Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO]. У позові просить визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] з матір"ю [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову зазначає про те, що від шлюбу з [PERSON] вона має сина [PERSON], [INFO]. 09.08.2013 року шлюб між ними розірвано. Вказує на те, що після розірвання шлюбу по сьогоднішній день син проживає з нею та перебуває на утриманні позивача по вул. 60-річчя Жовтня, 134/1 [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо в м. Світловодську Кіровоградської області, він самоусунувся від виховання дитини, не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його життям, здоров"ям та вихованням. Між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, тому позивач змушена звернутись до суду. Позивач до зали судового засідання не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] разом із матір"ю [PERSON] У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши і оцінивши в сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони у справі проживали разом та перебували у зареєстрованому шлюбі до 09.08.2013 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який проживає разом з позивачем в квартирі за адресою: [ADDRESS], котра належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 8-9, 10). [PERSON] створено усі умови для проживання та всебічного розвитку своєї малолітньої дитини. Відповідач [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 150 СК України одним із основних батьківських обов'язків є обов'язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані піклуватися, зокрема, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Під час вирішення питання про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], суд враховує ставлення його батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальний стан батьків, умови їхнього проживання, вік дитини. Оскільки мати малолітнього [PERSON], [PERSON], має постійне місце проживання, створила належні умови для проживання дитини, її виховання і утримання, враховуючи особисту прихильність дитини до матері, визнання позову відповідачем у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] разом із матір"ю [PERSON], [INFO] максимально забезпечить інтереси та потреби дитини, у зв'язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини необхідно задовольнити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вирішуючи питання про судовий збір у справі, зважаючи на те, що позивач при зверненні з позовом до суду сплатила судовий збір, позов задоволено, приходить до висновку про необхідність стягнення його з відповідача на користь позивача, але в сумі, що встановлена п. 1.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" 487 грн. 20 коп., а не 551,20 грн., як оплачено позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved