Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачі\~ [PERSON] та [PERSON] \~ не виконали\~ взяті на себе за кредитним договором № №PLG0G40000001562 від\~ 21.11.2007 року та договором поруки №PLG0G40000001562 від\~ 21.11.2007 року зобов`язання, а саме: у встановлений договором строк не повернули одержаний кредит. Позивач прохав стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі \~834\~214, 18 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі\~\~11\~375,\~65 грн. Згідно заяв від 22.03.2018 року та 05.12.2018 року позивач зменшив позовні вимоги та прохав стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі \~628,\~376,\~53\~грн. та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою\~ судді\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~ Миркушіної\~ Н.С.\~\~від 18.05.2016 року відкрито\~\~ провадження\~ та\~ призначено\~справу\~ до\~ розгляду. 05.07.2016 року\~ заочним рішенням\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~ позов\~ задоволено повністю. 13.07.2017 року\~ відповідачем\~ [PERSON] \~ подано\~ заяву про\~ перегляд заочного\~ рішення. Ухвалою\~ Хорольського\~ районного суду\~ Полтавської області\~ від\~ 11.10.2017 року\~ заяву\~ [PERSON] про\~ перегляд\~ заочного\~ рішення\~ задоволено та скасовано\~ заочне\~ рішення\~ та\~ призначено\~ справу\~ до\~\~ розгляду\~\~ в\~ загальному\~ порядку. Ухвалою\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~ від 29.01.2018 року\~ цивільну справу - вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. \~ Ухвалою\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~ від 02.03.2018 року\~ підготовче судове\~ засідання по\~ цивільній\~ справі, -\~\~\~ відкладено. Ухвалою\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~ від 08.05.2018 року підготовче провадження у справі, - закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалами Хорольського районного суду Полтавської області від 05.06.2018 року, 16.10.2018 року, 29.03.2019 року та 01.08.2019 року основний судовий розгляд справи відкладено. У судове засідання представник ПАТ КБ "Приватбанк" не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги\~\~підтримав повністю. Відповідач\~ [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися,\~з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена в попередньому судовому засіданні 17.12.2019 року в режимі відеоконференц зв`язку про місце, дату та час розгляду справи. Подала відзив на позов в якому прохала відмовити в задоволенні вимог банку. Відповідач\~ [PERSON] подала заяву про зменшення розміру пені в якій просила відмовити в задоволенні вимог банку в частині заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом і відповідно до приписів ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені. Відповідач\~ [PERSON] у\~судове засідання не\~з`явився,\~\~подав\~ до\~суду\~ заяву\~про\~ розгляд\~справи\~ за\~його відсутності,\~позовні вимоги\~визнав частково\~\~тапрохав відмовити в задоволенні вимог банку в частині заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу (процентної складової) і відповідно до приписів ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З таким клопотання до суду звернувся представник позивача. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~заслухавши відповідача\~ [PERSON] ,\~з`ясувавши позиції\~представника позивача\~та відповідача\~ [PERSON] ,\~ дослідивши\~матеріали справи,\~вважає,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. За змістом ст.ст.6,\~627 ЦК України\~- сторони є вільними в укладенні договору. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області (справа №22ц/1690/1153/2012 року) від 16.05.2012 року, яке набрало законної сили 16.05.2012 року, встановлено, що 21.11.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений Кредитний договір №PLG0G40000001562. За умовами вказаного кредитного договору позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 97500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.11.2027 року. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості по кредиту, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Для забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором №PLG0G40000001562 від 21.11.2007 року було укладено Договір іпотеки №PLG0G40000001562 від 21.11.2007 року, за умовами якого відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 47,0 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Рибкою К.О. 19.11.2007 року за реєстраційним номером 3933, зареєстрованому в КП Лубенське МБТІ 20.11.2007 року в реєстраційній книзі №17 за реєстром №3195. Вищевказаним рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16.05.2012 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 21.11.2007 року в сумі 110\~362, 21 грн., з яких: 96\~957, 88 грн. сума основного боргу, 12\~192, 62 грн. відсотки за користування кредитом, 1211, 71 грн. пеня за порушення строків виконання зобов`язань,- було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] загальною площею 47,0 кв. м., початковою вартістю 130\~000, 00 грн., відповідно до договору іпотеки №PLG0G40000001562 від 21.11.2007 року, шляхом продажу даної квартири ЗАТ КБ ПриватБанк від імені [PERSON] третім особам, з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того для забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором №PLG0G40000001562 від 21.11.2007 року було укладено договір поруки №PLG0G40000001562 від\~ 21.11.2007 року між відповідачем [PERSON] та позивачем. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно з наданим банком первинним розрахунком, заборгованість\~\~відповідачів за вказаними договорами станом на 03.03.2016 року становить 834\~214, 18 грн. і складається із: 96\~957, 88 грн. - заборгованості за кредитом, 221\~735, 21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 439\~683, 44 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 75\~837, 65 грн. штраф (процентна складова). В той же час згідно заяв від 22.03.2018 року та 05.12.2018 року з врахуванням стягнутої заборгованості в сумі 130 000 грн. вищевказаним рішенням Апеляційного суду Полтавської області (справа №22ц/1690/1153/2012 року) від 16.05.2012 року, позивач зменшив позовні вимоги та прохав стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі \~628, 376, 53 грн. мотивуючи позов тим, що договірні зобов`язання не припинились так як відповідач [PERSON] погашення заборгованості провела частково і банк продовжує нарахування пені та відсотків. З такою позицією позивача суд не погоджується з наступних підстав. Вищевказаним рішенням Апеляційного суду Полтавської області (справа №22ц/1690/1153/2012 року) від 16.05.2012 року, встановлено, що згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України, п.5.2.4 кредитного договору від 27.11.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів у разі, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами понад 2 місяці. Таким чином, як вказано в даному рішенні, вимога ЗАТ КБ «Приватбанк» про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором є законною і обґрунтованою. Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області (справа №22ц/1690/1153/2012 року) від 16.05.2012 року кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не підлягали виконанню. Саме таку правову позицію висловивлено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц. Тому у вимозі позивача про стягнення з відповідачів заборгованості по процентам за користування кредитом слід відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідачів 439\~683, 44 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафу відповідно до договору в сумі 75\~837, 65 грн., що є процентною складовою, суд не вбачає підстав для повного задоволення цих вимог позивача з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Суми неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченння виконання є не чим іншим як пенею. \~ \~ \~ \~Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. \~ \~ \~ \~Позивачем - ПАТ КБ "Приват Банк" застосовано до відповідачів два види відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені розміром 439\~683, 44 грн., та штрафу розміром 75\~837, 65 грн. \~ \~ \~ \~Виходячи з того, що згідно ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору. \~ \~ \~ \~Тому вимога ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення із відповідача штрафу розміром 75\~837, 65 грн. не підлягає задоволенню у зв`язку з її безпідставністю. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідачів пені в розмірі 439\~683, 44 грн. суд вважає, що ця вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Суми неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченння виконання є не чим іншим як пенею. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Однак, позивач, незважаючи на наявність підстав своєчасно вжити заходів до вирішення питання погашення заборгованості відповідачем, без якихось поважних причин не скористався, що вбачається з наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, банку було відомо, що відповідачами порушуються умови договору, що підтверджується Вищевказаним рішенням Апеляційного суду Полтавської області (справа №22ц/1690/1153/2012 року) від 16.05.2012 року з якого слідує, що позивач ще 02.07.2009 року звернувся з позовом до суду. Незважаючи на це, було очевидним неналежне виконання відповідачами своїх зобов"язань, однак лише після спливу тривалого часу, а саме 16.05.2016 року, протягом якого відповідачам було нараховано пеню за несплату заборгованості, позивач звернувся до суду із відповідним позовом до відповідачів. \~ \~ \~ \~Аналізуючи ці обставини суд приходить до висновку, що це свідчить про зловживання позивачем своїм правом тривалий час не вирішував у встановленому законом порядку питання стягнення з відповідача пені з метою нарахування якнайбільшої суми пені та стягнення після спливу значного часу через це найбільших сум фінансових санкцій з відповідача через суд. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 27 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» … Положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. \~ \~ \~ \~ Тому з урахуванням зазначених вище обставин та відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України суд вважає необхідним зменшити розмір пені, так як вона в більш ніж в 4,5 рази перевищує розмір початково отриманого відповідачами кредиту. Тому суд приходить до висновку, що розмір пені за порушення відповідачами зобов"язання слід визначити в розмірі 96\~957, 88 грн. про що просили обидва відповідачі в своїх заявах до суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1322,16 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved