Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] (надалі за текстом - позивач-1) та [PERSON] (надалі за текстом - позивач-2) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанії «Студія 1+1» (надалі за текстом - відповідач-1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 Інтернет» (надалі за текстом - відповідач-2), про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Подільського районного суду від 19.11.2020 року позов в частині вимог про визнання недостовірною інформації та її спростування задоволений в повному обсязі, а в частині вимог про відшкодування моральної шкоди на користь позивача-1 задоволений частково: стягнуто 100 000, 00 грн., при цьому позивач-1 просив стягнути 10 000 000 грн. Через канцелярію суду надійшли заяви від представника позивачів про відшкодування суми судових витрат, в якій представник позивачів просить: 1)поновити строк для подання заяви про відшкодування суми судових витрат в справі № 758/14091/19 1) стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 269 781 грн. вартості професійної правничої допомоги та судового збору в розмірі 142 700, 20 грн.; 2) стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 105 967,44 грн. вартості професійної правничої допомоги та судового збору в розмірі 3 073,6 грн. Заяви обґрунтовані тим, що у позовній заяві позивачі вказали про відшкодування судових витрат, які понесли та очікують понести під час розгляду цієї справи, а саме: 10 373, 40 грн. (оплата судового збору), також позивачі вказали, що очікують понести додаткові судові витрати у зв`язку із розглядом справи в розмірі 300 000,00 грн. Під час розгляду справи судом, позивачі не могли з поважних причин надати докази підтвердження оплати адвокатських послуг, оскільки, відповідно до п. 2 додаткової угоди № 2 до договору 3 01-07/19 від 02.07.2019 р. про надання правової допомоги, сторони визначили, що ціна надання правової допомоги визначається виходячи з погодинної ставки адвоката 180 дол. США за 1 (одну) годину роботи адвоката Адвокатського об`єднання. Оскільки АО «ОМП» не є платником податку на додану вартість, всі розрахунки за цим договором проводяться без ПДВ. Окрім цього, у судовому засіданні, яке відбулося 16.11.2020 року після судових дебатів суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по вищевказаній справі. Представник позивачів про вищевказане рішення суду дізнався 04.12.2020 р. з вступної та резолютивної частини рішення, яка ним була отримана 04.12.2020 р. У зв`язку із зазначеною обставиною, представник позивачів просить суд поновити строк для подачі зазначених заяв та просить суд стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати. На адресу суду надійшла заява від представника позивачів про долучення доказів оплати правової допомоги до Заяв про відшкодування суми судових витрат, в якій останній просить суд поновити строк на подачу доказів оплати правової допомоги, оскільки її оплата відбулася 21.12.2020 р. та 22.12.2020 р. Через канцелярію суду від представника відповідачів надійшли заперечення проти заяв про відшкодування суми судових витрат, в якій він просить відмовити у задоволені цієї заяви у зв`язку з пропуском позивачами строку на подачу вказаних заяв. Відповідно до ст.270 ч.4 ЦПК України при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення сторони викликаються в разі необхідності. В зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути вищевказану заяву без виклику учасників справи. Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно ст.270 ч.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2020 року Подільським районним судом ухвалено рішення, яким вищевказаний позов задоволено частково, а саме: 1) визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] та [PERSON] , інформацію, поширену в ефірі Телеканалу « Телерадіокомпанія «1+1 » у програмі «ТСН Тиждень» [INFO] ТОВ «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «СТУДІЯ 1+1», відеозапис якого розміщено на офіційному сайті «ТСН» (Телевізійної служби новин) за адресою в мережі Інтернет: [INFO] , на Youtube каналі програми « ТСН » (Телевізійної служби новин) - [INFO] , у соціальній мережі «Facebook» на сторінці програми «ТСН Тиждень» (за посиланням, перелічено інформацію); 2) визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] та [PERSON] інформацію, поширену у вигляді статті, розміщеної на сайті «ТСН» (Телевізійної служби новин) ( https://tsn.ua ) за адресою в мережі Інтернет (за посиланням, перелічено інформацію); 3) зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «СТУДІЯ 1+1» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, будинок 23; код ЄДРПОУ 23729809) спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) у спосіб, ідентичний способу її поширення, не пізніше семи днів з дня набрання рішенням суду законної сили, у ефірі Телеканалу «Телерадіокомпанія «1+1» у програмі «ТСН Тиждень» шляхом зачитування в повному обсязі повного тексту рішення суду, постановленого за результатами розгляду цієї позовної заяви; 4) зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДЮКОМПАНІЯ «СТУДІЯ 1+1» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, будинок 23; код ЄДРПОУ 23729809) та Товариство з обмеженою відповідальністю «1+1 ІНТЕРНЕТ» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, будинок 23; код ЄДРПОУ 37726069) видалити відеозаписи (перелічено які) та розмістити відеозапис оприлюднення диктором Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДЮКОМПАНІЯ «СТУДІЯ 1+1» повного рішення суду у цій справі про спростування недостовірної інформації відносно [PERSON] та [PERSON] в програмі «ТСН. Тиждень»; видалити відеосюжет, поширений в ефірі програми «ТСН. Тиждень» (хронометраж запису [INFO]), який розміщено у соціальній мережі «Facebook» на сторінці програми «ТСН. Тиждень» за адресою в мережі інтернет (за посиланням) та у соціальній мережі «Facebook» на сторінці програми «ТСН. Тиждень» за адресою в мережі Інтернет (за посиланням) та розмістити відеозапис оприлюднення диктором Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДЮКОМПАНІЯ «СТУДІЯ 1+1» повного тексту рішення суду про спростування недостовірної інформації відносно [PERSON] та [PERSON] в програмі ТСН; видалити статтю з назвою «[INFO]», розміщену на сайті «ТСН» (Телевізійної служби новин) ( https://tsn.ua ) за адресою в мережі Інтернет (за посиланням) та на сайті « ТСН » (Телевізійної служби новин) ( https://tsn.ua ) розмістити копію повного тексту рішення суду про спростування недостовірної інформації відносно [PERSON] та [PERSON] ; 5) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ СТУДІЯ 1+1» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, 04080, м.Київ, вул. Кирилівська, будинок 23; код ЄДРПОУ 23729809) на користь [PERSON] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої розміщенням недостовірної інформації, в розмірі 100 000,0 грн. ( сто тисяч грн. 00 коп.). Між тим, у зазначеному рішенні, суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За роз`ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України N 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбаченихст. 220 ЦПК (нова редакція 270ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 вказаної норми передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, становлять ті оплатні дії, які передбачені цивільно-процесуальних кодексом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а такожкритерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 у справі N 569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Колегія суддів Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі N 815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі N 814/698/16 надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. У рішенні ЄСПЛ по справі ИERNIUS AND RINKEVIИIUS v. LITHUANIA від 18 лютого 2020 року Страсбурзький суд констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (право на справедливий суд), встановлене через відмову судами Литви відшкодувати витрати на правову допомогу особам, які у судовому порядку успішно оскаржили неправомірно призначені штрафи у сфері охорони праці. Уся мотивація суду варта уваги, але найбільш важливим є твердження, що ЄСПЛ вважає обґрунтованим взяти до уваги, що намір заявника звернутись до суду полягав не у тому, щоб взяти участь у судовому процесі, як у академічній вправі, а у тому, щоб одержати результат. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі «Пакдемірлі проти Туреччини». Досліджуючи зміст правової допомоги, кількість витраченого часу на надання правової допомоги, що визначена у Актах приймання передачі наданої правової допомоги Адвокатського об`єднання «ОМП» на правову допомогу у справі № 758/14091/19 за Договорами про надання правової допомоги № 01-07/19 від 02.07.2019р. та №22/07-19 від 22.07.2019р. на суми 269781,84 грн. та 105967,44 грн. суд приходить до висновку, що зазначені заяви підлягають задоволенню частково. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач-1 пред`явив 5 позовних вимог, 4 з яких задоволені в повному обсязі, а одна майнова вимога на 1/100 - на відповідачів підлягає покладенню наступна частина витрат на правову допомогу 269781,84х1/5х4+269781,84х1/5х1/100= 216365,03 грн. Тобто по 108 182,51 грн. на кожного відповідача. Враховуючи, що позивач-2 пред`явив 4 позовні вимоги, які були задоволені в повному обсязі, на відповідачів підлягає покладенню 105 967,44 грн. витрат на правову позивача-2. Тобто по 52983,72 грн. на кожного відповідача. Позивачем-1 сплачено судовий збір за розгляд 4 позовних вимог, які були задоволені, судовий збір в сумі 3073,60 грн. та за одну майнову вимогу, яка була задоволена на 1/100, судовий збір в сумі 150 000 грн. За таких обставин на відповідачів підлягає покладенню сума у розмірі 3223,60 грн, тобто по 1611,80 грн. на кожного відповідача. Позивачем-2 сплачений судовий збір за розгляд 4 позовних вимог, які задоволені. За таких обставин з відповідачів підлягає стягненню 3 073,60, тобто по 1536,80 грн. на кожного відповідача. Вказані суми підтверджуються наданими стороною позивача документами, є розумними та співмірними до відповідачів. Отже, з кожного з відповідачів на користь позивача-1 підлягає стягненню судові витрати в розмірі по 109 794,31 грн. (108 182,51 + 1 611,8), а на користь позивача-2 - в розмірі по 54 520,52 грн. (52 983,72 + 1 536,8). На підставі викладеного,

Outcome: partial