Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

25 березня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача в якому просила судпозбавити батьківських прав [PERSON] - [INFO] , відносно доньки [PERSON] - [INFO] . Свій позов обґрунтовувала тим, що 12 жовтня 2017 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . 27 листопада 2019 року шлюб за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Позивач зазначає, що ще у шлюбі відповідач почав зловживати спиртними напоями, чим ставив її в складне матеріальне та моральне становище, не працював, за три місяці до родів взагалі її покинув, тому їй до самого народження доньки прийшлось важко працювати. Позивач вказує на те, що до народження дитини вони із [PERSON] проживали окремо, через те що він почав зловживати алкоголем. У лютому 2018 року позивач переїхала до своєї матері, чоловік пив і не працював. Умовою на збереження сім`ї було те, щоб він влаштувався на роботу. На 7-му місяці вагітності позивача сторони знов зійшлись, бо відповідач влаштувався на роботу, але протримався місяць. Позивач зазначає, що до народження дитини вона знаходилась на зберіганні у лікарні, відповідач їй не допомагав. Допомагала мама і друзі, а відповідач знов почав пити і до самих пологів вони не спілкувалися, за день до пологів він приїхав тверезий, попросив пробачення. Коли дитині було 3 місяці, він зірвався, були сварки, це все чула бабуся позивача, яка живе поруч. Потім позивач знов переїхала до мами і сторони перестали спілкуватись. Позивач вказує, на численні випадки не надання допомоги ні їй, ні дитині. Так, зокрема, в ніч на Новий 2019 рік у дитини була висока температура під 40, позивач разом з дитиною потрапили у лікарню " Борис ". Позивач телефонувала відповідачу, прохала про допомогу. Відповідач не відреагував, не допоміг ні спільній дитині, ні їй. Перетелефонував лише 5-го січня, але навіть не запропонував оплатити ліки. До червня 2019 року сторони не спілкувалися, а в червні відповідач подзвонив, та повідомив про бажання розлучитися. Позивач зазначає, що за призначеннями лікарів дитині необхідно оздоровлюватись у гірських районах та на морі. Вона зверталась неодноразово до відповідача із письмовими заявами про надання дозволу для виїзду із дитиною за кордон на оздоровлення. [PERSON] жодного разу не відреагував.Донька проживає разом із нею та бабусею, що підтверджується Актами про обстеження житлово-побутових умов від 24.06.2019 року, від 25.07.2019 року, від 28.08.2019 року, від 25.09.2019 року, від 23.11.2019 року.Жодного разу відповідач не привітав доньку із днем народження чи будь яким святом чи то з Новим роком, чи із Святим Миколаєм . Відповідач не піклувався і не піклується про вільний час дитини, оздоровлення, виховання, самоусунувся від виховання і утримання дочки, тобто від виконання своїх батьківських обов`язків. З дитиною батько не проживає майже з народження. Згідно судового наказу від 29 травня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі № 361/3240/19 стягнуто із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , уродженця міста Ленінськ-Кузнецький, Кемеровська область, Російська Федерація, на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду 08 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує. Ухилення відповідача, як батька, від виконання своїх обов`язків, значиться в тому, що він не піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема:не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання;взагалі не спілкується з дитиною. Жодного разу не приїздив до дитини на день народження, на інші свята, жодного разу не спілкувався з дитиною навіть телефоном;не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, не відвідував з дитиною гуртків. 06 травня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 14 травня 2021 року. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про можливість розгляду справи у її відсутності та відсутності позивача. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, та одночасно нотаріально посвідчену заяву в якій він не заперечує про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки - [PERSON] , оскільки участі у вихованні, навчанні, утриманні дитини він не приймає.Також у заяві зазначив, що не заперечує, щоб справа про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки, розглядалася в усіх компетентних органах, в тому числі у суді, за його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно ч.1, 2, 4, ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, тому вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що 12 жовтня 2021 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER] . [INFO] народилась [PERSON] , про що Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 27 листопада 2019 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. В актах обстеження житлово-побутових умов від 04 червня 2019 року, 25 липня 2019 року, 28 серпня 2019 року, 25 вересня 2019 року, 23 жовтня 2019 року зазначено, що депутат Коваленко В.М. на підставі звернення [PERSON] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , провела обстеження та виявила, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] на одній житловій площі, зі слів матері батько дитини [PERSON] взагалі не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні їх доньки. Згідно судового наказу від 29 травня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі № 361/3240/19 стягнуто із [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , уродженця міста Ленінськ-Кузнецький, Кемеровська область, Російська Федерація, на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду 08 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. 10 липня 2019 року постановою заступника начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Роєнком Р.В. відкрито виконавче провадження за № 59508037 на підставі судового наказу № 361/3240/19 виданого 29 травня 2019 року. Згідно розрахунку заборгованості по ВП № 59508037 за період з травня 2019 року по лютий 2021 рік за [PERSON] нарахована заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 61357 грн. 60 коп. Також позивачем надані рахунки на оплату оздоровчих послуг на дитину, квитанції АТ "ПриватБанк" про оплату ЗДО "Джерельце", результати досліджень та квитанції оплати таких досліджень у лабораторії "Сінево", оплачені нею, що свідчить про те, що батько не несе матеріальних витрат на утримання дитини та на турбується про її здоров"є. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 27 квітня 2021 року № 318 вирішено надати до Броварського міськрайонного суду Київської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У висновку, який є додатком до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 27 квітня 2021 року № 318, зазначається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи , які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та про поновлення батьківських прав" від 30.03.2007р. № 3 ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її самостійного самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Пунктами 2 та 4 ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі "М.С. проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини,захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що дійсно батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини [PERSON] , не в повній мірі піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її як фізичний так психологічний розвиток як складову виховання. За період з дня народження та по день подачі позову до суду не приклав зусиль для забезпечення належного проживання, розвитку, догляду донькою. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а тому задовольняє позов. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд також стягує із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений останньою, та що підтверджується квитанцією АТ ПриватБанк від 23 березня 2021 року в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved