Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровоградську філію Страхової компанії «Українська пожежно-страхова компанія», та яким просить стягнути з відповідача на його користь 37 815 грн. 29 коп. страхового відшкодування, а також витрати, пов»язані з веденням цивільної справи в суді. Посилається на те, що 11 липня 2016 року о 15 год . 25 хв. в м. Кропивницький, на перехресті вул. Михайлівська та вул. Покровська, водій який керував транспортним засобом «DAEWOO-LANOZ», д/н [NUMBER], не виконав вимогу знаку 2.1. «Дати дорогу» і допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом RENAULT Kangoo, д/н [NUMBER] під його керуванням, що рухався по головній дорозі, чим допустив порушення вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. При зіткненні транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2016 року, водія транспортного засобу «DAEWOO-LANOZ», визнано винним у вчиненні правопорушення і накладено стягнення у виді штрафу. З врахуванням того, що 11.07.2016 року стався страховий випадок , внаслідок якого було пошкоджено його автомобіля , він відповідно до умов договору страхування від 03.06.2016 року звернувся до відповідача із заявою на отримання страхового відшкодування при настанні страхового випадку та 31.10.2016 року ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" сплатила йому страхове відшкодування в розмірі 35 799 грн. 07 коп. Не погоджується із розміром страхового відшкодування визначеного страховою компанією, так як представником страхової компанії не було узгоджено, як це передбачено законом, розмір страхового відшкодування, безпідставно завищено вартість ліквідних залишків та занижена ринкова вартість автомобіля, вважає, що реальний розмір збитків значно перевищує розмір встановлений страховою компанією. Відповідно до звіту № 308 про оцінку автотранспортного засобу від 05.11.2016 року, виконаного на його замовлення , вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу станом на 11.07.2016 року складає - 164 474,00 грн.; ринкова вартість даного КТЗ станом на 11.07.2016 року складає -91 124,81грн.; вартість завданого матеріального збитку станом на 11.07.2016 року складає - 91 124,81грн.; ринкова вартість даного КТЗ з врахуванням пошкоджень (вартість ліквідних залишків) складає - 17 510, 45 коп. За вказаних обставин, вважає, що відповідач повинен провести йому доплату страхового відшкодування в розмірі 37 815 грн. 29 коп., виходячи з наступного розрахунку: ринкова вартість КТЗ до дорожньо-транспортної пригоди становить 91 124,81грн. - 17510,45 грн. (вартість ліквідних залишків) = 73 614, 36 грн. - 35799 грн. 07 коп. (сплачена сума страхового відшкодування) = 37 815 грн. 29 коп. 14.11.2016 року звернувся до відповідача із заявою про доплату страхового відшкодування зазначеної суми, проте страхова компанія йому кошти не доплатили, тому вимушений звертатися до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіроовограда від 24 липня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено [PERSON] /а.с. 126/. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач , його представник в судове засідання не з'явився, повідомлявся належно , надав 17.02.2017 року письмові заперечення , згідно яких у задоволенні заявлених вимог просив відмовити , оскільки страхова компанія здійснила позивачу розрахунок страхового відшкодування згідно вимог Закону» Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" . Справу просили слухати у їх відсутності /а.с. 68-72 , 169-174 /. Представник третьої особи Кіровоградської філії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом по зазначеній позивачем адресі. В судовому засіданні третя особа [PERSON], та її представник не підтримали заявлений позов , у його задоволенні також просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника , залучену третю особу, ознайомившись із запереченнями відповідача, заслухавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 11 липня 2016 року о 15 год. 25 хв. в м. Кропивницький, на перехресті вул. Михайлівська та вул. Покровська, [PERSON] керуючи транспортним засобом «DAEWOO-LANOZ», д/ н [NUMBER], не виконала вимогу знаку 2.1. «Дати дорогу» і допустила зіткнення з транспортним засобом RENAULT Kangoo, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі, чим порушила вимоги п. 16.11. Правил дорожнього руху України. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постанова набрала законної сили 27.09.2016 року /а.с. 14-16/. Відповідно до полісу № АЕ/9664536 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.06.2016 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія»( а.с. 73). 12 липня 2016 року позивач звернувся із повідомленням за фактом дорожньо-транспортної пригоди 11.07.2016 року , внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль, до Кіровоградської філії ПрАТ»УПСК» ( а.с. 74). 13 липня 2016 року суб'єктом оціночної діяльності - [PERSON] оглянуто пошкоджений транспортний засіб у присутності власника [PERSON], учасника ДТП [PERSON], представника [PERSON] та складено Протокол технічного огляду транспортного засобу, який підписаний позивачем без зауважень /а.с. 90/. Згідно звіту №61/16 про оцінку автомобіля RENAULT Kangoo, д/н [NUMBER], складеного 15.07.2016 року суб»єктом оціночної діяльності [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo» д.н. [NUMBER] складає: 113 459,65 грн., ринкова вартість: 77 810,21 грн. /а.с. 75-88/. Відповідно до Аварійного сертифікату № 2168-зал від 21.07.2016 p., який виконаний оцінювачем [PERSON] утилізаційна вартість (вартість після дорожньо-транспортної пригоди) складає: 41 831,25 грн. /а.с. 91/. 18 жовтня 2016 року [PERSON] подав до Кіровоградської філії ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування /а.с. 93/. Розрахунок страхового відшкодування відповідачем було здійснено наступним чином: 77 810,21 грн. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП) - 41 831,25 грн. (ринкова, утилізаційна вартість транспортного засобу після ДТП) + 500 грн. (вартість евакуатора) - 500,00 грн. (франшиза) = 35 978,96 грн. ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" сплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі -35 978,96 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №603 від 28.10.2016 року та довідкою по рахунку позивача (а.с. 13, 97). Не погоджуюсь зі звітом № 61/16 від 15.07.2016 року, позивачем було укладено з суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] договір №308 на виконання експертної оцінки майна /а.с. 34/. Відповідно до звіту № 308 про оцінку транспортного засобу від 05.11.2016 року, виконаного фізичною особою-підприємцем [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу станом на 11.07.2016 року складає - 164 474,00 грн.; ринкова вартість даного КТЗ станом на 11.07.2016 року складає -91 124,81грн.; вартість завданого матеріального збитку станом на 11.07.2016 року складає - 91 124,81грн.; ринкова вартість даного КТЗ з врахуванням пошкоджень (вартість ліквідних залишків) складає - 17510, 45 коп. (а.с. 36-59). 14.11.2016 року [PERSON] звернувся до Кіровоградської філії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про доплату страхового відшкодування зазначеної суми, проте листом вих. №237 від 13.12.2016 року, йому було повідомлено, що розмір страхового відшкодування складає 35 978 грн. 96 коп. (а.с. 12). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , оскільки він є спеціальним законом, який регулює подібні правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статей 28, 29 Закону , шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспорної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, в тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 34 Закону встановлено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Отже, потерпілий має право обрати аварійного комісара та провести експертне дослідження для визначення розміру шкоди самостійно лише за умови порушення страховиком зобов'язань, зокрема, за умови якщо протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик не направить свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу. Як встановлено судом , представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача у визначений строк та вчинив усі передбачені Законом дії після отримання інформації про настання страхового випадку, в тому числі, провівши експертну оцінку, з урахуванням зносу, визначив матеріальний збиток завданий позивачу та виплатив страхове відшкодування у розмірі 35 799, 07 грн. У разі незгоди з оцінкою завданого збитку, потерпілий після отримання страхового відшкодування не позбавлений був можливості висловлювати страховику свою незгоду з розміром відшкодування, проте позивач, на власний розсуд, без достатніх на те правових підстав замовив самостійно експертний висновок усупереч порядку, встановленому законом. Отже, судом встановлено, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як страховик, виконав усі дії, відповідно до встановленого Законом порядку. Згідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам розґяснено: якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, заявлені вимоги до ПрАТ «УПСК» є безпідставними, необґрунтованими , тому у їх задоволені слід відмовити. У разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача ( ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed