Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» у травні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором кредиту і забезпечення №15/2008USD від 17.01.2008 у розмірі 130030,38 дол.США та 45204,45 грн. Позовна заява мотивована тим, що 17.01.2008 року між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту і забезпечення №15/2008 USD. Відповідно до умов даного Договору, банк надає позичальнику кредит у сумі 26900 дол. США на умовах забезпечності кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, а позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних від суми кредиту. Також відповідач зобов`язався протягом строку дії Договору щомісячно сплачувати на рахунок банку комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 1.3 Договору передбачено обов`язок відповідача повернути банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше 16.01.2015 року. Позивач повністю виконав зобов`язання за кредитним договором, шляхом видачі відповідачу грошових коштів в розмірі 26900 дол. США, що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , а відповідач у встановлений строк кредит не повернув та не виконує умови договору щодо своєчасної сплати процентів та комісій за користування кредитом. Оскільки відповідач порушив зобов`язання за договором, він зобов`язаний сплатити передбачену договором пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожен день прострочення. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором, 17.01.2008 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов Договору, позивачем надсилалися на адресу відповідачів вимоги про повернення грошових коштів, які не були виконані, жодних пояснень та відповідей про причини невиконання умов Договору зі сторони відповідачів до позивача не надходило. Отже, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем, яка становить 130030,38 дол. США - заборгованість за кредитом та процентами, враховуючи нараховану, згідно умов договору кредиту, пеню за їх несвоєчасну сплату та 45204,45 грн. - заборгованість по сплаті комісії, враховуючи нараховану, згідно умов Договору, пеню за її несвоєчасну сплату. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 16.11.2016 у задоволенні вищевказаного позову ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 22.02.2017 дане рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 21.11.2018 вищевказані рішення Деснянського районного суду м.Києва та ухвала Апеляційного суду м.Києва були скасовані, та відповідно дану справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2018 дана судова справа була передана на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. Ухвалою судді від 07.12.2018 було прийнято до свого провадження справу та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою судді від 23.10.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В ході розгляду справи сторона позивача зверталась із заявою про здійснення розгляду справи у відсутності їх представника та просила постановити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 17.01.2008 року між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір кредиту і забезпечення №15/2008 USD. Згідно з п.п.1.1, 1.2 Договору, банк надає позичальнику кредит у сумі 26900 дол. США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. У порядку, що передбачений цим Договором, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних від суми кредиту. Відповідно до п.1.3 Договору, позичальник повертає банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком (Додаток №1 до цього Договору), але не пізніше 16.01.2015 року. В пункті 1.5 Договору зазначено, що кредит надається для придбання автомобіля, марки «Dacia Logan». Пунктом 2.1 Договору передбачено обов`язок позичальник відповідати перед банком за виконання цього Договору всім своїм майном і коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому законодавством України. Згідно з п. 2.2 Договору, для забезпечення своїх зобов`язань за цим Договором позичальник передає банку у заставу автомобіль, марки «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3, кузов № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № [NUMBER] , видане РВ ДДАІ МВС України від 16.01.2008 року, разом із правом витребування його від будь-яких осіб за правочинами позичальника. Вартість предмету застави за згодою сторін Договору становить 26900 дол. США. Відповідно до п. 3.3 Договору, банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] (позичковий рахунок). Видача позичальнику кредиту з позичкового рахунку (за умови виконання позичальником (за умови виконання позичальником п.п. 2.2, 3.1 та 4.5.1 цього Договору) здійснюється шляхом оплати рахунку-фактури з позичкового рахунку протягом одного дня (днів) після підписання сторонами цього Договору. Згідно з п. 3.5 Договору, розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяця, що передує місяцю сплати процентів. Позичальник щомісяця, до 17 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок банку № [NUMBER] . Проценти нараховуються за весь період користування кредитом. Остаточний розрахунок за процентами провадиться одночасно з поверненням кредиту у строки, що зазначені у цьому Договорі. Проценти нараховуються виходячи із умовної кількості днів у році 360 днів (іноземна валюта). Пункт 3.6 Договору передбачає право банку змінити розмір процентів за угодою із позичальником, внаслідок зміни кон`юнктури ринку кредитних ресурсів, або плати за кредитні ресурси, або на підставі відповідних рішень Національного Банку України чи органів банку тощо. Повідомлення про зміну процентів банк надсилає позичальнику засобами поштового зв`язку чи вручає особисто. Протягом наступних десяти календарних днів з дня надіслання/вручення банком такого повідомлення (не враховуючи строки поштового обігу (нормою строку поштового обігу є три календарні дні) позичальник має підписати в офісі банку угоду про зміну процентів за цим Договором. У випадку незгоди позичальника зі зміною процентів або ухилення від підписання угоди про це у 10-денний строк, до закінчення цього строку позичальник зобов`язаний повернути банку кредит, нараховані за період користування ним проценти, неустойку тощо. Відповідно до п. 3.7 Договору, позичальник повертає кредит банку шляхом внесення готівки через касу банку/переказу коштів на позичковий рахунок із спливом строку, що встановлений п. 1.3 цього Договору та графіком повернення кредиту. Позичальник зобов`язаний за вимогою банку повернути кредит, сплатити належні проценти, інші платежі та штрафні санкції до закінчення цього строку при виникненні будь-якої із таких подій: - використання кредиту не за цільовим призначенням та/або ненадання позичальником банку відомостей, що стосуються цільового використання кредиту; - незгода позичальника зі зміною банком розміру процентів за користування кредитом або ухилення від підписання угоди про таку зміну (п. 3.6 цього Договору); - погіршення фінансового стану позичальника або невідповідність його фінансового стану вимогам банку, перенесення кредиту до групи з підвищеним ступенем ризику (за правилами банку), обмеження права позичальника використовувати кошти на рахунках (примусове списання, арешт) тощо; - зниження вартості забезпечення, ненадання відомостей, які підтверджують наявність забезпечення або при відсутності забезпечення; - порушення строків сплати процентів; - будь-яке інше порушення умов цього Договору. Згідно з п. 4.2.5 Договору, банк має право також звернути стягнення на предмет застави відповідно до законодавства України. Пунктом 4.2.6 Договору передбачено право банку залишити предмет застави за собою без згоди позичальника, за оціночною вартістю, у тому разі, якщо реалізація предмету застави не відбулася. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави погасити всю заборгованість за Договором, а також всі витрати (п. 4.2.7 Договору). Відповідно до п. 4.5.3 Договору, позичальник також зобов`язується щомісячно до 20 числа надавати банку можливість перевірки предмету застави в натурі - надати для проведення огляду предмет застави на СТО ТОВ «АвтоБізнес-Україна». Згідно з п. 5.1 Договору, простроченням повернення кредиту або його частини (при встановленні банком графіку повернення кредиту) та/або сплати процентів є порушення позичальником строків/термінів, що передбачені цим Договором або встановлені банком відповідно до цього Договору, або передбачені угодами/додатками до цього Договору для повернення кредиту та/або сплати процентів. На суму простроченого кредиту проценти не нараховуються. За несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення (п. 5.2 Договору). За несвоєчасну сплату комісії за кредитне обслуговування (п. 4.5 цього Договору) позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,2% від суми боргу за кожний день прострочення. (п. 5.3 Договору). За несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів та/або комісії за кредитне обслуговування більше ніж на 5 днів, банк має право звернути стягнення на предмет застави та провести примусове вилучення предмету застави. Звернення стягнення на предмет застави та реалізація предмету застави, на який звернене стягнення, на розсуд банку, здійснюється за виконавчим написом нотаріуса або за рішенням суду, або за позасудовим способом звернення стягнення (п. 5.5 Договору). Відповідно до п. 5.6 Договору, у разі звернення стягнення банк надсилає позичальнику (а уразі наявності - також обтяжувачам) повідомлення, а також реєструє у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. Згідно п. 5.8 Договору, позичальник зобов`язаний виконувати вимоги банку, що викладені у повідомленні, у тому числі розпорядження про примусове вилучення предмету застави, заборону його відчуження позичальником. Розпорядження про примусове вилучення предмету застави приймається банком одноосібно. Крім цього, до виконання порушеного зобов`язання та з метою забезпечення безпечного зберігання предмету застави, позичальник зобов`язаний передати предмет застави у володіння банку разом із свідоцтвом про державну реєстрацію предмету застави та належним комплектом ключів, через належного представника банку (за довіреністю), у день прибуття до позичальника такого представника. Позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави передбачає право банку, на його розсуд, від свого імені продати предмет застави будь-якій особі, зокрема, на публічних торгах, або отримати предмет застави у власність в рахунок виконання зобов`язань за договором кредиту (п. 5.9 (пп.5.9.1, 5.9.2 Договору). Відповідно до п. 5.10 Договору передбачено, що сторони цього Договору засвідчують, що у випадку прийняття банком розпорядження про примусове вилучення предмету застави позичальник надає згоду на передачу права власності на предмет застави таким розпорядженням банку. Сторони цього Договору засвідчують, що достатньою підставою для реєстрації права власності банку на предмет застави є цей Договір та письмове розпорядження про примусове вилучення предмету застави. Згідно з п. 5.12 Договору, за рахунок предмету застави банк має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, розмір яких визначається на момент фактичного задоволення, включаючи основну суму боргу, проценти, неустойку, витрати на утримання і збереження предмету застави, а також витрати на пред`явлення вимоги та/або звернення стягнення на предмет застави. У разі, якщо грошових коштів, отриманих від реалізації предмету застави недостатньо, банк вправі у першу чергу отримати повне задоволення своїх вимог за рахунок іншого майна позичальника. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку користування кредитом та належного виконання сторонами цього Договору (п. 7.1 Договору). Всі зміни та доповнення до цього Договору вносяться за згодою сторін у письмовій формі та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 7.2 Договору). 17.01.2008 року між позивачем ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» (кредитор) та відповідачами [PERSON] (позичальник) і [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 1.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і позичальник, зокрема, за повернення кредиту 26900 дол. США у встановлений Договором термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором, комісійних, згідно з умовами Договору, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені Договором. Підпунктом 2.1.1 Договору поруки передбачено обов`язок поручителя протягом одного робочого дня від дня отримання вимоги кредитора про порушення позичальником Договору, виконати відповідне зобов`язання за позичальника шляхом сплати кредиту (або частини кредиту) та/або суми процентів, комісійних, неустойки на належні рахунки кредитора, або іншим способом, що визначений вимогою кредитора. 16.02.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту і забезпечення №15/2008 USD від 17.01.2008 року (далі - Додаткова угода №1), відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо перенесення терміну оплати тіла кредиту, відсотків та комісії з 17.02.2009 року до 17.05.2009 року, незастосування пені за прострочену заборгованість у розмірі 3324,02 дол. США та 1980,43 грн. Згідно з п. 3 Додаткової угоди №1, позичальник зобов`язується до 17.05.2009 року погасити прострочену заборгованість в розмірі 3324,02 дол. США та 1980,43 грн. На момент отримання автомобіля позичальник повинен укласти договір страхування предмету застави на користь банку (вигодо набувача за договором страхування), договір ЦПВ, договір страхування життя та надати їх до банку. Якщо позичальник на момент отримання автомобіля не застрахує предмет застави. ЦПВ, життя на момент отримання автомобіля, то дія Додаткової угоди №1 припиняється (п. 4 Додаткової угоди №1). Пунктом 5 Додаткової угоди №1 встановлено графік погашення кредиту згідно Додатку 2 до договору кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 08.05.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 130030,63 дол. США та 45204,45 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 25723,95 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами - 1939,74 дол. США, заборгованість за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування - 8748,99 грн., пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 90440,42 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 11926,28 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату нарахованої щомісячної комісії за кредитне обслуговування - 36455, 46 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 07.05.2015 становить 2779158, 60 грн. 14.05.2015 року відповідачам були направлені вимоги про повернення грошових коштів за вих.№1104/2812 та 1104/2811 від 13.05.2015 року, разом із копіями розрахунку заборгованості. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Зазначені висновки про правильне застосування норм права містяться у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є джерелом права. Згідно з частинами 1, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В пункті 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", визначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. За змістом ч.3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що, згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи (а.с.131-164 том 1), останній платіж відповідачами, з метою погашення заборгованості за Договором, було сплачено позивачу 20.06.2008 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з наступного дня після настання строку погашення чергового платежу за договором, тобто з 21.06.2008 року. Трирічний строк позовної давності щодо звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості закінчився 21.06.2011 року. Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 02.05.2015 року, тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Правовими наслідками порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, згідно ст. 554 ЦК України, є солідарна відповідальність боржника та поручителя перед кредитором, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Пунктом 3.5 Договору поруки, строк позовної давності за цим договором складає 5 років. За результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення в справі №6-53цс14, колегією суддів Верховного Суду України було винесено постанову від 17.09.2014 року, відповідно до якої зазначено, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. В постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року в справі 6-1265цс16 висловлена наступна правова позиція. З часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом. Тобто, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за овердрафтом) пред`явити вимоги до поручителя. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Більш того, до відповідних додаткових вимог належать, крім зазначених у цій нормі, порука і притримання, а також інші види забезпечення виконання зобов`язань, які можуть бути встановлені договором або законом (частина друга статті 546 ЦК України). Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги. Враховуючи, що строк позовної давності сплив 21.06.2011 року, а представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами 02.06.2015 року, крім того, беручи до уваги положення статті 266 ЦК України, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed