Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із указаним позовом, в якому просить суд скасувати та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстрованого 29.03.2006 року за № 3029216 реєстратором Першої житомирської державної нотаріальної контори на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого зазначено [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що із березня 1984 року і по теперішній час проживає у будинку за вищевказаною адресою разом зі своєю сім`єю. Станом на сьогоднішній день у позивача виникла необхідність оформити договір дарування на частину будинку, який перебуває у його власності, а тому він звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса, який повідомив, що за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно існує обтяження на будинок, який перебуває у власності позивача. При цьому власником будинку [ADDRESS] зазначений [PERSON] , який ніколи за вказаною адресою не проживав та не був зареєстрованим. На звернення позивача до Житомирського обласного державного нотаріального архіву було надано відповідь, що зареєстровано заборону на підставі повідомлення Соколівського кар`єру, номер запису №83 від 27.12.1989 року. При цьому позивач зазначає, що він ніколи не працював на Соколовському масиві та ніяких боргових зобов`язань перед цією організацією ніколи не мав і не має. Вважає, що арешт був накладений на майно помилково, а продовження забезпечувальної дії у виді арешту на майно безпідставно порушує його право на вільне володіння та розпорядження майном, обмежуючи право власності. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Шалоти К.В. від 13.11.2019 справу за указаним позовом передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 11.12.2019 дану цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні гр. [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що разом із [PERSON] працював на Соколівському кар`єрі із 1985 по 1994 рік. Ще раз уточнив, що є одноособовим власником будинку [ADDRESS] , а гр. [PERSON] ніколи не жив у даному будинку. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, з приводу вирішення спору покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або у інший способом, що встановлений договором, законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що позивач із 22.03.1984 зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] , відомостями з будинкової (домової) книги та довідкою ПП «ВЖРЕП №4» від 18.06.2019 №1083. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме манно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого манна від 17.10.2019 вбачається існування обтяження на будинок [ADDRESS] у вигляді заборони, зареєстрованого 29.03.2006 року за №3029216 реєстратором - Перша житомирська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження не вказана, б/н, 27.12.1989 року, Соколовський масив. Власником зазначеного будинку за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є [PERSON] . У наявній у матеріалах справи копії будинкової (домової) книзі містяться записи щодо осіб, що мешкали або мешкають у будинку [ADDRESS] із 1958 року до теперішнього часу, де не зазначено особи із прізвищем, ім`ям та по батькові - [PERSON] . Житомирським обласним державним нотаріальним архівом позивачу надана відповідь листом від 08.07.2019, із якої слідує, що згідно з реєстром «Першої житомирської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами за період 14.01.1972 року - 04.04.1997 року справа № 2-16, зареєстровано заборону на підставі повідомлення Соколівського кар`єру, номер запису №83 від 27.12.1989 року щодо нерухомого майна, розташованого за адресою, [ADDRESS] , належного [PERSON] . В примітках до вказаного запису зазначено: Заборону знято за листом АТВТ «Соколівський кар`єр» від 22.11.2000 року №578. Крім того, на зберіганні в Житомирському обласному державному нотаріальному архіві знаходиться наряд Першої житомирської державної нотаріальної контори Листування по накладанню та зняттю арештів (заборон) на житлові будинки, квартири та інше майно, за 20.06.2000 року - 28.12.2000 року справа № 11-21 із довідкою №578 від 22.11.2000 року, виданою АТВТ «Соколівський кар`єр» про те, що [PERSON] заборгованості по позиці перед АТВТ «Соколівський кар`єр» не має». Одночасно архів повідомив, що інформація по вказаних реєстрах та нарядах Першої житомирської державної нотаріальної контори із реєстрацією обтяження на майно гр. [PERSON] , підставою якого було: повідомлення 27.12.1989, Соколовський масив - відсутні. Відповідно до записів у трудовій книжці позивача слідує, що [PERSON] працював на Соколовському кар`єрі, а не масиві, із 25.07.1985 по 29.07.1994. За змістом частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Між тим, у статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону З огляду на викладене, встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог гр. [PERSON] , а тому задовольняє їх у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved