Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, мотивуючи свою заяву тим, що внаслідок незаконного порушення 24.02.2012 року старшим слідчим СВ Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області кримінальної справи стосовно неї, незаконного притягнення її як обвинуваченої, незаконного обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з місця постійного проживання, їй завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань, псуванні ділової репутації. Розмір відшкодування завданої шкоди позивач оцінює в 80000,00 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Суду пояснила, що вона з 1973 року працювала на одному підприємстві, стала директором підприємства, мала повагу працівників та мешканців населеного пункту, в якому проживає, мала бездоганну ділову репутацію. В 2009 році у неї виник конфлікт з іншими керівниками підприємства та керівництвом органів місцевого самоврядування, внаслідок чого було прийняте рішення про ліквідацію підприємства, директором якого вона була. 24.02.2012 року відносно неї була порушена кримінальна справа по надуманим підставам. Ії пояснення до уваги не приймались, відносно неї була обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, в якості свідків допитувались її підлеглі, у зв»язку з чим її репутацію було заплямовано. Вона дуже гостро переживала притягнення до кримінальної відповідальності, перебувала у стресовому стані, страждала безсонням, погіршився її загальний стан здоров»я, погіршились стосунки в родині, оскільки її чоловік тривалий час працює педагогом учбового закладу, тому його авторітет також постраждав. Зазначає, що вона була змушена досить часто приймати участь у слідчих діях, відвідувати судові засідання, їздити до м. Одеса для участі в розглядах апеляцій, що також порушувало її уклад життя. Крім того, після її звільнення вона не змогла працевлаштуватись, оскільки її репутація була заплямована звинуваченнями у вчиненні кримінальних правопорушень. Враховуючи строк перебування під слідством та судом, тяжкість спричинених їй моральних страждань, погіршення стосунків з родичами та знайомими, позивач оцінює спричинені їй моральні страждання в суму 80000,00 грн. Представник позивача підтримав заявлені позивачем вимоги в повному обсязі. Пояснив, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Моральні страждання позивача полягають в перебуванні в стресовій ситуації, необхідності доводити свою невинуватість в судах, необхідності з»являтися за викликами в правоохоронні органи та суди, що порушувало звичайний уклад життя позивача, створювало їй додаткові труднощі, у заплямуванні її ділової репутації, внаслідок чого позивач до теперішнього часу не має можливості працевлаштуватись, погіршення стосунків позивача з оточуючими. Вказав, що сума компенсації моральної шкоди була встановлена самим позивачем, оскільки тільки вона знає рівень своїх страждань. Представник прокуратури Одеської області в судове засідання не з»явився, про дати розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомляв, заяв від нього до суду не надходило. Відповідачем через канцелярію суду були надані письмові заперечення на позов, в яких відповідач послався на відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди, необгрунтованість суми, пред»явленої до стягнення. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не з»явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомляв, заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Через канцелярію суду надані письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що ГУМВС України в Одеській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки позивача було притягнуто до кримінальної відповідальності Великомихайлівським РВ ГУМВС України в Одеській області. Вказано на необгрунтованість та недоведеність наявності у позивача моральної шкоди, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з»явився, про дату розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомляв, заяв , клопотань або пояснень від нього до суду не надходило. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності представників відповідачів. Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, справа підсудна суду. Відповідно до частин 1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Судом встановлено, що 24.02.2012 року відносно позивача старшим слідчим СВ Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області було порушену кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України (а.с.5). 23.04.2012 року досудове слідство у кримінальній справі було закінчено та кримінальну справу з обвинувальним висновком направлено для судового розгляду (а.с.6-16). 14.05.2012 року вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області позивача було визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України та накладено стягнення у вигляді штрафів в межах санкції статті (а.с.17). Ухвалой апеляційного суду Одеської області від 06.12.2012 року за наслідками розгляду апеляцій прокуратури та засудженої [PERSON] обвинувальний вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14.05.2015 року було скасовано, справа направлена прокурору Великомихайлівського району Одеської області для додаткового розслідування (а.с.20-21). При цьому в ухвалі суду апеляційної інстанції було зазначено, що при розгляді справи в суді першої інстанції судом не з»ясовано, чи розуміла [PERSON] пред»явлене їй звинувачення, не встановлено, в чому конкретно вона визнавала себе винуватою. Також вказано на недоліки досудового слідства. 24.01.2013 року [PERSON] заступником начальника Великомихайлівського РВ ГУМВС Українив Одеській області було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,4 ст. 358 КК України (а.с.22-23). 04.10.2013 року вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області [PERSON] була визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,4 ст. 358 КК України та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафів в межах санкції статті (а.с.25-26). Ухвалой апеляційного суду Одеської області від 20.12.2013 року за результатами розгляду апеляції [PERSON] на вирок суду першої інстанції, обвинувальний вирок суду першої інстанції було скасовано, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито за відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,4 ст. 358 КК України, запобіжний захід стосовно [PERSON] у вигляді підписки про невиїзд було скасовано (а.с.28-30). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем надано достовірні докази щодо незаконного порушення відносно неї кримінальної справи, притягнення її як обвинуваченого, та закриття кримінальної справи з підстав відсутності в її діях складу кримінальних правопорушень та приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Порядок відшкодування зазначеної шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». П.1 ч.1 ст.1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п.17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд вважає, що незаконні дії органів досудового слідства та суду у зв'язку із порушенням кримінальної справи відносно [PERSON], пред'явленням їй обвинувачення у вчиненні злочинів, обранням запобіжногог заходу, засудженням, завдали позивачу моральних страждань. Щодо неї відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань, погіршенні стосунків з оточуючими. Пред'явлення обвинувачення у вчиненні злочинів, пов»язаних з підробленням документів, спричинило їй глибокі моральні страждання, заплямували як її репутацію, так і репутацію членів її сім'ї. Порушенням кримінальної справи відносно позивача було сформовано негативну суспільну оцінку ділових і професійних якостей [PERSON] при виконанні нею службових обов'язків. Під час застосування до позивача міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд [PERSON] була позбавлена конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. П.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості, врахує тривалість, характер, глибину та обсяг його страждань, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Так, Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" з 01.01.2015 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала під слідством та судом у період з 24.02.2012 року по 20.12.2013 року., що становить 21 календарний місяць 26 днів. Таким чином, розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, не може бути меншим ніж 25578 грн., виходячи із розрахунку: 21 місяць х 1218 грн. Але при визначенні розміру шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує інші встановлені під час розгляду справи фактичны обставини, а саме: вік обвинуваченої, те, що вона займала керівну посаду на підприємстві, де тривалий час працювала, те, що звинувачення стосувались підробки документів, що, на думку суду, негативно вплинуло на професійну репутацію позивача та позбавило її можливості працевлаштування за фахом та наявними трудовими навиками. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, отриманих позивачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої [PERSON] за час перебування під слідством і судом необхідно визначити в розмірі 40\~000,00 гривень. Посилання відповідачів на ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди суд визнає безпідставними, оскільки само по собі неправомірне притягнення до кримінальної відповідальності є підставою для компенсації спричиненої моральної шкоди. Згідно п.16 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011 Казначейство України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі України. Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державна казначейська служба України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Підпунктом 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України передбачено, що Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду має провадитися за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові суми відшкодовуються Казначейством України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. На підставі наведеного,

Outcome: partial