Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

24.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтобудівельна компанія "Донецькшахтопроходка" про визнання дій противправними, про скасування наказу з приводу притягнення його до дисциплінарної і матеріальної відповідальності, вказуючи на те, що з 2008 року він знаходиться в трудових правовідносинах з відповідачем, працює на посаді гірничого майстра на гірничопроходницькій дільниці №2 виробничого структурного підрозділу ШПСУ №3 в ШУ "Покровське". 24.12.2013 року керівництвом підприємства його було ознайомлено з наказом "про притягнення працівника ПСП ШП СУ №3 до до дисциплінарної і матеріальної відповідальності №1151 від 20.12.2013 року, згідно якого йому за порушення трудового розпорядку, байдуже відношення до своїх посадових обов"язків оголошена догана та зменшений фактичний розмір заробітної плати за грудень 2013 року на 20%, згідно п.2.4 "Положення про оплату праці", Колективної угоди підприємства. Вважає дії відповідача протиправними, а наказ незаконним, так як його обвинуватили та покарали за те, що нібито він 17.12.2013 року самовільно забрав з нарядної кімнати дільниці "Книгу нарядів" і "Графік виходів працівників дільниці" за листопад 2013 року. Вважає, що таке дорікання не відповідає дійсності, оскільки саме 17.12.2013 року він проходив навчання гірничих майстрів в навчально-курсовому комбінаті м.Донецька, де він навчався з 16.12.2013 року по 20.12.2013 року включно. Даний факт підтверджується посвідченням, яке було видане за фактом проходження курсу навчання. Він не заперечує, що брав ці документі :"Книгу нарядів" і "Графік виходів працівників дільниці" за листопад 2013 року, але не 17.12.2013 року, а напередодні проходження навчання і їх тимчасова відсутність не створювала для підприємства ніякого ризику, оскільки вказані документи стосувались листопада 2013 року, тобто того періоду, за який підприємство вже відзвітувало і провело оплату праці працівників гірничопрохідницької дільниці. Він брав ці документи для проведення аналізу дотримання нарядної системи на дільниці і це не містить в собі складу дисциплінарного проступку, а згідно з загальними принципами притягнення до дисциплінарної відповідальності підставою для її застосування є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов"язків, згідно його посадової інструкції, затвердженої генеральним директором підприємства. Цією ж інструкцією визначений переліг вимог за невиконання і недодержання яких на гірничого майстра покладається певна відповідальність. Тому вважає, що у відповідача не було жодних правових підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а пункти посадової інструкції, на які посилається відповідач-2 та 4, ним не порушувались, втім як і не порушувались норми "Правил безпеки у вугільних шахтах", а також СУОП - "Системи управління охорони праці". Крім того, відповідач не брав від нього пояснення, що передбачено ст.149 КзпП України. Також вважає, що він не спричинив ніякої матеріальної шкоди підприємству, а тому притягнення його до матеріальної відповідальності у вигляді зменшення розміру заробітної плати за грудень 2013 року є безпідставним та незаконним. Просить визнати дії відповідача з приводу притягнення його до дисциплінарної та матеріальної відповідальності протиправними, а також скасувати наказ відповідача за № 1151 від 20.12.2013 року. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, в зв'язку з тим, що позивачем був порушений п.3 Правил внутрішнього розпорядку для працівників ТОВ ШК "ДШП", яким передбачено, що " робітники та службовці зобов"язані: працювати честно, добросовісно, дотримувати трудову дисципліну- основу порядку на підприємстві.... утримуватись від дій, що перешкоджають іншим працівникам виконувати їх трудові зобов"язання. Та п.п.1.1 вказаних правил: трудова дисципліна- це не тільки суворе дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, але і осознане відношення до праці. Також діями позивача були грубо порушені права підприємства, пов"язані з фактичною крадіжкою майна підприємства. Більш того, дії позивача фактично свідчать про скоєння ним злочину, передбаченого ст.356 КК України (самоправство). При цьому в судовому засіданні представники відповідача пояснили, що з цього приводу до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження не зверталися. Крім того, представники відповідача вказують на те, що позивачем був пропущений 3 місячний термін звернення до суду, так як наказ був складений 20.12.2013 року, а до суду він звернувся 24.03.2014 року. В останні судові засідання представники відповідача не з"явилися неодноразово, про дати слухання справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач дійсно знаходиться в трудових правовідносинах з ТОВ "Шахтобудівельна компанія "Донецькшахтопроходка" з 18.09.2008 року по теперішній час (копія трудової книжки в матеріалах справи). Згідно наказу ТОВ "Шахтобудівельна компанія "Донецькшахтопроходка" за №1151 від 20.12.2013 року "Про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності на підставі термінового донесення начальника дільниці гірничому майстру [PERSON] за порушення трудового розпорядку, байдуже відношення до своїх посадових обов"язків оголошена догана та зменшений фактичний розмір заробітної плати за грудень 2013 року на 20%, згідно п.2.4 "Положення про оплату праці", Колективної угоди підприємства ( копія наказу в матеріалах справи). Згідно протоколу засідання комісії по трудових спорах ТОВ ШК "ДШП" від 03.03.2014 року КИС було прийнято рішення: вважати наказ №1151 від 20.12.2013 року про притягнення гірничого майстра [PERSON] до дисциплінарної та матеріальної відповідальності правомірним, обгрунтованим та складеним відповідно з вимогами діючого законодавства, а вимогу [PERSON] про відмову вказаного наказу не обгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню (копія протоколу КТС в матеріалах справи). Згідно акту від 17.12.2013 року, який був складений заступниками начальника дільниці [PERSON], [PERSON] та [PERSON], гірничий майстер [PERSON] скоїв крадіжку технічної документації дільниці, а саме: книгу нарядів дільниці та графіки виходів працівників дільниці. При цьому в акті вказано, що дати письмове пояснення з цього приводу [PERSON] відмовився. (копія акту в матеріалах справи). За даним фактом начальником дільниці Бондаренко О.В. 17.12.2013 року до генерального директора ТОВ ШК "ДШП" було направлено термінове донесення. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні в якості свідків, пояснили, що вони дійсно 17.12.2013 року приймали участь в складанні акту про пропажу книги нарядів дільниці та графіку виходів працівників дільниці, та підтвердили, що при складанні цього акту самого [PERSON] не було, а йому телефонували з цього приводу. Згідно довідки за №10/31 від 18.04.2014 року позивач в період з 16.12.2013 року по 20.12.2013 року пройшов навчання в учбово-курсовому комбінаті ТОВ ШК "ДШП", після чого, згідно протоколу №98 від 20.12.2013 року, отримав залік (копії довідки та протоколу в матеріалах справи). Знаходження позивача на навчанні в учбово-курсовому комбінаті ТОВ ШК "ДШП" з 16 по 20.12.2013 року включно також підтверджується графіком виходів за грудень 2013 року. Згідно п.2.4 "Положення про оплату праці в ТОВ ШК "ДШП" керівництво підприємства та відособленого підрозділу має право зменшити фактичну заробітну плату керівників та спеціалістів підземної дільниці на: 20% за недотримання технології ведення робіт; 20% за недотримання безпеки ведення робіт; 10% за незабезпечення безаварійної праці. Інших підстав зменшення заробітної плати у вказаному положенні немає. В зв"язку з чим суд вважає, що накладення матеріального стягнення на позивача у вигляді зменшення розміру фактичної заробітної плати за грудень 2013 року на 20% з посиланням на вказаний пункт Положення на підставі порушення трудового розпорядку та байдужого відношення до своїх посадових обов"язків є хибним. Згідно ст.147 КзпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Тоді як відповідач, посилаючись на вказану норму закону, в своєму наказі крім дисциплінарної відповідальності притягує відповідача ще й до матеріальної відповідальності. Згідно ст.130 КзпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Істотною умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є завдана шкода. Порушення працівником трудової дисципліни, яке не спричинило шкоду, не може мати наслідком застосування заходів матеріальної відповідальності. На відміну від цивільно-правової майнової відповідальності, матеріальна відповідальність за трудовим правом настає тільки за пряму дійсну шкоду. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям» під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства затрати¬тись на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. По даній справі відповідачем в судовому засіданні не надано яких-небудь доказів, які б підтверджували те, що діями позивача була заподіяна пряма дійсна шкода. Згідно ст.149 КзпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Вищевказана норма закону була грубо порушена відповідачем, так як при накладенні дисциплінарного стягнення не були враховані ні ступень тяжкості вчиненого проступку, ні обставини, при яких вчинено цей проступок, ні попередня робота працівника, та які наслідки настали після вчинення цього проступку. Відповідачем в судовому засіданні зовсім не було доведено в чому саме позивач, згідно наказу, порушив трудовий розпорядок та байдуже відносився до своїх посадових обов"язків. Згідно встановлених обставин він навпаки взяв книгу нарядів та графік виходів за листопад 2013 року для проведення аналізу дотримання нарядної системи на дільниці, на що мав право, згідно трудового обов"язка, покладеного трудовим договором на гірничого майстра дільниці, який безпосередньо приймає участь в оформленні зазначеної документації. При цьому ця документація в роботі дільниці вже не використовувалась, так як стосувалась минулого місяця, за який підприємство вже відзвітувало та провело оплату праці працівникам дільниці, та їх тимчасова відсутність не створювала для підприємства ніякого ризику. Крім того, в судовому засіданні безперечно було встановлено, що позивач з 16.12.2013 року по 20.12.2013 року знаходився на навчанні в учбово-курсовому комбінаті ТОВ ШК "ДШП", розташованому в м.Донецьк, та фактично не мав змоги, як вказано в наказі: "17.12.2013 року самовільно без дозволу керівництва дільниці забрати з нарядної кімнати дільниці "книгу нарядів" та "графік виходів працівників дільниці" за листопад 2013 року ", так як знаходився в м.Донецьк. З цих же самих підстав позивач не міг відмовитись від письмового пояснення за даним фактом, як це було вказано в акті, складеном 17.12.2013 року заступниками начальника дільниці. Згідно п.2.4 "Положення про оплату праці в ТОВ ШК "ДШП" керівництво підприємства та відособленого підрозділу має право зменшити фактичну заробітну плату керівників та спеціалістів підземної дільниці на: 20% за недотримання технології ведення робіт; 20% за недотримання безпеки ведення робіт; 10% за незабезпечення безаварійної праці. Інших підстав зменшення заробітної плати у вказаному положенні немає. В зв"язку з чим суд вважає, що накладення матеріального стягнення на позивача у вигляді зменшення розміру фактичної заробітної плати за грудень 2013 року на 20% з посиланням на вказаний пункт Положення на підставі порушення трудового розпорядку та байдужого відношення до своїх посадових обов"язків є хибним. Вищевказані обставини свідчать про те, що наказ № 1151 від 20 грудня 2013 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної і матеріальної відповідальності був складений з грубими порушеннями діючого законодавства, в зв"язку з чим підлягає скасуванню. Доводи відповідача, що позивачем пропущений 3 місячний строк для звернення до суду, передбачений ст.233 Кодексу законів про працю України, є не обгрунтованими, так як позивач, згідно наданої копії спірного наказу, був з ним ознайомлений 24.12.2013 року, та до суду звернувся 24.03.2014 року, та таким чином не порушив вимоги ст. 233 КзпП України, а саме: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в 3 місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у даному випадку цей строк повинен відраховуватися не з дати винесення наказу (20.12.2013 року), а з дати ознайомлення з ним (24.12.2013 року). На підставі ст.84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У випадку, коли особа діє в інтересах сторони по справі, бере участь у розгляді справи як представник на підставі довіреності, відомості про те, що вона була допущена до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, яка надає правову допомогу, відсутні, то оплата таких послуг ЦПК України не передбачена. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких у цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов»язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється на підставі того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» підставою для компенсації судових витрат є судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фінансова сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Відповідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст.34 Правил адвокатської етики, адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов»язаних з виконанням доручення, якщо обов»язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов»язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо); порядок їх погашення ( авансування, оплата по факту в певний строк та інше) та може бути визначений їх обсяг. Склад та розмір витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов»язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу). Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. При визначенні розміру компенсації слід враховувати ( а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом ( іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту. Заперечення відповідача, що вимоги позивача про стягнення 2000грн. витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню на підставі того, що підтвердженням цих витрат повинна бути не квитанція про сплату, а прибутковий касовий ордер та договір про надання юридичних послуг, в якому повинна бути вказана сума. Тоді як по даній справі позивачем в підтвердження своїх витрат на правову допомогу були надані такі документи, як договір-доручення про надання юридичних послуг, укладений між позивачем та адвокатською конторою №1, додаткова угода до цього договору, згідно якої сторони узгодили вартість оплати послуг за договором на загальну суму 2000грн. (дві тисячі грн.), прибутковий касовий ордер №9 від 25.08.2014 року та квитанція до нього про сплату позивачем на користь адвокатської контори №1 2000грн.; виписка з особистого рахунку адвокатської контори №1 про отримання 2000грн. від позивача, та розрахунок витраченого часу на надання юридичної допомоги за вищевказаним договором адвокатською конторою №1 на загальну суму 2000грн. Тому суд вважає заперечення відповідача з цього приводу хибними, а вимоги позивача про стягнення з відповідача 2000грн. витрат на правову допомогу обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved