Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

11.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати - спадкодавець [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав покійній. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вказаної спадщини спадкодавцеві. У зв"язку з цим [PERSON] вимушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності на зазначену спадщину. Позивач в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив в суд заяву, в якій просить суд слухати справу без його участі, проти позовних вимог заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивача, спадкодавець - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав покійній. Згідно заповіту, посвідченого 15.12.1976 року, реєстровий № 1064, окрім позивача [PERSON], спадкоємцями на дану спадщину є його батько [PERSON] та брат [PERSON] - у рівних частинах кожному. Батько [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], а брат [PERSON] 07.06.2013 року написав заяву про відмову від спадщини, що підтверджується копією самої заяви та довідкою завідуючої Ульяновської ДНК № 105/01-16 від 07.02.2014 року. Отже, виходячи з викладеного, [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вказаної спадщини спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2013 року. Судом встановлено, що [PERSON] являється сином покійної [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26.01.1969 року Ульяновським Райбюро ЗАГС, та спадкоємцем за заповітом. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав покійній [PERSON] Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не зверталась до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне їй нерухоме майно, суд вважає за позивачем визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved