Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи Інспекція Державного архітектурно - будівельного контролю в Полтавській області, Полтавська міська рада з позовною заявою про знесення самочинно збудованого нерухомого майна 16.06. 2014 р. відповідачами подано зустрічний позов про визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS]. 09.07.2014 року від представника відповідачів [PERSON] подана заява про залишення зустрічного позову про визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] без розгляду. 04 .09.2014 р. за клопотанням представника відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] судом призначено судово - технічну експертизу по справі. Листом № 11687 від 22.12. 015 р. експерт повідомив про неможливість проведення експертизи в зв'язку з тим, що не були надані додаткових матеріалів та забезпечення обстеження експерту , не здійснена попередня оплата . Оскільки клопотань про призначення експертизи від інших учасників процесу до суду не надходило, суд розглядає справу згідно документальних доказів, залучених до матеріалів справи. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з"явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Інспекція Державного архітектурно - будівельного контролю в Полтавській області подав до суду заяву про розгляд без його участі. Представник третьої особи Полтавської міської ради подав до суду заперечення проти позову. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Судом встановлено наступне. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 211,4 кв.м., що складається з: перший поверх: веранда площею 12,2 кв.м., коридор площею 13,6 кв.м., топочна площею 1,3 кв.м., кухня площею 16,0 кв.м.м, кімната площею 19,0 кв.м., кімната площею 35,3 кв.м., санвузол площею 7,9 кв.м., другий поверх: хол площею 38,1 кв.м., санвузол площею 8,0 кв.м., кімната площею 10,4 кв.м., кімната площею 14,3 кв.м., кладова площею 4,9 кв.м.м,веранда площею 4,7 кв.м., веранда 2,43х7,40 кв.м. та господарські будівлі та споруди: погріб №2, ворота огорожі№3, огорожа№4, вимощення, що розташовані на земельній ділянці площею 672 кв.м., розподіленої рішенням Окятбрського районного суду від 17.02.2009 р. №2-19/09. В 2011 році співвласники земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] почали проводити перебудову квартири №3 шляхом повної заміни несучих і огороджувальних конструкцій та збільшенням габаритних розмірів площі забудови. Станом на час звернення з позовом роботи по перебудові перебувають в стадії зведення стін першого поверху із газобетонних блоків без монтажу перекриття, тобто частина будинку містить квартири у незавершеному стані. Внаслідок проведення відповідачами за первісним позовом незаконного самочинного будівництва в житловому приміщенні [PERSON] почали рушитись стіни. Відповідно до висновку експертного будівельно - технічного дослідження №52 від 14.03.2014 р. при проектуванні та будівництві незавершеної будівництвом прибудови із газобетонних блоків [PERSON], [PERSON] не було враховано особливі та складні геологічні умови майданчику забудови та не були прийняті заходи для забезпечення захисту об'єкта прилеглої забудови - житлового будинку від техногенного впливу будівництва. Таким чином, на підставі проведеного дослідження, експертом зроблений висновок, що прибудова із газобетонних блоків негативно впливає на стан житлового будинку в якому мешкає позивачка з дітьми, без прийняття мір щодо розбирання конструкцій прибудови (розвантаження основи) та проведення посилення основ (ґрунтів) житлового будинку можливе подальше погіршення технічного стану будинку аж до аварії. Згідно з висновками, викладеними в технічному звіті за результатами інженерно - геологічних вишукувань на території земельної ділянки за адресою [ADDRESS] при експлуатації ділянки необхідно забезпечити додаткові конструктивні заходи по підвищенню жорстокості будівель (металеві тяжі, монолітний пояс тощо). При будівництві нових споруд передбачити такі заходи на стадії проектування. Положення частини 1 статті 376 ЦК України, дають підстави для висновку, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво об'єкту нерухомого майна на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, здійснене без належного дозволу чи проекту, або з порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до норми частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Наведена норма закону передбачає три окремі підстави для визнання будівництва самочинним та відповідні правові наслідки для особи, яка його здійснила. Зокрема, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб (частина 4 статті 376 ЦК України). Таким чином аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту, крім передбаченого частиною 3 статті 367 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом є знесення такого будівництва. При цьому, під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (стаття 9 Закону України від 20 травня 1999 року "Про архітектурну діяльність"). Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність". Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до Законів України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про основи містобудування", здійснення будівництва на земельних ділянках, не наданих відповідно до вимог закону, без отримання дозволів на будівництво та виконання будівельних робіт, без розроблення і затвердження проектної документації, є самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством. Отже, застосування до забудовника санкцій у вигляді знесення об'єкта самочинного будівництва закон пов'язує з порушенням ним встановленого порядку забудови території і використання земель. Відповідачі за позовом проводять будівництво із газобетонних блоків поряд з житловим приміщенням без документів, які б підтверджували її право на розміщення вищезазначеного об'єкта будівництва на території м. Полтава, що суперечить ч.4. ст. 33 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою визначено, що розміщення об'єктів будівництва на території населених пунктів та за їх межами під час комплексної забудови території здійснюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради відповідно до її повноважень шляхом надання містобудівних умов та обмежень або видачі будівельного паспорта відповідно до містобудівної документації. Таким чином, відповідачі за позовом своїми діями, а саме самовільним будівництвом прибудови із газобетонних блоків без відповідних дозволів та проекту, яким передбачено забезпечити додаткові конструктивні заходи по підвищенню жорстокості будівель (металеві тяжі, монолітний пояс тощо) , порушили моє право та право моїх дітей на безпеку проживання та вільне, ефективне та безпечне використання будинку [PERSON] Відповідно до правових позицій, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо. Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно листа Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Полтавській області від 27.03.2014 р. №7/16-03/1-15/2011 [PERSON] та [PERSON] не з'являються до Інспекції для надання пояснень з приводу незаконного виконання будівельних робіт. Подальше зволікання призводить до того, що будинок [PERSON] продовжує рушитись, а іншого місця проживання у позивача не має. Матеріалами цивільної справи підтверджено, що внаслідок незаконної, самочинної перебудови квартири №3 шляхом повної заміни несучих і огороджувальних конструкцій та збільшенням габаритних розмірів площі забудови [PERSON] позбавлена права користуватись своїм майном - житловим приміщенням. Належними документальними доказами, залученими до матеріалів справи, підтверджено, що незаконні дії відповідачів за первісним позовом загрожують життю сім'ї позивачки за первісним позовом за первісним позовом, оскільки подальше самовільне будівництво загрожує аварією житлового будинку. Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України зустрічний позов про визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] суд залишає без розгляду у зв"язку з поданою заявою. Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права. Вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен з'ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав особи, яка звернулася до суду з позовом. Якщо суд при розгляді справи встановить, що право позивача не є порушеним (оспореним, невизнаним), він відмовляє у задоволенні позову, адже судовому захисту підлягає тільки порушене право. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності може бути особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Відповідно до ст. 376 ЦК України, на яку посилається позивач, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, необхідною умовою для визнання права власності на самочинне будівництво за ч. 5 ст. 376 ЦК України є знаходження вказаного об'єкта на земельній ділянці, наданій в користування. Суд приймає до уваги, що на момент прийняття рішення по справі позивач за зустрічним позовом не надав доказів виділення йому земельної ділянки у встановленому порядку на якій здійснено самочинне будівництво. Частиною 2 ст. 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав визначені Законом України від 01.07.2004 р. № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно зі ст. 2, ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно. За приписами п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 26 Закону України від 17.02.2011 р. № 05-5-44/7405 "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, яке засвідчується документами, визначеними у ст. 39 вказаного Закону. Відповідачами не надано суду документ, який підтверджує прийняття в експлуатацію зазначеного ним об'єкту у відповідності до законодавства. Зазначені вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову про визнання права власності на самочинно збудовану будівлю.

Outcome: approved