Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування вимог в заяві зазначено, що [INFO] померла дочка заявниці - [PERSON] , яка проживала без шлюбу з відповідачем - [PERSON] . [INFO] у відповідача та [PERSON] народилася дитина - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком дитини було записано [PERSON] . З 2008 року мати дитини та відповідач припинили спільне проживання і дитина проживала з матір`ю. Після смерті [PERSON] заявниця забрала онука [PERSON] до себе і з того часу він проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не підтримує зі своєю дитиною ніяких зв`язків, матеріальну допомогу не надає, життям дитини не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду Миколаївської області. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність представника та відсутність заперечень проти позову. Дослідивши письмові докази (копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію свідоцтва про народження [PERSON] , копію довідки Лоцкинської ЗОШ, копію довідки Новоолександрівської ЗОШ, копію акта обстеження, висновок Баштанської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" №-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. При розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання батьком обов`язків щодо виховання дитини. Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку [PERSON] суд розцінює як ухилення від виховання дитини. На думку суду, діями відповідача тривалий час порушуються права дитини на отримання належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони навмисно ухиляються від виконання своїх обов`язків. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки. За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Судові витрати покладаються на відповідачку на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved