Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У січні 2017 року позивач публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі - ПАТ "ОТП Банк") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - ТОВ "Ларус", про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (далі - ЗАТ "ОТП Банк"), правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та ТОВ "Ларус" укладено кредитний договір №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року, відповідно до умов якого позивачем надано ТОВ "Ларус" кредит у розмірі 59000,00 євро строком на 8 років з 25.06.2008 року до 25.06.2014 року. Плаваюча процентна ставка за користування кредитом складається з фіксованого відсотка + FIDR, де фіксований відсоток становив 4,9% річних, а FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку, передбаченому кредитним договором. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів рівними частинами. ТОВ "Ларус" одержало та використало грошові кошти, отримані в кредит, у сумі 59000,00 євро. П.1.1. Частини №2 кредитного договору №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року передбачено обов'язок позичальника належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі. Відповідно до п.1.6.1. Частини №2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов, встановлених п.1.5. цього договору. Однак боржник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує щомісячні платежі у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 04.08.2016 року загальна сума заборгованості ТОВ "Ларус" складає 36449,39 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 1013071,76 грн. Заборгованість складається з заборгованості із сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 15978,61 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 444108,35 грн., заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4063,00 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 112926,73 грн., заборгованості зі сплати штрафних санкцій за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 15599,94 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 433583,59 грн., заборгованості зі сплати штрафних санкцій за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 807,84 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 22453,00 грн. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року, між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] 25.06.2008 року було укладено договір поруки №SR-SME004/349/2008, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання боржником ТОВ "Ларус" зобов'язань, які виникають з кредитного договору №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року у розмірі 36449,39 євро в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення суду, а також судовий збір у сумі 15196,08 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивувавши це тим, що позивач жодної письмової вимоги до відповідача, як поручителя за кредитним договором, відповідно до п.3.4. договору поруки не надсилав. Крім того, представник відповідача стверджувала, що оскільки вимоги позивача до поручителя за договором поруки №SR-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року пред'явлені більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання (чергового платежу), а тому в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою. Із зазначених підстав представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову ПАТ "ОТП Банк" в повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ "Ларус" в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та ТОВ "Ларус" укладено кредитний договір №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року, відповідно до умов якого позивачем надано ТОВ "Ларус" кредит у розмірі 59000,00 євро строком на 8 років з 25.06.2008 року до 25.06.2014 року. Плаваюча процентна ставка за користування кредитом складається з фіксованого відсотка + FIDR, де фіксований відсоток становив 4,9% річних, а FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку, передбаченому кредитним договором. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів рівними частинами (а.с.10-13). Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", позичальнику ТОВ "Ларус" (а.с.14). П.1.1. Частини №2 кредитного договору №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року передбачено обов'язок позичальника належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі. Відповідно до п.1.6.1. Частини №2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов, встановлених п.1.5. цього договору. Згідно зі ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак ТОВ "Ларус" систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у розмірі 15978,61 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 444108,35 грн., заборгованість із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4063,00 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 112926,73 грн., заборгованість зі сплати штрафних санкцій за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 15599,94 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 433583,59 грн., заборгованість зі сплати штрафних санкцій за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 807,84 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 04.08.2016 року становить 22453,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти ТОВ "Ларус" зобов'язалося у термін до 25.06.2016 року. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). П.п.1.9.1. п.1.9. Частини №2 кредитного договору встановлено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором в тому числі, але не виключно встановлених п.2.3. та ст.3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення та/чи будь-яких інших існуючих чи таких, що будуть укладені в майбутньому правочинів з банком (надалі - "Вимога"). При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2016 року позивачем направлено на адресу ТОВ "Ларус" досудову вимогу №73-12-4-10/2936 від 17.08.2016 року про погашення (виплату) заборгованості за кредитним договором (а.с.31). Проте дана вимога не була виконана позичальником. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року, між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] 25.06.2008 року було укладено договір поруки №SR-SME004/349/2008, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за своєчасне та повне виконання боржником ТОВ "Ларус" зобов'язань, які виникають з кредитного договору №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року (а.с.32-33). Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.п.1.1,1.2 договору поруки від 25.06.2008 року №SR-SME004/349/2008 поручитель [PERSON] зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов' язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Отож, суд вважає, що відповідач [PERSON] є солідарним боржником перед позивачем у зв'язку з невиконанням ТОВ "Ларус" зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором. Зважаючи на те, що ТОВ "Ларус" належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за його користування, позивач має право вимагати повернення кредиту, сплати процентів за його користування також з [PERSON], в тому числі заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 15978,61 євро, заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 4063,00 євро, заборгованості зі сплати штрафних санкцій за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 15599,94 євро, заборгованості зі сплати штрафних санкцій за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 807,84 євро. Не заслуговує на увагу твердження представника відповідача про те, що порука припинилась в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки вимоги позивача до поручителя за договором поруки №SR-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року пред'явлені більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання (чергового платежу), з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Судом встановлено, ТОВ "Ларус" (а відтак і поручитель) взяло на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25.06.2016 року, сплачуючи її щомісячно рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Аналіз ст.559 ЦК України дає підстави зробити висновок, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначена позиція збігається з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17.09.2014 року №6-53цс14, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування. З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлено до суду 23.12.2016 року (а.с.40). Таким чином, банк пред'явив позов до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості з моменту та протягом наступних шести місяців після дати остаточного повернення кредиту (дня настання строку виконання основного зобов'язання) та пов'язаних із ним платежів (датою остаточного повернення кредиту є 25.06.2016 року). Відтак, суд приходить до висновку, що порука, якою було забезпечено основне зобов'язання, не припинилась. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В абз.2,3 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України, ч.3 ст.533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CL-SME004/349/2008 від 25.06.2008 року у розмірі 36449,39 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ на 30.03.2017 року становить 1412778,36 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 15196,08 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 554, 559, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved