Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Державної казначейської служби України та просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 388\~405,00 грн., посилаючись на незаконність дій, вчинених органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12015040720000729 від 24.03.2015, чим їй було завдано матеріальної шкоди на вищезазначену суму. В обґрунтування вимог зазначила, що на підставі договору купівлі продажу № А-401/516307 від 16 липня 2014 року, придбала автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, зареєструвавши його в Криворізькому МРЕО ГУМВС України в Дніпропетровській області під реєстраційним номером [NUMBER] . Належним їй автомобілем шляхом шахрайства розпорядився мешканець м. Одеса, [PERSON] , який використавши підробну довіреність, незаконно зняв автомобіль з реєстрації та продав його спочатку своїй дочці, а потім продавав автомобіль декілька разів за нетривалий час. Кінцевим власником автомобіля була знайома [PERSON] . За її завою було порушено кримінальне провадження №12015040720000729, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом шахрайства належним їй автомобілем. На підставі клопотання слідчого ухвалою слідчого судді від 30 листопада 2015 року накладено арешт на автомобіль з метою огляду автомобіля, проведення товарознавчої експертизи. В лютому 2016 року автомобіль був затриманий в м. Одеса, автомобілем управляла не останній бланковий власник автомобіля [PERSON] , а [PERSON] . Автомобіль був затриманий до м. Кривого Рогу та як речовий доказ, знаходився на зберіганні у дворі Довгинцівського РВ Криворізького ВП, хоча вона просила передати авто їй на відповідальне зберігання. При транспортуванні до м. Кривого Рогу, автомобіля виявлено, що він несправний, тому, з метою виявлення несправностей, їх оцінки, транспортний засіб на сервісному центрі «Тойота» оглянутий та протестований, було виявлено багато несправностей. Зі слідчим була домовленість про призначення товарознавчої експертизи (така експертиза вже проводилася, але без огляду автомобіля - предмету дослідження), та встановлення збитків через неналежну експлуатацію автомобіля [PERSON] . Однак, цього не було зроблено, так як слідчого Носевич O.A. направили у відрядження, а кримінальне провадження тривалий час знаходилося, без руху, у виконуючого обов`язки начальника слідчого відділення Довгинцівського РВ Єфремова Д.С. На цей час органу досудового розслідування було відомо, що [PERSON] , з метою збагачення, за підробною довіреністю, зняв з реєстрації та незаконно продав її автомобіль іншим особам, тобто органу досудового розслідування було відомо, що майно вибуло з її власності поза її волею. Однак в неї виникли сумніви, щодо належного досудового розслідування та виконання всіх процесуальних дій, так як, кримінальна справа була порушена ще в березні 2015 року, а з клопотанням про розшук та арешт автомобіля до суду було направлено лише наприкінці 2015 року і то після її неодноразових скарг. Через 2-3 дні після того, як автомобіль був доставлений з м. Одеса до Довгинцівського РВ м. Кривого Рогу, з метою забезпечення зберігання автомобіля, в лютому 2016 року нею був поданий до суду позов що до витребування майна із чудового володіння, та відновлення становища, що існувало до порушення, в якому вона просила витребувати від [PERSON] належний їй автомобіль, передати автомобіль їй та визнати за нею право власності на вказаний автомобіль у зв`язку з тим, що автомобіль вибув з її власності поза її волею. Провадження за її позовом було відкрито 18.02.2016, за її заявою ухвалою суду від 26.02.2016 накладено арешт на автомобіль, тому на підставі ч. 12 ст. 100 КПК автомобіль повинен був зберігатися в поліції до набрання рішенням суду законної сили, та ніхто не мав права автомобіль віддавати ні їй, ні [PERSON] на зберігання. Наприкінці березня 2016 року представник бланкового власника автомобіля Пугинської Л.В. подав до суду клопотання, про скасування арешту на автомобіль, яке суд заздалегідь направив до слідчого відділення Довгинцівського ВП та призначив дату слухання на 31.03.2016 і лише 31.03.2016 виконуючий обов`язки начальника слідчого відділку Довгинцівського ВП Єфремов Д.С. вніс в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомості, що досудове розслідування проводить слідча Довгинцівського ВП Женотка К.О., якій навіть не передано було матеріали кримінального провадження та речові докази. Слідча Женотка К.О. в це день о 8.30 годин знаходилася на добовому чергуванні, та була на викликах. Коли слідча Женотко О. приїхала до Довгинцівського ВП з чергового виклику, то в.о. начальника слідчого відділку Довгинцівського ВП Єфремов Д.С., викликавши, повідомив [PERSON] , що на неї розписане для проведення досудового розслідування кримінальне провадження, а також, що в цей день, в суді буде розглядатися заява [PERSON] про повернення автомобіля. [PERSON] також впевнив останню, що автомобіль не потрібен, всі слідчі дії виконані. Не маючи в себе кримінального провадження, слідча Женотко К.О., не впевнилася, що дійсно автомобіль не потрібен, що ніякого спору не має, та повернення автомобіля не зашкодить досудовому розслідуванню та не зашкодить їй, як потерпілій, та довірившись керівнику, слідча Женотко К.0. подала до суду заяву, в якій вказала, що проти клопотання не заперечує, по справі виконані всі необхідні слідчі дії, та просила клопотання розглянути без її участі, так як знаходиться на добовому чергуванні. Суду не було повідомлено про істотні обставини, які законодавством виключають повернення автомобіля будь-якій особі, а саме, що спір щодо власності на автомобіль, що розглядався в цьому ж суді, але іншим суддею. За наявності зави слідчої про те, що речовий доказ можливо передати [PERSON] , суд своєю ухвалою від 31 березня 2016 року заяву останньої задовольнив та скасував арешт з автомобіля. 02.04.2016 близько о 10-00 години, в приміщенні Довгинцівського ВП до виконуючого обов`язки начальника слідчого відділку Довгинцівського ВП Єфремова Д.С. звернувся мешканець м. Одеса [PERSON] , якого довіреністю уповноважила [PERSON] забрати та транспортувати до м. Одеси належний їй автомобіль, арешт з якого по кримінальному провадженню ухвалою суду був знятий 31.03.2016. Хоча на підставі п. 8 Порядку, зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012, питання про повернення повинен був вирішувати відповідальний по зберігання речового доказу або слідчий, в провадженні якого перебувало кримінальне провадження, або відповідальна особа, на зберігання якої передано автомобіль, але не виконуючий обов`язки начальника слідчого відділу. До того ж [PERSON] надав лише нотаріальну посвідчену довіреність на представлення інтересів [PERSON] , однак не надав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордеру, а отже не був представником третьої особи і йому не повинні були віддавати автомобіль. Крім того, на той час діяла ухвала суду від 26.02.2016 по цивільній справі, якою було накладено арешт на автомобіль. При цьому її скарги на незаконні дії щодо повернення автомобіля результатів не дали, прокуратура Дніпропетровської області відмовилася порушувати кримінальне провадження та вносити відповідні відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування, та проводити якусь перевірку. Такі відомості були внесені прокуратурою 18.05.2016 до ЄРДР за №42016040000000484, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, лише за ухвалою суду, до якого\~вона зверталася. В рамках цивільної справи № 211/659/16-ц вона знову звернулась з клопотанням до суду про забезпечення доказів, яке суд задовольнив частково, вказавши в ухвалі від 17.06.2016, що автомобіль потрібно вилучати та доставити його до м. Кривого Рогу, передавши на зберігання до Довгинцівського ВП. На виконання вказаної ухвали суду вона звернулась до Довгинцівського ВП, де постановою від 29.06.2016 було винесено постанову про доручення проведення слідчих дій на іншій території перевірити наявність та цілісність її автомобіля. Однак у вказаній постанові не було зазначено про те, що на підставі ухвали суду від 17.06.2016, автомобіль слід вилучити та доставити до Довгинцівського ВП, тому слідчий Київського ВП м. Одеси 01.07.2016, оглянувши в м. Одеса її автомобіль, встановили його наявність та зробив фото таблицю, направивши вказані матеріали до Довгинцівського ВП. Так як на той час автомобіль був в наявності, то слідчий по ОВС прокуратури Дніпетровської області Гандзюк А.В. 05.08.2016 своєю постановою закрив кримінальне провадження відносно працівників Довгинцівського ВП, за відсутністю складу злочину, а саме на тій підставі, що майнова шкода їй не завдана. Однак, слідчий прокуратури в своїй постанові зазначив, які незаконні дій були вчиненні органом досудового слідування. Після цього кримінальне провадження №12015040720000729, порушене та внесене в ЄРДР 24.03.2015 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом шахрайства належним позивачу автомобілем ТОYОТА САМRY, було направлено за підслідністю в Київський ВП ГУНП в Одеській області. Рішенням суду від 17.02.2017 за її позовом по справі № 211/659/16-ц, в тому числі витребувано від [PERSON] , як у добросовісного набувача, автомобіль TOYOTA CAMRY з поверненням у власність їй, позивачу, яке постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.02.2017 залишено без змін. На виконання вказаного рішення державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби в м. Одеси було відкрите виконавче провадження, однак знайти автомобіль та виконати судове рішення, державний виконавець не зміг, тому вона звернулась знову до суду з позовом про стягнення з [PERSON] вартості автомобіля, який їй не повернули. Рішенням суду від 21.08.2018 її позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на її користь суму 388\~405,00 грн. та моральну шкоду 2 00,00 грн., однак виконати це рішення державний виконавець знову ж таки не може, оскільки ј частина квартири, яка належить [PERSON] , знаходиться в іпотечній заставі, вартість належної їй земельної ділянки під дачу становить близько 10\~000,00 грн. На підставі ухвали суду від 03.12.2019, винесеної судом за її скаргою, ТУ ДБР у м. Полтава було порушено кримінальне провадження за № 62019170000001301. На теперішній час через незаконні дії органу досудового розслідування, які виразились у незаконній передачі речового доказу, а саме належного їй автомобіля, неналежному контролю процесуального керівництва, оскільки не були виконані судові рішення по цивільним справам, їй спричинена матеріальна шкода в сумі 388\~405,00 грн. вартість автомобіля на момент незаконної передачі автомобіля працівниками поліції шахраям, тому на підставі статей 1174, 1176 ЦК України, просить стягнути з відповідача зазначену суму. Ухвалою суду від 12 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до пункту другого частини першої статті 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу, за адресою його місця знаходження, направлено рекомендоване поштове відправлення на виконання ухвали суду від 12 березня 2021 року, яке представником Державної казначейської служби України отримано 24.03.2021, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому повідомленні, відзиву на позов не надійшло, відповідно до клопотання, представник відповідача просить розглянути справу без участі представника Управління Державної казначейської служби у м. Кривому Розі Дніпропетровської області за наявними матеріалами справи. Оскільки відповідач на виконання положень частин п`ятої, сьомої статті 279 ЦПК України, проти розгляду справи в такому порядку заперечень суду не направив, ухвала суду чинна, відзив на позовну заяву відповідач суду також не надав, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами. Стосовно заяви представника третьої особи Дніпропетровської обласної прокуратури про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, то суд вважає необхідним зазначити, що згідно пункту 5 частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 встановлений в розмірі 2270 гривень, а отже ціна позову не повинна перевищувати 567\~500,00 грн. (250*2270,00 грн.). Враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 388\~405,00 грн., а отже ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідач не надав клопотання про перехід справи в розгляд за правилами загального провадження, а навпаки, до суду надійшло клопотання представника Державної казначейської\~служби України про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи, суд розглядає справу в порядку, встановленому ухвалою суду від 12 березня 2021 року. Представник Третьої особи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до наданих суду письмових пояснень, державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області, відкрито виконавче провадження в АСВП № 57726277 з примусового виконання виконавчого листа № 211/3563/17, виданого 29.10.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми шкоди у розмірі 390\~405,22 грн., яке в подальшому було передано на виконання до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області. Під час здійснення виконавчих дій за виконавчим провадженням, державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника від 28.11.2018, а саме автотранспортного засобу TOYOTA CAMRY 3456, 2008 року, а також винесено постанову про арешт майна боржника від 23.01.2019 та направлено відповідні запити до ДФС України та Пенсійного Фонду України. Після виявлення нерухомого майна, зареєстрованого за боржником, а саме земельної ділянки, на підставі постанови про опис та арешт майна боржника від 12.04.2019, державним виконавцем було направлено заявку до Одеської філії ДП «Сетам» для подальшої реалізації вказаної ділянки. Проте листом від 28.08.2019 Одеська філія ДП «Сетам» повідомляла, що електронні торги з продажу вказаного арештованого майна не відбулись. Державним виконавцем здійснювались інші примусові дії з виконання судового рішення. Зазначено про те, що Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області є структурним підрозділом та юридичною особою, яка самостійно відповідає а своїми зобов`язаннями, а тому Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) безпідставно залучене до участі у справі в якості третьої особи. Від Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшли письмові пояснення, в обґрунтування яких зазначено, що слідчим відділом Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017040720000018 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 388 КК України. Підставою реєстрації вказаного кримінального провадження стала ухвала Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг за заявою [PERSON] щодо незаконного передання транспортного засобу особою, якій це майно було ввірено. Відповідно до фактичних обставин, що призвели до початку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12015040720000729 від 24.03.2015, за ст.ст. 289 ч.3. 358 ч.4 КК України, матеріальна шкода [PERSON] завдана внаслідок заволодіння шляхом використання завідомо підробленого документа [PERSON] автомобілем марки «Toyota Camry» д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] . На даний час вказані кримінальні провадження знаходяться у провадженні. Зазначили, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, визначальним у вирішенні даної категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом. Так, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності органу досудового розслідування сама по собі не може свідчити про незаконність його діяльності як такої й. відповідно. не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди (постанова Верховного Суду від 20.01.2021 по справі № 686/27885/19). Положення ст. 1174 ЦК України підлягають застосуванню у випадку, коли є відомою конкретна посадова особа або службова особа органу державної влади, органу місцевого самоврядування, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю якої завдано шкоди фізичній або юридичній особі (постанова Верховного Суду від 22.12.2018 у справі № 638/13100/14-ц). Матеріальна шкода завдана позивачці внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а саме: заволодіння шляхом використання підробленого документа транспортним засобом, який належав позивачці. У зв`язку з тим, що на теперішній час відсутнє судове рішення щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області та Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, а відтак відсутній склад цивільного правопорушення, тому відсутні і підстави для відшкодування шкоди позивачу, тому просять в задоволенні вимог відмовити. Представник Офісу Генерального прокурора звернувся до суду з письмовими поясненнями, в обґрунтування яких зазначив, що відповідно до судових рішень, які набрали законної сили та на які посилається [PERSON] , зокрема рішення суду від 21.08.2018 по справі № 211/3563/17, судом встановлено, що саме [PERSON] не виконано рішення суду щодо повернення автомобіля позивачу, який [PERSON] був переданий на зберігання та саме діями [PERSON] було спричинено шкоду [PERSON] . Наведені обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, засвідчують, що порушення інтересів позивача мали місце внаслідок дій [PERSON] без будь-якого зв`язку з діями чи рішеннями держави України в особі органів досудового розслідування та прокуратури України. Позивач належних та допустимих доказів незаконності (протиправності) дій чи бездіяльності органів досудового слідства чи прокуратури, а також причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою, не надала, у зв`язку з чим не довела заподіяння їй такої шкоди саме цими органами. Позивачем визначено завдану їй матеріальну шкоду як вартість належного їй автомобіля, яку вже стягнуто з [PERSON] на підставі рішення суду від 21.08.2018 у справі № 211/3563/17, однак [PERSON] не позбавлена реальної можливості отримати вартість належного їй автомобіля в розмірі 388\~405,00 грн. від [PERSON] у ході виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначено, що оскільки розгляд справи не впливає на права та обов`язки Офісу Генерального прокурора, який не є учасником спірних правовідносин, позивачем залучено Офіс Генерального прокурора без будь-яких правових підстав. У письмових поясненнях представник Дніпропетровської обласної прокуратури в якості заперечень проти вимог зазначив ті самі підстави, що й представник Офісу Генерального прокурора. Представник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в письмових поясненнях зазначив заперечення, аналогічні запереченням представника Головного управління Національної поліції в Одеській області, вказавши, що позивачка не надала до суду будь-яких доказів оскарження дій органу досудового розслідування та визнання дій останнього незаконними. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові, елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними, покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволені позову. Зазначено про те, що відповідно до ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2016 року по справі № 211/1329/16-к за клопотанням [PERSON] про скасування арешту, що накладений на автомобіль марки «Тойота Камри», слідчий суддя дійшов до висновку, що з огляду на те, що всі дії щодо речового доказу автомобіля марки «Тойота Камри» 2008 року, слідчим проведено та він не заперечував проти зняття арешту з вказаного автомобіля, його власник [PERSON] не є підозрюваною, обвинуваченою, цивільним відповідачем, то на теперішній час немає жодних підстав для арешту автомобіля марки «Тойота Камри» 2008 року, що належить [PERSON] на праві власності, згідно довідки рахунку серії ААЕ № 370363 від 24.09.2015 та відпала потреба в його подальшому арешті, у зв`язку з чим скасовано арешт майна, а саме автомобіля марки «Тойота Камри» 2008 року, що належить [PERSON] на праві власності, згідно довідки рахунку серії ААЕ № 370363 від 24.09.2015 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що накладений ухвалою слідчого судді 30.11.2016 по кримінальному провадженню № 12015040720000729. Копію ухвали для негайного виконання направлено до Довгинцівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП, для виконання. Вважають, що поліцейськими Довгинцівського ВП права [PERSON] не порушено, а тому поліцейські діяли у відповідності до вимог чинного законодавства. Посилання позивачки на те, що транспортний засіб передано із порушенням КПК України вважають безпідставними, так як передання транспортного засобу поліцейськими здійснювалось на законну вимогу ухвали суду, а тому права [PERSON] поліцейськими Довгинцівського ВП КВП ГУНП не порушені. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2018 по справі №211/3563/17 визначено, що незаконними діями\~відповідача [PERSON] не виконане рішення суду щодо повернення автомобіля позивачу [PERSON] була спричинена шкода останній, у зв`язку з чим судом стягнуто\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~суму шкоди,\~пов`язаної з\~неповерненням майна\~та невиконання\~рішення суду у розмірі 388 405 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Таким чином в рамках вказаної справи судом встановлені обставини завдання позивачу матеріальної шкоди, а також встановлена особа, протиправними діями якої завдано позивачці матеріальної шкоди, а саме [PERSON] . До того ж позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки події, які призвели на думку позивача, до порушення її прав, відбулися 02.04.2016. Тому просять відмовити в задоволенні вимог. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно до витягу з кримінального провадження № 12015040720000729 від 24.03.2915, відомості до ЄРДР до якого внесені на підставі заяви [PERSON] , 25.02.2015 невстановлена особа,перебуваючи біля гаражу № 64 в ГСК «Прогрес» в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, шляхом шахрайства заволоділа автомобілем Toyota Camry реєстраційний номер [NUMBER] ,що належить [PERSON] , чим завдала останній майнового збитку, сума якого встановлюється (а.с.14). Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року, відкрито провадження по справі № 211/659/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення (а.с. 15-16). Ухвалою суду від 29 лютого 2016 року по вказаній справі за клопотанням позивача накладено арешт на автомобіль марки Toyota Camry, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом заборони відчуження зазначеного рухомого майна, до вирішення спору в суді. Копію ухвали направлено до Сектору патрульної поліції КВП ГУ НП у Дніпропетровській області (а.с. 18-19 копія ухвали). Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року, за заявою [PERSON] скасовано арешт майна, а саме автомобіль марки Toyota Camry, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності згідно довідки рахунку серії ААЕ № 370363 від 24.09.2015 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що накладений ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.11.2016 у кримінальному провадженню № 12015040720000729. Відповідно до тексту ухвали, слідчий Женотка К,О. звернулась до суду із заявою про те, що по вказаному кримінальному провадженню проведені всі необхідні слідчі дії,в тому числі і експертиза транспортного засобу, тому проти клопотання не заперечувала (а.с. 20-21 копія ухвали). 22 квітня 2016 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] на підставі наданої нею довіреності від 01.04.2016, отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання автомобіль марки Toyota Camry ВИ8448 (а.с. 22,23 копії довіреності, розписки). Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 09 березня 2017 року за клопотанням слідчого Довгинцівського ВП, поданого в межах кримінального провадження № 12015040720000729 щодо накладення арешту, накладено арешт на автомобіль Toyota Camry реєстраційний номер [NUMBER] , разом з ключем від замку живлення автомобіля, із забороною відчуження та із забороною права використання транспортного засобу до остаточного прийняття рішення по даному кримінальному провадженню, визначивши місцем зберігання Довгинцівське ВП (а.с. 81-84). Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року за клопотанням представника позивача [PERSON] в рамках справи № 211/659/16-ц вилучено автомобіль марки Toyota Camry, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , у [PERSON] або іншої особи, яка користується автомобілем, з доставкою автомобіля до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на зберігання в Довгинцівське відділення поліції КВП ГУ НП в Дніпропетровській області, до вирішення спору в суді. Копію ухвали для виконання направлено до Довгинцівського відділення поліції КВП ГУ НП в Дніпропетровській області (а.с. 25-26 копія ухвали). 29.06.2016 до Київського ВП ГУ НП в Одеській області направлено постанову слідчого Довгинцівського відділення поліції КВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 29.06.2016 про доручення проведення слідчих дій на іншій території, відповідно до якої постановлено доручити працівникам Київського ВП проведення слідчих дій,а саме: з метою перевірки цілісності автомобіля, провести його огляд із застосуванням засобів фіксації (фотографування) (а.с. 34-35 копії постанови, супровідного листа). На виконання зазначеного від [PERSON] відібрано розписку, відповідно до якої спірний автомобіль перебуває у неї, вона ознайомлена, що на вимогу слідчого вона зобов`язується надати автомобіль для проведення слідчих дій та зберігати транспортний засіб до прийняття рішення по кримінальному провадженню (а.с. 36 копія розписки). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року по справі № 211/659/16-ц, позов [PERSON] задоволено. Витребувано в тому числі від [PERSON] , як у добросовісного набувача, автомобіль марки Toyota Camry, 2008 року випуску, відновлено становище, яке існувало до порушення та визнано за позивачем право власності на спірний транспортний засіб (а.с. 41-46 копія рішення). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2018 року, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року по справі № 211/659/16-ц залишено без змін (а.с. 47-54 копія постанови). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2018 року по справі № 211/3563/17, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму шкоди, пов`язаної з неповерненням майна та невиконання рішення суду, в розмірі 388\~405,00 грн., та моральну шкоду в сумі 2\~000,00 грн (а.с. 55-61 копія рішення). Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2019 року, задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність ТУ ДБР у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Зобов`язано уповноважену посадову особу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, внести відомості за заявою [PERSON] від 01 жовтня 2019 року про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 62-64, 65 копії ухвали, витягу з ЄРДР). Відповідно до відомостей з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, щодо примусового виконання виконавчого листа № 211/3563/17, виданого 29.10.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] суми коштів у розмірі 390\~405,00 грн., державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області, 23.01.2019 винесена постанова про арешт майна боржника. За інформацією з ДФС України та Пенсійного Фонду України, інформацію щодо доходів боржника не знайдено. За [PERSON] зареєстровано лише земельна ділянка 2794 в садівничому товаристві, вартість якої 18\~868,00 грн. та 1/4 частини квартири, яка перебуває в іпотеці за іпотечним договором № 1715 від 03.08.2007, на яку накладено арешти Київським районним судом м. Одеси та слідчим Приморського РВ ГУ МВС. Земельну ділянку виставлено на електронні торги, які 27.08.2019 не відбулися (а.с. 66-68 копія повідомлення). За інформацією Прокуратури Одеської області (а.с.76-78), слідчим відділом Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12015040720000729 від 24.03.2015 щодо незаконного заволодіння належним [PERSON] автомобіль марки Toyota Camry за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України. Крім того, слідчим відділом Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016040720002745 від 12.10.2017 щодо використання невстановленою особою підробленого документа під час зняття з реєстрації автомобіля марки Toyota Camry за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України. Постановою процесуального керівника від 23.03.2020, вищевказані кримінальні провадження об`єднано за № 12015040720000729. Нагляд у формі процесуального керівництва здійснюється Роздільнянською місцевою прокуратурою. Крім того, СВ Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017040720000018 від 04.01.2017, розпочатого на підставі ухвали слідчого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу щодо незаконного передання автомобіля марки Toyota Camry особою, якій це майно було ввірено, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 388 КК України. Нагляд у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською місцевою прокуратурою № 1. Станом на 09.04.2020 досудове розслідування у кримінальних провадженнях тривало. Аналогічна інформація викладена в повідомленні Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 31.03.2020 (а.с. 79-80). Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Шкода завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Дії (бездіяльність) ГУНП в Дніпропетровській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України). Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Обов`язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений частиною четвертою статті 168 КПК України. Порядком № 1104 визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження. Відповідно до пункту 27 Порядку № 1104 схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку. Відповідно до статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. За статтею 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено. Отже, обов`язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та негайно повернути тимчасово вилучене майно після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством. Разом з тим, відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного позову судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішення суду законної сили. В даній справі суд вважає, що саме орган досудового розслідування допустився дій, які зумовили повернення майна позивача іншій особі, у зв"язку з чим, позивач зазнала матеріальної шкоди. Треті особи, надаючи письмові пояснення, посилались на обов"язковість виконання ухвали суду від 31.03.2016 року про скасування арешту майна, якою дійсно, задоволено заяву [PERSON] , скасовано арешт автомобіля та ухвалу направлено для негайного виконання Довгинцівському відділенню Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Разом з тим, суд вважає слушними доводи позивача, що слідчий Довгинцівськоого відділення Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, подаючи заяву до слідчого судді про розгляд справи у відстуність та зазначаючи, що не заперечує проти клопотання, по справі проведені всі необхідні слідчі дії, таким чином сприяв скасуванню арешту майна. Так, через деякий час інший слідчий знову подає клопотання про арешт майна, і як слідує з ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.03.2017 року про накладення арешту на автомобіль марки Toyota Camry, з клопотанням звертається слідчий в рамках кримінального провадження № 12015040720000729 від 24.03.2015 (тобто цього ж самого) щодо незаконного заволодіння належним [PERSON] автомобілем. При цьому клопотання слідчий обгрунтовує метою повного, об"єктивного розслідування даного факту та встановлення всіх обставин данного кримінального правопорушення, збереження речових доказів, яким є автомобіль, крім того, автомобіль є предметом кримінального правопорушення, і майном, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення. За результатом розгляду вказаного клопотання слідчий суддя задовольнив клопотання та знову 09.03.2017 наклав арешт на автомобіль разом з ключем від замку живлення з забороною права користування та відчудження до остаточного прийняття рішення по даному кримінальному провадженню, місцем зберігання визначено територію Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. Отже, з матеріалів справи слідує, що орган досового розслідування - Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області- визнавав автомобіль речовим доказом, предметом кримінального правопорушення. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження розпочато 24.03.2015 року (а.с. 14 - витяг з ЄРДР), відомості про кримінальне провадження внесено до ЄРДР за фактом заволодіння автомобілем [PERSON] шляхом шахрайства; звернення до суду знову з клопотанням про арешт майна після його скасування, також підтверджує передчасність висновків слідчого щодо відсутності необхідності арешту майна у заяві , поданій до суду при розгляді клопотання про скасування арешту майна. Більш того, на момент передачі автомобіля [PERSON] на підстави ухвали слідчого судді від 31.03.2016 про скасування арешту, в провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу перебувала цивільна справа\~№ 211/659/16-ц\~за позовом\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про витребування\~майна з\~чужого незаконного\~володіння та\~відновлення становища,\~яке існувало.\~Отже,\~ [PERSON] \~була цивільним\~відповідачем,\~щодо речового\~доказу існував\~спір,\~та ухвалою\~суду у\~цій справі\~від 29.02.2016\~року на\~автомобіль було\~накладено арешт.\~ Отже\~до вирішення\~спору щодо\~належності речового\~доказу,\~орган досудового\~розслідування (службова\~особа Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області) повинен був зберігати його , відповідно до ч. 12ст. 100 КПК України. Натомість автомобіль було передано [PERSON] , - особі, яка відповідно до ч. 4 ст. 64-2 КПК України не мала повноважень представника третьої особи. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами першою, другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Законом України № 475/97 від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. При цьому відповідно до положень статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом у цій справі є ГУНП в Дніпропетровській області, як особа, відповідальна у спірний період за збереження та повернення тимчасового вилученого майна, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначила, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Стверджуючи про необхідність попереднього судового рішення, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди, представники третіх осіб не врахували, що спірні деліктні правовідносини виникли у зв`язку з втратою тимчасово вилученого майна, тобто, через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК. Тому Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Отже, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі, суд вважає, що з цих же підстав слід відхилити аналогічні заперечення третіх осіб у цій справі, так як вони аналогічні та витікають з прямого обов"язку уповноваженої службової особи органу досудового розслідування щодо збереження речових доказів у кримінальній справі. З цих же підстав, суд відхидяє також пояснення третіх осіб щодо спричинення збитків [PERSON] саме [PERSON] , що встановлено рішенням суду та стягнення з неї збитків. Така позиція також викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду У справі № 915/935/18 від 27.03.2020 , в якій Верховний Суд зазначив, що спірні відносини виникли у звязку із неналежним виконанням слідчим своїх обов"язків та бездіяльністю. А отже суд вважає, що стягнення з [PERSON] вартості автомобіля не позбавляєї [PERSON] права заявити вимогу про відшкодування шкоди до відповідача у цій справі. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає, що розмір матеріальної шкоди на суму 388405 грн., завданої позивачу неналежним зберіганням речового доказу у кримінальній справі, доведено висновком екпсрета щодо вартості автомобіля у цивільній справі № 211/3563/17 та встановлена рішенням суду у цій справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягення грошових коштів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму 388\~405 грн. Так як позивач, відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то відповідно його слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved