Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

До Шевченківського районного суду м.Києва в особі представника Діброва Л.С. звернулось Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (надалі по тексту - Позивач за первісним позовом) із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач 1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринговий центр промислових іновацій" (надалі по тексту - Відповідач 2) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором на його користь на загальну суму - 1 800 519,15 гривень. Обгрунтовані позовні вимоги тим, що 14 червня 2012 року між ТОВ "Інжиніринговий центр промислових іновацій" та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено Кредитний договір № 03КЛ-12, згідно умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 950 000 грн. із терміном користування Кредитом до 17 травня 2013 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 20,7 % річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобов»язань 17 квітня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та Відповідачем 1 було укладено Договір поруки № 03КЛ-12/1. Банком зобов'язання виконані, проте відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, внаслідок чого станом на 01.01.2015 рік утворилась заборгованість в розмірі тіла кредиту в сумі - 950 000,00 грн., заборгованість за процентами в розмірі 270 715,07 грн., заборгованість за комісією в розмірі 6175,00 грн. та штрафними санкціями, а всього в розмірі - 1 800 519, 15 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. В липні 2016 року в ході судового розгляду справи представником Відповідача 1 було подано зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про припинення поруки, де останній просив суд в задоволенні позовних вимог банку до нього відмовити та визнати його поруку за договором поруки №03КЛ-12/1 від 17.04.2013 року такою, що припинилась на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що за умовами додаткової угоди від 17.05.2013 року до кредитного договору - строк повернення кредиту визначено до 20.05.2014 року, а позовна заява до суду була подана 29.01.2015 року, тобто після спливу шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання, що у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України вказує на припинення зобов»язань відповідача 1 перед банком за повернення кредиту. Зазначені підстави вказують на необхідність задоволення зустрічного позову. Представник позивача за первісним позовом просив задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом солідарно з відповідачів, а в задоволені зустрічного позову відмовити за безпідставністю. Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо [PERSON] про стягнення боргу заперечував, зважаючи на необхідність припинення його поруки за виконання зобов»язань відповідачем 2 перед банком шляхом задоволення його позовної заяви. Відповідач 2 в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14 червня 2012 року між ТОВ "Інжиніринговий центр промислових іновацій" та ПАТ «Брокбізнесбанк» укладено Кредитний договір № 03КЛ-12, згідно умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 950 000 грн. із терміном користування Кредитом до 17 травня 2013 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами - 20,7 % річних. Додатковою угодою № 3 від 17 травня 2013 року Кредитний договір викладено у новій редакції, згідно п. 1.3 якої строк користування кредитними коштами продовжено до 20 травня 2014 року із сплатою відсотків у відповідності до п.п.1.4. 2.9 його умов та за п.2.6 її умов визначено сплата банку комісії за обслуговування кредитної лінії в розмірі - 0,05 % від ліміту за умовами п.1.2 цього договору . Відповідно до п.4.2.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний погашати кредит, сплачували проценти, комісії та інші платежі на рахунок, у строки та порядок передбачені договором. Також, за умовами п.6.1 додаткової угоди за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів за його користування та/або комісії банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно до ст..193 Господарського кодексу України встановлено, що суб»єкт господарювання та інші учасники господарських відносин зобов»язані виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів. До виконання умов господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України із урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобюов»язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов»язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов»язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (стаття 229 ГК України). Як вбачається з матеріалів справи, то банк виконав свої зобов»язання за умовами договору та надав в користування кредитні кошти відповідачу 2 (а.с.41-102), але останній свої зобов»язання не виконав і грошові кошти у визначені в договорі строки не повернув, що обумовило право банку нарахувати серед іншого кошти по сплаті пені, штрафів, 3% річних та інфляційних витрат за умовами п.6.3 (а), (б), (г) та п.7.4 договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин розрахована позивачем заборгованість за кредитом перевірена судом та є обґрунтованою, оскільки її підстави та розмір відповідають вимогам законодавства та умовами укладених між сторонами кредитних договорів. Зокрема, станом на 01 січня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить - 1 800 519,15 грн. і складається із 950 000 грн. - кредитної заборгованості; заборгованість за процентами в розмірі - 270 715,07 грн., заборгованість за комісією в розмірі - 6175,00 грн., пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі - 141 328,77 грн., пеня за прострочення сплати процентів в розмірі - 28 911,01 грн., пеня за прострочення сплати комісії - 697,53 грн., 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими грошовим коштами (заборгованість по кредиту) в розмірі 17 568, 49 грн., 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по процентам) в розмірі 3 684, 19 грн., 3% річних (згідно статті 625 Цивільного кодексу України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по комісії) в розмірі 89,52 грн., індекс інфляції за прострочення сплати заборгованості по кредиту в розмірі 102 109,68 грн., індекс інфляції за прострочення сплати заборгованості по несплаченим процентам в розмірі 23 561, 99 грн., індекс інфляції за прострочення сплати заборгованості по несплаченій комісії в розмірі 578,29 грн. та нараховані штрафи за невиконання умов кредитного договору в загальному розмірі 255 100,00 грн. Також, судом встановлено, що виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується договорами поруки №03КЛ-12/1 від 17.04.2013 року, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] Відповідно п.1.1 вказаного договору поруки в порядку та на умовах, визначених цим договором, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання боргових зобов»язань боржника, а вимогами п.1.2 вказаного договору визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов»язань у розмірі, валюті, строки та порядку встановленого кредитним договором. Вказаний договір підписано сторонами, що свідчить про те, що вони погодились із його умовами. Як вказано вище, додатковою угодою №3 від 17 травня 2013 року Кредитний договір викладено у новій редакції, згідно п. 1.3 якою строк користування кредитними коштами продовжено до 20 травня 2014 року. Відповідно до вимог ст..629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв»язку з невиконанням позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором в січні 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» було подано до суду вказану позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитом як до відповідачів по справі. Як вбачається з позовної заяви, позивач, посилаючись на пропущення ПАТ «КБ «Надра» 6-ти місячного строку на звернення до нього із позовом про стягнення заборгованості, просив позов про визнання поруки припиненою задовольнити,

Outcome: partial