Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся 13 листопада 2013 року до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. З позову вбачається, що 30 жовтня 2006 року відповідно до укладеного договору № б/н відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, позивач вказує, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує свої зобов'язання перед Банком за договором № б/н від 30 жовтня 2006 року, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2013 року має заборгованість в сумі 11939 грн. 67 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 10664 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 230 грн. 10 коп., заборгованість за штрафом (фіксована частина ) -500 грн. 00 коп., заборгованість за штрафом (процентна складова) - 544 грн. 75 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що [PERSON] не виконує своїх обов'язків щодо погашення платежів за договором № б/н від 30 жовтня 2006 року позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду і просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 11939 грн. 67 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 10664 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 230 грн. 10 коп., заборгованість за штрафом (фіксована частина ) -500 грн. 00 коп., заборгованість за штрафом (процентна складова) - 544 грн. 75 коп. Ухвалою суду від 22 листопада 2013 року було відкрито провадження по справі. Попереднє судове засідання по справі проведено 10.12.2013 року. В судові засідання 17 січня, 8 лютого 17 березня 31 березня та 17 квітня 2014 року представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Ребрик С.М. не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій вказувала, що ПАТ КБ "Приватбанк " позов підтримує в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] 16 січня та 17 березня 2014 року подав до суду заперечення на позов ПАТ КБ "Приватбанк", в яких просив суд відмовити в задоволенні позову ПАТ "Приватбанк" в повному обсязі в зв'язку зі спливом строку позовної давності, а справу просив розглядати в його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, вважає, що позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2006 року був укладений договір про надання банківських послуг № б/н між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], згідно якого [PERSON] отримав платіжну картку "Метро" [NUMBER] з кредитним лімітом в сумі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць (а.с.6). З умов і правил надання банківських послуг ( п. 3 ) вбачається, що для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок , видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначається заявою і пам'яткою, підписаннями яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг , в п. 8. 6 зазначених правил передбачена сплата штрафу при порушенні клієнтом термінів платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 відсотків від суми позову (а.с.а.с.7-10). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 11939 грн. 67 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 10664 грн. 82 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 230 грн. 10 коп., заборгованість за штрафом (фіксована частина ) -500 грн. 00 коп., заборгованість за штрафом (процентна складова) - 544 грн. 75 коп. (а.с.а.с.4-5). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В п.23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», якому дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року, «споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно договору від 30 жовтня 2006 року отримав споживчий кредит, який давав йому право на придбання товарів лише в супермаркетах «Метро». Це підтверджується заявою про надання кредиту, випискою по лицевому рахунку [NUMBER] , наданому за запитом суду. З виписки вбачається, що [PERSON] в супермаркеті « Метро» були придбані товари 30.10.2006 року на суму 1000 грн.00 коп., 03.11.2006 року на суму 229 грн.80 коп., 08.11.2006 року на суму 355 грн.18 коп., 23.11.2006 року на суму 341 грн.88 коп., 08.12.2006 року на суму 146 грн.90 коп., 29.12.2006 року на суму 250 грн.00 коп., 11.01.2007 року на суму 300 грн.00 коп., 15.01.2007 року на суму 428 грн.82 коп., 18.01.2007 року на суму 346 грн.69 коп., 22.01.2007 року на суму 323 грн.22 коп., 26.01.2007 року на суму 500 грн. 60 коп., 29.01.2007 року на суму 500 грн. 00 коп., 09.02.2007 року на суму 292 грн. 07 коп., 12.02.2007 року на суму 233 грн.60 коп., 16.04.2007 року на суму 1500 грн. 00 коп., 20.04.2007 року на суму 70 грн.00 коп., 04.06.2007 року на суму 1096 грн. 40 коп., 08.06.2007 року на суму 99 грн.52 коп., 04.07.2007 року на суму 677 грн.64 коп., 09.07.2007 року на суму 200 грн.00 коп., 23.07.2007 року на суму 23 грн.42 коп., 20.09.2007 року на суму 850 грн. 52 коп., 27.09.2007 року на суму 150 грн. 36 коп., 19.10.2007 року на суму 310 грн.68 коп., 31.12.2007 року на суму 500 грн.00 коп., 10.01.2008 року на суму 232 грн. 21 коп., 22.01.2008 року на суму 80 грн.00 коп., 29.02.2008 року на суму 100 грн.00 коп., 29.02.2008 року на суму 200 грн.00 коп., 13.03.2008 року на суму 0 грн.97 коп., 13.03.2008 року на суму 350 грн. 00 коп., 03.04.2008 року на суму 400 грн.00 коп., 28.04.2008 року на суму 250 грн. 44 коп., 28.04.2008 року на суму 200 грн. 00 коп., 28.05.2008 року на суму 400 грн.00 коп., 05.06.2008 року на суму 300 грн.00 коп., 21.07.2008 року на суму 100 грн.00 коп., 21.07.2008 року на суму 300 грн.00 коп., 25.07.2008 року на суму 93 грн.22 коп. Придбання товарів здійснювалося відповідачем лише в супермаркеті «Метро» в м. Полтава. Відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично лонгується на той же строк. Підстави для закриття карткового рахунку передбачені в п.п. 9.4.,9.5 цих умов. З інформації про карту/рахунок, надану суду позивачем 17.04.2014 року, вбачається, що карта закрита, дата відкриття рахунку 30 жовтня 2006 року, термін дії карти 08/08, рахунок відкрито, дата останньої редакції інформації про карту/рахунок 04.02.2007 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Банк звернувся з позовом до суду 10 листопада 2013 року (а.с. а.с.2-3, 18), отже на час подання позову сплинув і загальний строк позовної давності і спеціальний строк позовної давності щодо стягнення неустойки. Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки, зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідачем [PERSON] 16 січня та 17 березня 2014 року подана до суду заява про застосування позовної давності до цих правовідносин. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України). Термін дії картки 2 роки ( а.с. 6), отже до 30.10.2008 року (виходячи з заяви), в інформації про карту/рахунок зазначено « 08/08», в клопотанні представника, отриманого судом 14.03.2014 року - 30.10.2008 року. Таким чином право позивача щодо повернення боргу в повному обсязі виникло після закінчення дії картки - 30.10.2008 року. Факт внесення боржником 07.09.2009 року платежу в сумі 50 грн. позивач зазначає як «факт визнання пролонгації договору», але строк дії карти після цього платежу позивачем не продовжувався, пролонгація договору ( п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг) не впливає на строк дії платіжної карти відповідно до Правил користування платіжної картою, але після останнього платежу до подання позову також минуло більш чотирьох років. З правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс14 ), згідно якої відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що є підстави для відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 30 жовтня 2006 року в зв'язку з спливом позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed