Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON], у якій просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача та зняття останнього з реєстраційного обліку в будинку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що йому на праві приватної власності належить вищевказаний житловий будинок. У вказаному будинку, окрім нього та його сім'ї, проживає колишній чоловік його дочки (колишній член сім'ї) [PERSON], який систематично порушує правила співжиття, зловживає алкоголем, вчиняє сварки, за оренду житла та спожиті комунальні послуги, електроенергію кошти не сплачує, чим робить неможливим для інших проживання з ними в одному будинку. На вимоги висилитись з будинку в добровільному порядку відповідач відмовляється, чим порушує його, [PERSON] право як власника житла. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на обґрунтування викладенні в позовній заяві, просить позов задоволити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Поряд з цим пояснив, що на його пропозицію укласти договір оренди житлового приміщення відповідач категорично відмовився. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі та заперечення не подав. Згідно вимог статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Будучи допитаними в якості свідків [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що [PERSON] з 2012 року зловживає алкоголем, постійно вчиняє за місцем проживання безпідставні сварки з іншими мешканцями в тому числі і з власником будинку. Відмовляється добровільно виселитись або сплачувати орендну плату, нести витрати за спожиту електроенергію, газ та інші комунальні послуги. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Так, з 18.12.1983 року позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в смт.Квасилів, вул.Богдана Хмельницького, 21 Рівненського району Рівненської області, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.04.1988 року зареєстрованого в реєстрі за №410. 04.06.2010 року, після укладення шлюбу із дочкою позивача - [PERSON], за згодою останнього, відповідач вселився у вказаний житловий будинок, як член сім'ї власника житла, де проживає по даний час. 05.05.2012 року о 21. год. 00 хв. [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS], безпричинно вчинив сварку із своєю дружиною, в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, образливими словами, чим завдав моральної та психологічної шкоди здоров'ю потерпілої, що підтверджено постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 30.07.2012 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. 21.04.2013 року о 18 год. 00 хв. [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS], повторно безпричинно вчинив сварку із своєю дружиною, в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, образливими словами, чим завдав моральної та психологічної шкоди здоров'ю потерпілої, що підтверджено постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 08.07.2013 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. В червні 2013 року з приводу вчинення [PERSON] насильства в сім'ї, з останнім, в присутності селищного голови була проведена профілактична бесіда працівниками Квасилівського селищного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, про що свідчить лист голови Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області №82 від 14.06.2013 року. 27.06.2013 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про сплату орендної плати за зайняте житло в будинку за адрессою: [ADDRESS] або виселення із вказаного житла, яка відповідачем отримана 21.07.2013 року та залишена без уваги. Незважаючи на заходи громадського впливу, 14.09.2013 року о 15 год. 00 хв. [PERSON] за місцем свого проживання в [ADDRESS], безпричинно вчинив сварку із своєю дружиною, в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою, образливими словами, чим завдав моральної та психологічної шкоди здоров'ю потерпілої, що підтверджено постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.10.2013 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Статтею 157 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, зокрема якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця (власника житла) або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи, що [PERSON] вищевказаним систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для [PERSON] та інших членів його сім'ї спільне проживання з ним в будинку [ADDRESS] та приймаючи до уваги, що заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, суд приходить до переконання про необхідність захисту права позивача, як власника житла, шляхом виселення відповідача із вказаного будинку без надання іншого житла. Поряд з цим, суд вважає, що позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 04.06.2010 року, про що свідчить відмітка в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS]. Стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року (в подальшому по тексті "Закон") дає визначення терміну "реєстрація". Реєстрація, це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно вимог ст. 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Статтею 7 Закону визначений порядок зняття з реєстрації місця проживання, а саме: зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, підстав на право користування житловим приміщенням. Аналіз вищезазначеного Закону дозволяє зробити висновки, що суд не є органом, який має право знімати фізичну особу з реєстрації (як це просить позивач), зняття з реєстрації здійснює відповідний орган реєстрації при наявності підстав передбачених ст. 7 Закону, в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення особи. Таким чином, суд не має жодних правових підстав для зняття відповідачів з реєстрації. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесенні ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі ст.ст. 3, 7, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved