Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його ти, що 26.10.2007 року між АКБ «Форум», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0202/07/17-CL, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 дол. США. Зобов'язання щодо надання Позичальнику [PERSON] кредитних коштів позивач виконав в повному обсязі, отримання цих коштів відповідачем підтверджується заявою на видачу готівки № 17932 від 26.10.2007р. В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування коштами та можливої неустойки, між банком та позичальником укладено Іпотечний договір, посвідчений 26.10.2007 року державним нотаріусом Ямпільського району Лях В.В., зареєстровано за № 2041, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира за адресою [ADDRESS]. Також в забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування коштами та можливої неустойки, між банком та поручителями [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 0202/07/17-CL від 26.10.2007 року, згідно якого Поручителі прийняли на себе зобов'язання відповідати в повному об'ємі за своєчасне і повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Умови кредитного договору відповідач [PERSON] порушив, зокрема п.п. 2.3., 2.6., 3.3.2., 3.3.7. Уточнюючи позовні вимоги ( т 1.а.с. 70-74 справа 590/531/15-ц) позивач зазначив , що станом на 31.07.2015 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 18315, 56 дол.США що відповідає 400831,68 грн. та складається з: -2289,35 дол. США (еквівалент в грн. - 49476,92) - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; -14935,51 дол. США (еквівалент в грн. - 322782,88) - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; -161,80 дол. США (еквівалент в грн..- 3496,79) - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; -928,90 дол. США (еквівалент в грн. - 20075,10) - сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами; -5000,00 грн. - штраф за порушення умов п. 3.3.7. кредитного договору за не страхування предмету застави. (Згідно п.4.4. кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. крім п.3.3.2. договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн.) А тому ПАТ «Банк Форум» просить стягнути з відповідачів суму боргу, яка складає 18315,56 дол.США та 5000,00 грн. штрафу. Відповідачі по справі, та їх представник з позовом не згодні, звернулись до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним пункту 1.1 передбаченого договору № 0202/07/17-CL , з зустрічним позовом про визнання договору іпотеки недійсним. з зустрічним позовом про визнання недійсним змін та доповнень п.2 кредитного договору № 0202/07/17-CL від 26.10.2007, про визнання недійсним п. 4.1 кредитного договору № 0202/07/17-CL . Зазначили,що п. 1.1 кредитного договору не відповідає вимогам ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» ст.ст. 203. 229, 652,1048,1054 ЦК України. Про визнання недійсним договору іпотеки, крім вище вказаних порушень закону, зазначили, що разом ним у квартирі , що є предметом іптеки мешкають 2 неповнолітніх дітей. Про визнання недійсним договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору,зазначили, що дане доповнення № 2 договору він не підписував, отже даний договір доповнення № 2 до кредитного договору з ним не укладався. Про визнання недійсним п.4.1 кредитного договору зазначили, що п. 4.1 кредитного договору суперечить вимогам Закону України « Про захист прав споживачів».Позивач вважає,що умови кредитного договору порушують принцип справедливості.Згідно зі ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» продавець ( виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є не справедливими, якщо всупереч принципу добросовістності його наслідником є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону україни « Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема. умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Зазначені обставини. на думку позивача, є підставою для визнання відповідного положення кредитного договору недійсним, тому позивач присить визнати недійсним п.4.1 кредитного договору № 0202/07/17-CL від 26.10.2007. Представник ПАТ « Банк Форум» в судове засідання не з'явився,в доповненні до позову збільшив розмір позовних вимог, надав заперечення, щодо зустрічних позовних вимог, де зазначив , що банком виконані всі умови передбачені ст.ст.11,18 Закону України « Про захист прав споживачів» тому кредитний договір був заключений добровільно. Чинним законодавством банк мав право здійснювати валютні операції, тому просить відмовити відповідачу у визнанні недійсним п. 1.1 кредитного договору ( т.1 а.с. 86-88). Щодо визнання недійсним договору іпотеки зазначив , що договір іпотеки був укладений відповідно чинного законодавства, і в задоволенні зустрічних позовних вимог по данному питанню необхідно відмовити ( т.1 а.с. 126-129). Також в запереченні просить відмовити в задоволенні позовних вимог, щодо визнання недійсним договору про зміни та доповнення № 2 до Кредитного договору. ( т. 1 а.с. 23-24 справа № 590/531/15-ц). Щодо визнання недійсним п. 4.1 кредитного договору, просить відмовити в задоволенні позовних вимог надав заперечення ( т.1 а.с. 99-100 справа 590/53115-ц). Крім того надав заяву про застосування позовної давності ( т.1 а.с.77,78,101,103 т.1 справа 590/531/15 -ц). Третя особа представник служби у справах дітей Ямпільської райдержадміністраціїї просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири , оскільки в квартирі проживають 2 неповнолітніх дітей відповідачів. Третя особа, державний нотаріус Лях В.В. в суд не з'явився, надав письмову заяву в якій просить справу розглядати в його відсутність Суд заслухавши сторони по справ, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає. що позовні вимоги ПАТ « Банк Форум» підлягають задоволенню а в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], слід відмовити згідно наступного. Як було встановлено під час судового засідання, 26.10.2007 року між АКБ Форум ( з 19.04.2010 року- ПАТ « Банк Форум») та [PERSON] укладено кредитний договір № 0202/07/17-CL від 26.10.2007 року,згідно якого банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної лінії лімітом кредитування 15000,00 дол. США. Зобов'язання щодо надання Позичальнику Кредитних коштів позивач виконав в повному обсязі, отримання цих коштів позичальником підтверджується заявою на видачу готівки № 17932 від 26.10.2007 р., що станом на 31.07.2015 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 400831,68 грн. що відповідає 18315,56 дол.США, та складається з: -2289,35 дол. США (еквівалент в грн. - 49476,92) - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; -14935,51 дол. США (еквівалент в грн. - 322782,88) - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; -161,80 дол. США (еквівалент в грн..- 3496,79) - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; -928,90 дол. США (еквівалент в грн. - 20075,10) - сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами; також 5000,00 грн. - штраф за порушення умов п. 3.3.7. кредитного договору за не страхування предмету застави. (Згідно п.4.4. кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. крім п.3.3.2. договору позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн.) В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки майнові поручителі позичальника-[PERSON] та [PERSON] 26.10.2007 р. уклали з банком іпотечний договір,посвідчений нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори Лях В.В.,зареєстрований в реєстрі за № 2041, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, що знаходиться в [ADDRESS] та належить майновим поручителям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.11.2005 р. Ямпільською селищною радою та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 17.11.2005 р. Ямпільською селищною радою та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 17.11.2005 р. Глухівським БТІ за № 16242759. Повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами [PERSON] зобов'язався проводити згідно п. 1.3., 2.3., Кредитного договору, а у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу банку штрафні санкції , передбачені розділом 4 Кредитного договору. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі в розмірі 13 процентів річних. Згідно пункту 4.1. договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за не своєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, взаємні зобов'язання сторін були напряму вказані в кредитному договорі ( т.1 а.с. 7-17). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Суд вважає, що Договір про надання споживчого кредиту № 0202/07/17-CL оформлено згідно вимог цивільного законодавства, скріплено підписами працівника ПАТ «Банк Форум » та печатками з однієї сторони і підписами [PERSON] позивача за зустрічним позовом з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. В порушення умов Договору, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість за кредитом. Позовні вимоги [PERSON] є такими, що не підлягають задоволення, у звязку з наступним: Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обгрунтування позовних вимог [PERSON], як позивач за зустрічним позовом зазначає: При укладанні Договору про надання споживчого кредиту Банком було порушено ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачав обовязок банку перед укладенням договору про надання споживчого кредиту повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови-наявні форми кредитування, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У звязку з необізнаністю позивача з несправедливими умовами кредитного договору [PERSON] не усвідомлював реальних наслідків укладеного правочину. Вищезазначені обставини свідчать про те, що позичальник намагається ввести в оману , стосовно проведеної процедури укладання договору про надання споживчого кредиту № 0202/07/17-CL. Слід зазначити, що пунктом 7.2 Кредитного договору сторонами констатовано, що перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».Підписи позичальника [PERSON] як у Кредитному договорі так і у доповненні до п.11 договороа від 16.09.2010 р. ( а.с. 13 т.1) свідчать про ознайомлення позивача з умовами кредитування, а також письмовим повідомленням останнього про умови кредиту. Крім цього, відповідно до пункту 7.2 Кредитного договору, підписання договору позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Крім того у матеріалах справи ( т.2 а.с. 27) є заява [PERSON] на ім'я ПАТ « Банк Форум» про реструкторизацію виплат боргу, який написаний в день підпису договору про внесення змін та доповнень п.2 до кредитного договору. Натомість, у зустрічний позовній заяві [PERSON] зазначає, що на момент підписання, не знав про вимоги додаткової угоди. Тобто, в даному випадку не порушене жодне право [PERSON] оскільки він мав змогу ознайомитись із всіма умовами оформлення кредитного договору попередньо, до підписання цього договору. Суд вважає якщо позивач належним чином не ознайомився із змістом кредитного договору, то в його діях вбачається власна недбалість. Помилка внаслідок власного недбальства позивача не є підставою для зміни Договору в односторонньому порядку чи визнання його недійсним. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. Ч 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору, в даному випадку це 26 жовтня 2007 року. Однак, споживач [PERSON] не скористався своїм правом щодо відкликання згоди на укладення договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з положень ст. 1054, ст. 1048 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором. Пунктом 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом першим статті 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, свобода договору означає право громадян та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Так, підписанням договору [PERSON] підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Взаємні права та обовязки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку [PERSON] був добровільним, останній підтвердив згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотриманням положень Закону України «Про захист прав споживачів». Ніяких застережень або зауважень з боку [PERSON] щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, не надано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали згоду на укладення її чоловіком та зятем [PERSON] вищевказаного кредитного договору ( а.с. 14-16 т.1) уклавши договір іпотеки. Правовою засадою визнання недійсним правочину,закладеною законодавцем в ст. 229 ЦК України,- є обов'язкова наявність невідповідності між внутрішньою волею сторони її зовнішнім волевиявленням, спричинена не внутрішнім психічним чи фізичним станом особи, а хибним ( помилковим) сприйняттям обставин,обумовленим їх властивостями. Помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину,неправильного розуміння сторонами одна одної в ході переговорів,помилкового тлумачення закону, дій третіх осіб тощо.Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення.При цьому під помилкою, що має істотне значення, Цивільний кодекс україни розуміє помилку щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінность або можливість використання за цільовим призначенням. В п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 рок « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено що, «Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин , вчинений під впливом помилки,обману, насильства. зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини , є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину ст. 229 ЦК України, мають існувати саме на момент вчинення правочину .Особа на підтвердження свої вимог про визнання правочину недійсним повинна довести , що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Отже,посилання позивача на приписи ст.ст.203,215,229 ЦК України не мають під собою жодного правового підгрунтя, позаяк договір іпотеки в повному обсязі відповідає вимогам встановленим законом ,-ч.ч.1,2 ст. 18 Закону № 898-ІV, і укладаючи його Позивач розумів його правову природу, права та обов'язки сторін за ним, що безпосередньо зазначено в п.7.2 договору іпотеки. Статтями 525,526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна його умов не допускається. В судовому засіданні було встановлено, що в ксерокопії Додаткової угоди від 23.03.2012 року до кредитного договору, які є в справі, містяться 4 підписи позичальника [PERSON].( т.2 а.с.26) Також в матеріалах справи ( т.2,а.с. 27) є заява від 23.03.2012 року [PERSON] на ім'я ПАТ " Банк Форум» про реструктаризацію виплат боргу, яка написана в день підпису договору про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору, в ксерокопії заяви від 26.10.2007 року ( т.1 а.с. 25) є підпис [PERSON] Також є підпис [PERSON] в ксерокопії заявки про видачу кредиту 15000 дол. США від 18.10.2007 р.( а.с.23т.1). Наявність підпису в заяві від 26.10.2007 року є підстава вважати про отримання коштів [PERSON] а саме в іноземній валюті до умов договору. Данна обставина підтверджує заключення договору про внесення змін та доповнень № 2, де суд вважає, що заява є підставою його заключення. [PERSON] за зустрічним позовом посилається на те,що банк не мав права видавати кредит в іноземній валюті. Однак, з такими доводами, погодитись не можна. Пунктом 1ч.2 ст.92 Конституції України, зазначено, що статус національної валюти та статус іноземних валют на території України встановлюється виключно законами України. Статтею 99 Конституції визначено, що грошовою одиницею України є гривня.. Вищезазначеною статтею визначено правовий статус грошової одиниці України, але не встановлено сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Крім того, згідно з ч.І ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти також обумовлений чинним законодавством. Згідно з ч.2 ст. 198 ЦК України виконання зобов'язань, виражених у національній валюті, здійснюється відповідно до закону. Положеннями ч.І ст.З Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19.02.1993р. "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань. Отже, чинні законодавчі акти передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони встановлення грошових зобов'язань у іноземній валюті. З вищевикладеного випливає, що у випадках, прямо передбачених законом, резиденти мають право здійснювати валютні операції та використовувати іноземну валюту як засіб платежу. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій, що видаються Національним Банком України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 Декрету. ПАТ «Банк Форум» 10.06.2005 року отримав дозвіл №1 Національного банку України на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.5-11 ч.2 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», що підтверджується доказами доданими до справи. Таким чином банка мав право здійснювати торгівлю іноземною валютою та надавати кредити резидентам в іноземній валюті за генеральною Банківською ліцензією Національного банку України, оскільки це передбачено п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Отже, під час укладення кредитного Договору [PERSON] та договору іпотеки [PERSON] та [PERSON] повністю погоджувались з умовами Договорів та підтвердили, що ознайомлені у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Як підсумок суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог [PERSON] та [PERSON] Позов банку є обґрунтований і такий який підлягає задоволенню відповідно до здійсненого аналізу і наданих за приписами ст. 60 ЦПК України сторонами доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved