Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (далі - ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива") про стягнення з ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" банківського вкладу за договором банківського вкладу № 269608 у розмірі 16 000 доларів США, процентів в сумі 68,38 доларів США та 3% річних у сумі 102,57 доларів США, всього 16 170,95 доларів США. В обґрунтування позову зазначила, що 08.01.2014р. вона уклала з ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" договір № 269608 строкового банківського вкладу "Лояльний" на суму 16 000 доларів США. 14.01.2015р. вона звернулася безпосередньо в касу банку із заявою про повернення суми вкладу. Але банк відмовив, посилаючись на відсутність коштів у доларах США. Тому просить суд стягнути з відповідача суму вкладу. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд справу розглянути без його участі та фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.01.2014р. між [PERSON] та ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" укладено договір № 269608 строкового банківського вкладу "Лояльний" на суму 16 000 доларів США (а.с. 8-10). Зазначену суму було внесено позивачем на розрахунковий рахунок, відкритий у банку, що підтверджується копією квитанції №7741 від 08.01.2014р. (а.с. 11). 19.01.2015р. позивач отримала від банку СМС-повідомлення, в якому було зазначено, що на її картковий рахунок зарахована сума вкладу у розмірі 16 000 доларів США. Втім наразі позивач позбавлена можливості отримати ці кошти, оскільки рахунок заблоковано банком. Відповідно до умов договору (розділ 2) відсоткова ставка з 08.01.2014р. складає 11,5 % річних, а з 13.01.2015р. - лише 2 %. Дата повернення вкладу - 13.04.2015р. Строк вкладу - 460 днів. В договорі визначені умови дострокового розірвання договору. Так. Дострокове розірвання здійснюється за письмовою заявою про дострокове розірвання, поданою до банку в період з 1-го по 370-й день - не менш як за 7 (сім) банківських днів, не враховуючи день подання заяви, в період зі 371-го дня - не менш як за 1 (один) банківський день, не враховуючи день подання заяви, або може здійснюватись раніше - за умови сплати вкладником комісійної винагороди. Днем дострокового розірвання є дата заяви. У разі дострокового розірвання в період з 08.01.2014р. по 12.01.2015р. банк здійснює перерахунок процентів з 08.01.2014р. до дня, що передує даті повернення вкладу, за ставкою 0,02 % річних. З 13.01.2015р. по 12.04.2015р. перерахунок процентів за період з 08.01.2014р. по 12.01.2015р. не здійснюється. Банк здійснює перерахунок процентів з 13.01.2015р. до дня, що передує даті повернення вкладу. Вкладник доручає банку при достроковому розірванні договору здійснювати на власний розсуд договірне списання з депозитного рахунку та/або утримувати із суми вкладу при його поверненні надлишково сплачені проценти. Якщо в день дострокового розірвання договору у відповідності до отриманої заяви вкладник не з'явився до банку і не вимагає повернення вкладу, таке письмова заява про дострокове розірвання договору є анульованим, а договір продовжує діяти. Пунктом 3.4.4 договорів передбачено право вкладника на дострокове повернення суми вкладу на умовах та порядку передбачених договорами строкового вкладу. Розділом 4 договору передбачено порядок повернення вкладу. Так, згідно п. 4.2. остаточний розрахунок з вкладником (повернення суми вкладу) у "Дату повернення" здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника. У випадку дострокового розірвання цього договору остаточний розрахунок (повернення вкладу) здійснюється у день дострокового розірвання договору у готівковій формі через касу банку. При достроковому поверненні вкладу банк здійснює перерахунок суми нарахованих процентів відповідно до п.2 цього договору та утримує з вкладу суму надмірно сплачених процентів. Як вказує позивач у своєму позові, позивачу банк роз'яснив, що вона повинна написати заяву про повернення вкладу до 31.12.2014р., так як 13.01.2015р. буде здійснюватися перерахування процентів. Як видно з матеріалів справи 30.03.2015р. [PERSON] звернулась до банку із заявою про повернення суми вкладу 16 004,27 дол. США, відшкодування процентів в сумі 68,38 доларів США та 3% річних в сумі 102,57 дол. США, всього 16170,95 доларів США. У заяві вказала, що оскільки умовами договору передбачали зменшення процентної ставки з 13.01.2015р., то при укладенні договору її попередили, що вона може звернутися до банку із заявою про розірвання договору не пізніше 31.12.2014р., в якій, з метою уникнення перерахунку виплачених процентів, зазначити дату повернення вкладу - 13.01.2015р. 24.12.2014р. вона звернулася до банку із заявою про розірвання договору, в якій вказала дату повернення вкладу - 13.01.2015р. Проте, банк відмовився повертати суму вкладу у готівковій формі, мотивуючи тим, що в касі відсутні готівкові кошти у доларах США. 19.01.2015р. вона отримала від банку СМС-повідомлення, що на її особовий картковий рахунок зарахована сума вкладу у розмірі 16 000 дол. США. Проте, виявилось, що рахунок заблокований і вона не може отримати кошти. Таким чином, банк перерахував вкладу у розмірі 16 090 дол. США на картковий рахунок, чим погодився із розірванням договору. Проте, в порушення умов договору, не видав кошти у готівковій формі, чим позбавив можливості користуватися ними. Гроші вона до цього часу так і не отримала. Відповіді на даний лист також. Факт перерахування на картковий рахунок та блокування грошових коштів підтверджується випискою за рахунком приватного клієнта № 275101-2015/0326 від 26.03.2015р., в якій вказано, що доступна до використання сума (з урахуванням блокування) - 16 004,27 доларів США (а.с. 12). Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із п. 18. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-39цс13 у постанові від 29.05.2013р., якщо позивач у день закінчення строку дії договору банківського вкладу звернувся до банку із заявою про повернення банківських вкладів кожний, то вони засвідчили свої наміри припинити дію договорів. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів. За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013р. у справі № 6-140 цс/13, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. У постанові пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009р. "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами в грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суд повинен у мотивувальній частині рішення привести розрахунки з переведенням іноземної валюти в гривні по курсу, встановленому Національним Банком України, на день ухвалення рішення. Згідно офіційно встановленого курсу НБУ станом на 28.04.2015р., вартість 100 доларів США становить 2 289,86 гривень. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач порушив право позивача на повернення суми вкладу, у тому числі і дострокове, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу за договором банківського строкового вкладу № 269608 від 08.01.2014р. у розмірі 16 000 доларів США, що в еквіваленті складає 366 377,60 гривень, відсотки за вкладом у сумі 68,38 доларів США, що в еквіваленті складає 1 565,80 гривень та 3% річних у сумі 102,57 доларів США, що в еквіваленті складає 2 348,70 гривень, задовольнивши позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved