Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради 23.03.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених сум компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, вказавши, що за заявою [PERSON] від 10.09.2010 року та відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою КМУ №558 від 29.04.2004 року (далі Порядок), відповідачу була призначена компенсація особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги на догляд за інвалідом 1 групи [PERSON]. Відповідно до п.1 Порядку щомісячна компенсаційна виплата призначається непрацюючим фізичним особам. При поданні заяви від 10.09.2010 року [PERSON] вказала, що не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, приватним підприємництвом не займається. В липні 2016 року до Управління соціального захисту Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надійшла відповідь з Державної фіскальної служби про те, що [PERSON] з 11.05.1998 року зареєстрована як фізична особа-підприємець. Не повідомлення [PERSON] вказаної обставини призвело до надмірної виплати бюджетних коштів за період з 10.09.2010 року по 31.07.2016 року в загальній сумі 12249,09 гривень. В добровільному порядку [PERSON] суму переплати не повернула. За таких обставин Департамент соціальної політики Черкаської міської ради просив суд стягнути із [PERSON] надміру виплачену суму компенсації в розмірі 12249,09 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та підтвердила обставини викладені у позові. Додатково пояснила, що раніше виявити факт реєстрації [PERSON] як підприємця та звернутися до суду, позивач не міг оскільки не мав доступу до відповідних державних реєстрів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. Заявив про застосування строку позовної давності до вимог Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради. Крім того у своїх письмових запереченнях посилався на те, що Департамент є неналежним позивачем, оскільки компенсаційну виплату [PERSON] призначило у 2010 році Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Придніпровської районної ради у м. Черкаси, а Департамент створено лише у 2011 році. Також просив врахувати, що підпункт 3 пункту 4 Порядку, про те, що компенсація не призначається самозайнятим особам діє в редакції від 17.09.20104 року, в той час як [PERSON] виплата призначена у 2010 році. Позивач не повідомляв у встановленому порядку [PERSON] про розмір заборгованості та не визначав строк для добровільного її погашення. Відповідач дійсно з 1998 року була зареєстрована як ФОП. У 2003 році [PERSON] хотіла закрити свою підприємницьку діяльність, однак для цього треба було зібрати велику кількість документів і тому вона продовжувала бути формально зареєстрована підприємцем. В той же час ніяких доходів [PERSON] як ФОП у 2010-2016 роках не отримувала та підприємницької діяльності не здійснювала, а лише доглядала і продовжує доглядати за інвалідом 1 групи. Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно довідки МСЕК від 18.09.2006 року (а.с. 6) [PERSON] визнана інвалідом 1 групи та такою, що потребує постійного стороннього догляду. 10.09.2010 року [PERSON] звернулася до УПСЗН Виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси із Заявою про надання їй соціальних послуг [PERSON] (а.с. 5 зв.). 10.09.2010 року [PERSON] звернулася до УПСЗН Виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси із Заявою про призначення компенсаційної виплати за надання соціальних послуг [PERSON] (а.с. 5). При цьому у своїй заяві [PERSON] вказала, що не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває та приватним підприємництвом не займається. Рішенням УПСЗН Виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси від 19.10.2010 року [PERSON] з 10.09.2010 року призначена компенсаційна виплата, як особі, що надає соціальні послуги інваліду 1 групи [PERSON] (а.с. 7). За період з 10.09.2010 року по 31.07.2016 року [PERSON] сплачено компенсаційної виплати на загальну суму 12249,09 гривень (а.с. 8-9). Відповідно до п.1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року №558, - непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація). Таким чином працюючим фізичним особам компенсація передбачена Порядком не призначається навіть якщо вони здійснюють догляд за інвалідами. За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10-11) [PERSON] з 11.05.1998 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець із видом діяльності роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям. Відповідно до ч.2 ст. 50 ЦК України, - фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про підприємництво», - підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Отже фізична особа, яка зареєстрована як підприємець та здійснює підприємницьку діяльність, не може вважатися такою, що не працює і такій особі не може бути призначена щомісячна компенсаційна виплата передбачена Порядком. [PERSON] при поданні 10.09.2010 року заяви про призначення компенсаційної виплати не повідомила УПСЗН про факт реєстрації своєї підприємницької діяльності. За таких обставин суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідач не мала права на призначення компенсаційної виплати за заявою від 10.09.2010 року та сплачена [PERSON] компенсація за період з 10.09.2010 року по 31.07.2016 року в сумі 12249,09 гривень є надміру виплаченою. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначив компенсацію (п.15 Порядку). В той же час Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі "Відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"). Відповідно до\~статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Згідно вимог\~статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд не може визнати обґрунтованими посилання позивача на те, що до липня 2016 року Департамент соціальної політики Черкаської обласної ради не міг довідатись про те, що [PERSON] з 1998 року зареєстрована як підприємець. Так, згідно ч. 2 ст. 50 ЦК України, - інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою. Отже про те, що [PERSON] з 1998 року була зареєстрована як підприємець, УПСЗН Виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси (правонаступником якого є позивач) могло довідатися безпосередньо під час призначення компенсаційної виплати у вересні 2010 року. Відповідно до вимог ч. 3-4\~ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності. За таких обставин, внаслідок спливу позовної давності не підлягають задоволенню позовні вимоги Департаменту про стягнення надміру виплаченої компенсації за період понад три роки до часу звернення до суду із розглядуваним позовом, а саме з 10.09.2010 року по 22.03.2014 року. Оскільки Департамент звернувся до суду 23.03.2017 року то із [PERSON] необхідно стягнути надміру виплачені суми компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги в межах позовної давності, а саме за період з 23.03.2014 року по 31.07.2016 року, що згідно Довідки УСЗН (а.с. 8-9) становить 5547, 55 гривень. Суд не може погодитися із посиланнями представника відповідача на те, що Порядок, в редакції яка діяла на час призначення [PERSON] компенсації у 2010 році не забороняв її призначення фізичним особам-підприємцям. Так у всіх редакціях пункту 1 Порядку, які діяли з 2004 року по теперішній час, було визначено, що компенсаційна виплата призначається непрацюючим фізичним особам, до яких не можуть бути віднесені фізичні особи-підприємці. Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що Департамент соціальної політики Черкаської міської ради є неналежним позивачем. При цьому суд враховує, що відповідно до Положення про Департамент соціальної політики Черкаської міської ради Департамент є правонаступником у тому числі управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси. Безпідставними є доводи представника відповідача про те, що Департаментом не дотримано порядок відшкодування надміру виплачених компенсаційних сум. Так, відповідно до п.15 Порядку, - якщо одержувачем компенсації приховано або подано недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на призначення компенсації та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради: визначає обсяг надміру виплачених коштів та встановлює строки їх повернення; повідомляє отримувачу компенсаційної виплати про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Листом від 22.07.2016 року №184/04-10 УСЗН Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради повідомило [PERSON] про наявність надміру виплаченої компенсації в сумі 12249,09 гривень та визначило строк до 31.12.2016 року для повернення вказаної переплати (а.с. 12). Згідно рішення від 05.12.2016 року УСЗН Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (а.с. 12 зв.) припинено виплату [PERSON] компенсаційної виплати. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував, що [PERSON] було достовірно відомо про причини припинення виплати компенсації із серпня 2016 року, оскільки їй про це усно повідомляли працівники УСЗН. Крім того у випадку, якщо [PERSON] бажала добровільно повністю або частково погасити надміру виплачену компенсацію вона мала можливість це зробити під час розгляду справи в суді, оскільки копію позову Департаменту отримала 11.04.2017 року (а.с. 20). Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, судовий збір, за правилами ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути із [PERSON] на користь держави. На підставі ст. 15-16, 50 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про підприємництво», Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою КМУ №558 від 29.04.2004 року,

Outcome: partial