Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння [ADDRESS]. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 08 жовтня 2002 року, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла позивачу. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася. В поданій до суду письмовій заяві просила розгляд справи провести у її відсутності та позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Вигодської сільської ради в судове засідання не з"явився, від голови сільської ради Олексів Г.В. до суду надійшла заява, в якій такий просив розгляд справи провести без участі представника відповідача. За таких обставин, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] померла [INFO] року в с.Вигода Борщівського району Тернопільської області, що сторонами не оспорювалось, стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 04 червня 1999 року Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з нею в одному будинковолодінні та вступила в управління її спадковим майном, однак спадкових прав на себе не оформила. Наведене підтверджується довідкою Вигодської сільської ради №168 від 04.03.2013 року. Також встановлено, що [INFO] року в с.Вигода Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 18 листопада 2002 року Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, усе своє майно рухоме і нерухоме і на яке вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON], [INFO]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 08 жовтня 2002 року, посвідченого секретарем Вигодської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за №176. Також встановлено, що після смерті [PERSON], позивач по справі [PERSON] у визначеному законом порядку, як спадкоємець за заповітом, заявила про свої спадкові права, отримавши в Борщівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1, 43 га, проте, оформити право власності на будинковолодіння так і не змогла у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що в ході судового розгляду, було стверджено інформацією завідувача Борщівською державною нотаріальною конторою від 06.03.2013 р. за № 253/02-14, матеріалами спадкової справи № 813 від 17.07.2008 р. Поряд з тим, встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], входило будинковолодіння [ADDRESS], в якому померлі проживали та яке відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") [PERSON] та [PERSON] були його членами, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг Вигодської сільської ради за №77 на ім"я [PERSON], довідкою виконавчого комітету Вигодської сільської ради №90 від 01.02.2013 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON] та [PERSON], кожен зокрема, на відповідній правовій основі набули право на ? частину колгоспного двору, який був розміщений по [ADDRESS], проте, за життя у визначеному законом порядку своє право власності на вказаний нерухомий об"єкт не оформили та у відповідному органі не зареєстрували. Відповідно до виписки з рішення Вигодської сільської ради 14-ї сесії 1-скликання від 30 листопада 1993 року, саме [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 45 га. Відповідно до ст.ст. 524, 527, 529 Цивільного Кодексу України ( в редакції від 1963р. чинній на момент смерті спадкодавці) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] за заповітом, після смерті якої заявила про свої спадкові права. Також встановлено, що інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 813 відкритої щодо майна померлої [PERSON] від 17.07.2008 року. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об"ємі. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) ст.ст. 524, 527, 529, 549 Цивільного Кодексу України (в редакції від 1963 р.),

Outcome: approved