчого кредиту не відноситься до складової частини кредитного договору, а тому і на його підставі не можна визначати заборгованість відповідача перед банком. Разом з тим, суд приходить до висновку, що кредитний договір фактично є укладеним, оскільки банком підтверджено надання кредитних коштів відповідачу та отримання їх останньою, якими вона фактично користувалась, що вбачається з Виписки про рух коштів по картрахунку відповідача. Таким чином, враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також з огляду на вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за поточним тілом кредиту підлягають задоволенню. Що стосується заборгованості за простроченим тілом кредиту, то слід зазначити, що така є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник, і розрахована відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які не є частиною кредитного договору б/н від 16.07.2018 року, відтак не підлягає стягненню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 1 вересня 2020 року по справі №293/599/19-ц. Вищенаведене свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача заборгованості по інших її складових частинах, таких як прострочене тіло кредиту окрім, як заборгованості за поточним тілом кредиту, яка згідно наданого банком розрахунку заборгованості становить - 7587,96 гривень (а.с. 5). Визначення позивачем заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 7587,96 гривень та заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2597,88 гривень, у зв`язку з чим загальна заборгованість за тілом кредиту становить 10185,84 гривень, є помилковими з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вважає, що за своєю суттю заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2597,88 гривень, на яке вказує АТ «Акцент-Банк» в наданому розрахунку (а.с.5), є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не, власне, надані позичальнику в користування кошти. Відтак, визначення розміру заборгованості за тілом кредиту у сумі 10185,84 гривень, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи. Тому, позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 7587,96 гривень. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити. Посилання сторони відповідача про безпідставність вимог про стягнення поточного тіла кредиту є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Питання про судові витрати судом вирішено у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням частково позовних вимог АТ «Акцент-Банк» (на 50,55%), документально підтверджені судові витрати, сплачені банком при поданні позову (2102 гривень), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1062,56 гривень (2102 грн. х 50,55%). На підставі викладеного та

Outcome: partial