Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 08 лютого 2018 року о 12.30 хв. [PERSON] в місті Івано-Франківську, на вул.Залізнична 4В, керуючи автомобілем «Камаз 5320, ГБК 8350» державний номерний знак [NUMBER], [NUMBER] під час повороту ліворуч не дотримався бокового інтервалу, не врахував габарити свого транспортного засобу та здійснив наїзд на транспортний засіб «Peugeot 3008» д.н.з. [NUMBER] під керуванням дружини позивача [PERSON], який був припаркований, та в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. З пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення, наданих [PERSON] вбачається, що останній вчинив правопорушення під час виконання трудових обов'язків (перевезення цегли) відповідно до угоди з ПП «Дажбог». Постановою Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2018 року у справі № 344/1895/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова набрала законної сили 03 травня 2018 року. Внаслідок вчинення ДТП [PERSON] було завдано шкоди транспортному засобу позивача на суму 193 701.74 грн, з них 189 323,5 грн. було відшкодовано страховою компанією АТ «СК «АХА Страхування». Однак, відповідно до договору страхування, сума, яка не підлягає відшкодуванню страховиком (франшиза) становить 4337, 50 грн. Вказану суму позивач зобов'язаний був оплатити за власний рахунок. Вказане підтверджується копією рахунку-фактури від 13.02.2018р., копією квитанції про оплату за ремонт від 26.04.2018 р., копією договору страхування. Окрім понесення витрат за ремонт автомобіля, сім'я позивача змушена була понести витрати, пов'язані із орендою іншого транспортного засобу. Необхідність в укладенні договору оренди була зумовлена тим, що дружина позивача займається підприємницькою діяльністю, а автомобіль необхідний їй для ділових поїздок, перевезення необхідних товарів, тощо. В зв'язку з цим 16.03.2018 року між дружиною позивача (за його згоди) та [PERSON] укладено договір оренди транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за №828. Відповідно до даного договору об'єктом оренди є автомобіль: тип - хетчбек-В, 2013 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER], колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться на обліку в Коломийському ВРЕР УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 22.11.2013 року. За оренду вказаного автомобіля ними сплачувалась орендна плата в розмірі (одна тисяча чотирнадцять) гривень 00 копійок на день. Строк оренди - 60 днів. Всього на виконання договору оренди нами було сплачено 55 799 грн. Таким чином, протиправна діяльність [PERSON] викликала необхідність проведення ремонту власного автомобіля, а також необхідність в оренді іншого транспортного засобу. Вказане завдало позивачу та його сім'ї значних незручностей, викликало стрес та хвилювання, потягло за собою матеріальні втрати. Зважаючи на те, що внаслідок протиправних дій [PERSON] позивач та його дружина зазнали значних моральних переживань та стресів, а також змушені були користуватись орендованим транспортним засобом, сплачувати за це плату, завдану моральну шкоду він оцінює в 5000, 00 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок. Орієнтовний розмір витрат, пов'язаних з отриманням правової допомоги становить 10 000 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 60 136, 50 гри. гривень 50 копійок та моральну шкоду в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з"явилися, просили розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги не визнав по мотивах викладених у відзиві на позов (а.с.39-61). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником транспортного засобу "Peugeot 3008» д.н.з. [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.07.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськ районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 298. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). 26 вересня 2017 року між АТ "СК "АХА Страхування" та [PERSON] був укладений договір № 327531а7зг добровільного страхування наземного транспорту. Згідно з п.9 цього договору безумовна франшиза при збитках внаслідок ДТП складає 0,5% страхової суми. Відповідно до п.13 Договору страхова сума складає 875 500,00 грн (а.с.15). Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2018 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова набрала законної сили 03 травня 2018 року (а.с.10). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Внаслідок вчинення ДТП [PERSON] було завдано шкоди транспортному засобу позивача на суму 193 701.74 грн, з них 189 323,5 грн. було відшкодовано страховою компанією АТ «СК «АХА Страхування». Однак, відповідно до договору страхування, сума, яка не підлягає відшкодуванню страховиком (франшиза) становить 4337, 50 грн. Вказану суму позивач зобов'язаний був оплатити за власний рахунок, що підтверджується рахунком фактурою № 1851 від 13.02.2018 року (а.с.11-12). [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.17). 16 березня 2018 року був укладений договір оренди транспортного засобу між [PERSON], Орендодавцем та фізичною особою підприємцем [PERSON], Орендарем. За умовами даного договору Орендодавець зобовязується передати Орендареві, а Орендар зобовязується прийняти в тимчасове користування транспортний засіб тип - хетчбек-В, 2013 року випуску, номер шасі (кузова рами) [NUMBER], колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться па обліку в Коломийському ВРЕР УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 22.11.2013 року та зобовязується сплатити орендареві орендну плату (а.с.13). За договором оренди [PERSON] сплатила орендну плату у розмірі 55 799,00 грн. (а.с.14). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. П.4 вищезазначеної постанови передбачено, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, які регулюються Законом України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) Статтею 3 Закону №1961-IV передбачено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Згідно ст. 5 Закону №1961-IV об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Окрім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ч.18 ст.9 Закону України "Про страхування" франшиза -це частина збирків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Однак відповідно до укладеного 26 вересня 2017 року між АТ "СК "АХА Страхування" та [PERSON] договору № 327531а7зг добровільного страхування наземного транспорту, зокрема п.9 цього договору безумовна франшиза при збитках внаслідок ДТП складає 0,5% страхової суми. Відповідно до п.13 Договору страхова сума складає 875 500,00 грн. Виходячи з вищенаведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 4377,50 грн. Доказів того, що шкода завдана не з вини відповідача не подано. Заперечень стосовно розміру завданої шкоди відповідачем також не подано. Також належних доказів, що [PERSON] вчинив правопорушення під час виконання трудових обов'язків (перевезення цегли) відповідно до угоди з ПП «Дажбог» сторонами не подано. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 55 799 грн. орендної плати за оренду транспортного засобу, то така до задоволення не підлягає, оскільки така шкода не може вважатися шкодою завданою внаслідок ДТП та витрати понесені ФОП [PERSON], яка не є стороною у даній справі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи що, позивачем доведено завдання моральної шкоди через порушення нормальних життєвих зв"язків та моральних переживань, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що вимогу про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди слід задоволити частково, стягнувши з останнього в користь позивача 500 грн. спричиненої йому моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1409 грн. 60 коп. ( 704 грн. 80 коп. - вимога про відшкодування матеріальної шкоди та 704 грн. 80 коп. - вимога про відшкодування моральної шкоди). Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року №4, Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 01.07.2004 № 1961-IV, ст.ст. 15, 23, 280, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: approved