Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири [ADDRESS] в розмірі п'яти тисяч, посилаючись на те, що 13 січня 2013 року з вини відповідача відбулося залиття квартири позивача, у зв*язку з чим позивачу була спричинена майнова шкода, також зазначає, що залиттям квартири позивачу було заподіяно і моральну шкоду, на відшкодування якої просить стягнути з відповідача 5000 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що причина залиття не встановлена, матеріальної шкоди не завдано, спричинення моральної шкоди позивачем не доведено. Просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного: Судом встановлено, що позивач є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Актом про залиття від 28.01.2013 року встановлено факт залиття зазначеної квартири, що мало місце 14 січня 2013 року та зазначено, що причиною залиття є вихід з ладу самостійно встановленого мешканцем квартири [NUMBER] лічильника ГВП. Згідно п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинковх територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Згідно додатку № 4 до зазначених Правил, у акті, зокрема, зазначається що трапилось, причини та наслідки залиття, акт складається комісією у складі головного інженера виконавця послуг, майстра, слюсаря-сантехніка, з актом ознайомлюються мешканці квартир. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи(п.2.Постанови Пленуму ВСУ Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992, № 6). Підстави цивільно-правової відповідальності за моральну шкоду аналогічні (п.5 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995, № 4). Враховуючи викладене, недоведеність заподіяння моральної шкоди на сумму в 5000, 00 гривень, суд вважає, за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 500 гривень моральної шкоди. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у справі у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial