Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до КП "Білгород-Дністровськтеплоенерго" про зобов`язання списати з особового рахунку квартири [ADDRESS] заборгованість за опалення, що становить 10767 грн. В обгрунтування вимог заяви позивач зазначає, що 19.02.2018 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду було стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за опалення у межах 3-х річного строку позовної давності в сумі 11395 грн. на користь відповідача. 02.10.2018 року позивач звернулася з листом до КП "Білгород-Дністровськтеплоенерго" про списання з особового рахунку суми заборгованості в розмірі 10767 грн (22 162 грн. - сума стягнення 11 395 грн.), але позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що в рішенні суду не вказано про списання залишка боргу в розмірі 10767 грн., що являється дебіторською заборгованістю, про що позивач отримала лист №01-1-348 від 03.10.2018 року. З огляду на викладені обставини, позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2018 року провадження по справі було відкрите, визначено розгляд справи проводити в порядку cпрощеного позовного провадження. Відповідач не надав до суду відвизу на позовну заяву, у зв`язку із чим відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснити у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановивши відсутність підстав передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступні для того законні підстави. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється абонентом КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яке надає послуги з опалення її квартири [ADDRESS] . Між сторонами виникли правовідносини з оплати за надані житлово-комунальні послуги, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. 19.02.2018 року Білгород-Дністровським міськарйонним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь КП "Білгород-Дністровськтеплоенерго" заборгованість за опалення у межах 3-х річного строку позовної давності, а саме: за період з 25.10.2014 року по 25.10.2017 року у розмірі 11 395, 24 гривні. Вказаним рішенням встановлено, що у [PERSON] за період з 2002 року по 01.11.2017 рік наявна заборгованість, яка становить 22 162 грн. 72 коп. Однак, судом до правовідносин, які виникли між сторонами з приводу стягнення заборгованості за опалення, за клопотанням позивача було застосовано строк позовної, у зв`язку із чим стягнуто заборгованість в межах трирічного строку позовної давності. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або осба, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на те, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2018 року по справі №495/5283/17 було встановлено пропуск КП "Білгород-Дністровськтеплоенерго" строку позовної давності щодо вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за опалення в розмірі 10767 грн. за період 01.01.2002 року по 24.10.2014 року, що стало підставою для відмови у позові в цій частині. У суду наявні обгрунтовані підстави для списання суми боргу з особового рахунку позивача за вказаний період в розмірі 10767 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого чи майнового права та інтересу, способи захисту вказані у частині 2 даної статті. Разом з тим, суд може захистити цивільне право чи інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, тому вирішуючи питання про належність обраного позивачем способу захисту своїх прав, суд виходить з того, що зобов`язання до списання заборгованості є єдиним можливим засобом захисту права позивача на забезпечення його прав та інтересів.

Outcome: approved