Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі відокремленого підрозділу виробнича одиниця «Жданівкатепломережа» 03 квітня 2014 р. звернулося до Кіровського міського суду з позовом до [PERSON] , що є наймачем квартири, про стягнення з неї заборгованості по сплаті за постачання теплової енергії у квартиру [ADDRESS] за період з 01 лютого 1997 р. по 28 лютого 2014 р. у розмірі 21159 грн. 95 коп., які вона, незважаючи на попередження, не сплатила. В позові також поставлене питання про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 243,60 грн. Позивач вказав, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] та фактично користується тепловою енергією, а виробнича одиниця «Жданівкатепломережа» постачає теплову енергію в дану квартиру з 01 липня 2006 р. до теперішнього часу внаслідок реорганізації ВО «Кіровськтепломережа», котра постачала теплову енергію в дану квартиру до цих пір та приєдналася до ВО «Жданівкатепломережа» на підставі наказу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» №124 від 18 квітня 2006 р., що є правонаступником всіх прав та обов'язків ВО «Кіровськтепломережа». Представник позивача Биковська Олена Сергіївна направила в суд заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, вказавши, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, що приймає участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності, в зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу у відсутності представника позивача Биковської О.С. Відповідачка [PERSON] просила застосувати позовну давність та відмовити у тій частині позову, строк позовної давності на яку сплив, просила вважати на те, що вона строк позовної давності не переривала, оскільки заборгованість ніколи не сплачувала та не укладала договору реструктуризації заборгованості; визнала позов у межах строку позовної давності в сумі 9046 грн. 94 коп. та пояснила, що згодна з нарахованою сумою у межах строку позовної давності. Відповідач пояснила, що вона є наймачем вказаної квартири, користується послугами теплопостачання і тому сама повинна нести обов'язок по сплаті заборгованості, оскільки є єдиним повнолітнім членом сім'ї. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справі, суд вважає, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково. Згідно із ст. ст. 67,68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, каналізація, теплова енергія ) наймачами повинна проводиться щомісячно. Це ж положення міститься в ст. ст. 815, 816, 820 ЦК України 2004 р. та у п.14, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковою територією, затверджених Постановою КМ України № 572 від 8 жовтня 1992 р. Згідно зі ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором, а відповідно до ст. 816 ЦК України саме наймач несе відповідальність перед наймодавцем за порушення умов договору особами, які проживають разом з ним. Разом з тим відповідно до ст. 64 ЖК України, що є спеціальною нормою закону щодо житлових прав та обов'язків, повнолітні члени сім"ї наймача несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по обов'язкам, що випливають з договору найма житлового приміщення. Відносини з приводу теплопостачання фізичними особами регулюються: ЦК України, Законами України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-1У від 24 червня 2004 р. з наступними змінами, "Про теплопостачання" №2633- 1У від 02 червня 2005 р. з наступними змінами, Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 р. зі змінами, внесеними постановами КМ України №1268 від 31 жовтня 2007 р., №933 від 03 вересня 2009 р., №151 від17 лютого 2010 р.; Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМ України №1198 від 03 жовтня 2007 р. Згідно ст. 1, 19, 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач - фізична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору, зобов'язаний щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману (спожиту) теплову енергію. Таким чином, у відсутності договору на споживання послуг, суд вважає потрібно користуватися доведеністю фактичного споживання послуг, що є єдиною підставою (у відсутності договору) на стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги, тобто за фактичну поставлену до квартиру споживачів теплову енергію. [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджено довідкою ОСББ №21, за повідомленням КП «Бюро технічної інвентаризації» Кіровської міської ради №129 від 07 квітня 2014 р. право власності на дане нерухоме майно не зареєстроване; [PERSON] проживає в даній квартирі одна з неповнолітніми дітьми, фактично користується послугами позивача, оскільки теплова енергія надходить до квартири [ADDRESS] Донецької області, а вона проживає та зареєстрована за даною адресою за відомостями адресно-довідкового бюро відділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області з 03 вересня 2005 р., що підтверджено і штампом про реєстрацію в особистому паспорті відповідачки, отже повинна нести відповідальність по виконанню обов'язків по сплаті за спожиту теплову енергію, як наймач квартири. [PERSON] фактично користувалася послугами ВО "Кіровськтепломережа" до 01 липня 2006 р., потім послугами ВО "Жданівкатепломережа" з 01 липня 2006 р. до 28 лютого 2014 р., на цей час має заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання, надані до квартири [ADDRESS] з 01 лютого 1997 р. по 28 лютого 2014 р. у розмірі 21159 грн. 95 коп., бо на протязі всього цього часу за постачання теплової енергії за вказану квартиру кошти вносилися частково та лише до серпня 2007 р., хоча теплова енергія весь цей час надходила до даної квартири. Оскільки строк загальної позовної давності у відповідності зі ст.257 ЦК України встановлено тривалістю у три роки, а у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі (а саме, відповідачем), є підставою для відмови у позові; відповідач заявила про застосування строку позовної давності письмово та усно під час судового засідання. При цьому суд бере до уваги, що за період з 01 березня 2011 р. до теперішнього часу, тобто за три роки до звернення позивача до суду, відповідач взагалі не сплачувала за спожиту теплову енергію, отож відповідачем ані особисто, ані за її дорученням не здійснювалося ніяких дій, які б свідчили відповідно до ст. 264 ЦК України про переривання строку позовної давності; суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості за спожиту відповідачем теплову енергію. Суд вважає за необхідне в позові про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 12113 грн. 01 коп., що виникла за період з 01 лютого 1997 р. до 01 березня 2011 р. ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі відокремленого підрозділу виробнича одиниця «Жданівкатепломережа» відмовити через сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. Згідно з випискою із особистого рахунку, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі відокремленого підрозділу виробнича одиниця «Жданівкатепломережа» заборгованість у сумі 9046 грн. 94 коп. за період з 01 березня 2011 р. до 28 лютого 2014 р., тобто за три роки до пред'явлення позивачем позову, оскільки позовну заяву до суду подано 03 квітня 2014 р., так як відповідачем неналежним чином та несвоєчасно провадилась сплата за спожиті послуги з теплопостачання. Відповідачем не оспорені тарифи на житлово-комунальні послуги, не оспорений розмір жилої площі. Виробник, тобто позивач по справі, надав послуги з централізованого опалення до вводу у будинок відповідача, що також відповідачем не оспорюється. Заборгованість відповідача підтверджено витягом з особистого рахунку відповідача, копія якого надана суду позивачем та не спростована в суді іншими доказами. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у сумі 243 грн. 60 грн. (що є мінімальним розміром судового збору у позовах, що мають ціну) підлягає стягненню на користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі відокремленого підрозділу виробнича одиниця «Жданівкатепломережа» з [PERSON], що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial