Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути із відповідача матеріальні збитки в розмірі 4906,80 грн. завдані в результаті ДТП та витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 08.11.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Gonow Jetstar», д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд на опору лінії електропередач №10 ПЛ-0,4 кВ ТП 43, чим спричинив її пошкодження, що в свою чергу призвело до обриву лінії електропередач, в результаті чого без світла залишились житлові будинки по вул. Щорса та по пров. Андріївському. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 05.05.2016 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що о 01 год. 20 хв. 08.11.2014 року [PERSON] керував автомобілем "Гонов" державний номер [NUMBER] по вул. Андріївська в м. Житомирі не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля марки "Гонов" державний номер [NUMBER] [PERSON] що підтверджується копією постанови Богунського районного суду м. Житомира від 08.12.2014 року. Зазначена постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 19.12.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і доказуванню не підлягає. Зі змісту копії акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року вбачається, що витрати на проведення робіт по заміні опори на ПЛ-0,4кВ р-н ТП-43 становлять 4906,80 грн. Загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність вини особи, яка її завдала (ст. 1167 ЦК України). Відповідно до п. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Нормами ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Зі змісту правової позиції викладеної у справі № 6-2808цс15 при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved