Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, спричиненого трудовим каліцтвом . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 14.01.2002 року перебуває у трудових правовідносинах з ДП "Селидіввугілля» ВП Шахта «Росія», в результаті довгого часу праці в шкідливих умовах позивач отримав професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (одна-два). 19.04.2016 року висновком МСЕК [PERSON] вперше була встановлена стійка втрата професійного працездатності в розмірі 25%, інвалідність перша «Б». Пошкодженням здоров'я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, було змінено його звичний уклад життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення. З наведених підстав [PERSON] звернувся до суду, та просить стягнути з відповідача 12500,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Позивач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача ДП «Селидівугілля» ВП Шахта «Росія» у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, вивчив матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 16.04.1998 року по теперішній час [PERSON] працює у вугільній промисловості. В період часу з 14.01.2002 року по теперішній перебуває у трудових відносинах з ВП "Шахта Росія" ДП «Селидіввугілля», що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача (а.с. ). Як вбачається з повідомлення № 176 від 23.03.2016 року форма П-3, клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМНУ» поставлений основний діагноз [PERSON] - хронічний бронхіт ІІ ст.., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст. - захворювання професійне, встановлено вперше. Найменування факторів виробничого середовища та трудового процесу, що спричинили професійне захворювання: пил (а.с.7). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання ДУ «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» від 22.03.2016 року №10/296 [PERSON] встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст.., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст.. - захворювання професійне, встановлено вперше (а.с.8). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.04.2016 року за формою П-4, було встановлено, що професійне захворювання [PERSON] за діагнозом: хронічний бронхіт ІІ ст.., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (один-два) ст.. - захворювання професійне, яке встановлено вперше, виникло за умов тривалої роботи в умовах запиленості повітря робочої зони ГРОЗ дільниці №4, яка перевищувала ГДК пилу. Підземний стаж 11 років 8 місяців, у томі числі за професією - ГРОЗ - 9 років 4 місяців, з них на ВП «Шахта Росія» - 9 років, ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» - 4 місяці. Причина професійного захворювання: недосконалість технологічних процесів. Перевищення ГДК пилу на робочому місці ГРОЗ дільниці №4 ВП «Шахта Росія» - 3,9 - 12 разів, невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом на дільниці №4 ВП «Шахта Росія Відповідно до довідки серії АБ № 0044596 від 19.04.2016 року, виданої МСЕК [PERSON] первинно встановлена 1 «Б» група інвалідності, з встановленням втрати професійної працездатності 25% (а. с. 9). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров"я. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 11,60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач отримав хронічне професійне захворювання, у зв'язку з тривалим перебування у трудових відносинах з відповідачем, при наявності шкідливих умов праці, що було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 06.04.2016 року, що в свою чергу заподіює йому моральні страждання, в результаті чого він змушений зараз докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання він зіткнувся з труднощами побутового плану. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки професійного захворювання, постійно потребує систематичного лікування та оздоровлення. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також стан здоров'я позивача, характер, тривалість, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, він знаходиться під наглядом лікарів, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні, а також враховує час праці позивача саме на підприємстві відповідача. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 12500 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. З огляду на вищевикладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 7500 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст. 88 ч.2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial