Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив відповідно до ст.ст. 9, 10, 22, 31 Закону України "Про інформацію" зобов'язати Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського повідомити йому правові підстави для видачу дубліката диплома спеціаліста. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23.09.2016 року відповідач Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського виготовив йому дублікат диплому спеціаліста [NUMBER]. 02.11.2017 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити йому правові підстави для видачі дубліката диплома спеціаліста. Однак, на його заяву відповідач направив листа від 13.11.2017 року №01-12/01/1568, в якому не названо норми закону, постанови Кабінету міністрів України чи Міністерства освіти і науки України, відповідно до яких випускнику вищого навчального закладу 1981 року замість дубліката диплома видається дублікат диплома спеціаліста. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з'явилася, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності та позов не визнав При цьому, надані заперечення, згідно яких, університет не може видавати документи про вищу освіту без зазначення освітньо-кваліцікаційного рівня або освітнього ступеня, на чому наполягає позивач, за такого диплом спеціаліста [NUMBER] від 23.09.2016 року відповідає вимогам законодавства. Окрім того, у запереченні відповідач вказала, що [PERSON] у відповідності до вимог ст.ст. 15 та 20 Закону України "Про звернення громадян" на його заяву від 02.11.2017 року університетом в установлений законом строк направлена відповідь №01-12/01/1568 від 13.11.2017 року. При цьому, додатково ректорат університету надав позивачу перелік нормативно-правових актів, які є підставою для видачі дублікату диплома спеціаліста. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] у період 1976-1981 років проходив навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Бєлінського, правонаступником якого є Університет, за спеціальністю «математика» та отримав диплом [NUMBER], в якому було зазначено, що рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24 червня 1981 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію «вчитель математики» . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року позов задоволено, відповідача зобов'язано видати [PERSON] диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г.Бєлінського за спеціальністю «математика» та присвоєння кваліфікації «вчителя математики». Рішенням від 12 травня 2016 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року змінено. Позов [PERSON] задоволено частково. Зобов'язано Миколаївський національний університету імені В.О.Сухомлинського видати [PERSON] дублікат документу про вищу освіту відповідно до пунктів 20, 21 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 6 березня 2015 року №249. На виконання рішення суду, 23 вересня 2016 року відповідачем видано Диплом спеціаліста (Дублікат) [NUMBER] - [PERSON] закінчив у 1981 році Миколаївський державний педагогічний інститут імені В.Г. Бєлінського, за спеціальністю "математика", рішенням Державної екзаменаційної комісії від 19 червня 1981 року присвоєна кваліфікація "вчитель математики". Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про анулювання документу про вищу освіту - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївській області від 06.07.2017 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.07.2017 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2017 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївській області від 06.07.2017 року залишено без змін. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до Миколаївського Національного Університету імені В.О. Сухомлинського про зобов'язання вчинити певні дії шляхом видачі дублікату диплома - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23.10.2017 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2017 року залишено без змін. 02.11.2017 року [PERSON] звернувся до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського із заявою, в якій просив повідомити правові підстави для видачу дубліката диплома спеціаліста та просив вказати норму закону, постанови Кабінету Міністрів України чи Міністерства освіти і науки України, відповідно до яких випускнику вищого навчального закладу 1981 року замість дубліката диплома видається дублікат диплома спеціаліста. Листом від 13.11.2017 року №01-12/01/1568 Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського на заяву від 02.11.2017 року надав відповідь, в якій вказав, що правовою підставою видачі дублікату диплома спеціаліста [NUMBER] від 23.09.2016 року про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені Бєлінського за спеціальністю "математика" та присвоєння кваліфікації "вчитель математики" рішенням Державної екзаменаційної комісії від 19.06.1981 року є рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2016 року. Окрім того, у відповіді роз'яснено, що в рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.05.2017 року та ухвалі апеляційного суду Миколаївської області від 06.07.2017 року вказані всі нормативно-правові акти щодо виданого дубліката диплому спеціаліста. Згідно з ст. 2 Закону України «Про інформацію» ,основними принципами інформаційних відносин є, крім іншого, гарантованість права на інформацію; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Статтею 10 Закону України "Про інформацію" передбачено, що за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації. За порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (ст.20 Закону України «Про інформацію»). У відповідності до ст. 22 Закону України "Про публічну інформацію" масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації. Згідно ст. 23 вказаного вище закону " інформаційна продукція - матеріалізований результат інформаційної діяльності, призначений для задоволення потреб суб'єктів інформаційних відносин. Інформаційною послугою є діяльність з надання інформаційної продукції споживачам з метою задоволення їхніх потреб. Інформаційна продукція та інформаційні послуги є об'єктами цивільно-правових відносин, що регулюються цивільним законодавством України. У відповідності до ст. 27 Закону України "Про інформацію" порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. За ст. 31 Закону України "Про інформацію" у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Виписане вище свідчить про відсутність порушень Закону України "Про інформацію" з боку відповідача, а за такого позов задоволенню не підлґягає. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правам ищодо предмета спору на власний розсуд. За такого, в межах заявлених позовних вимог та вибраного позивачем способу захисту порушеного права, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed