Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

28.10.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача про захист прав споживача, стягнення грошових коштів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 10.06.2014 між ПАТ "Міський комерційний банк" Відділення 23 та [PERSON] укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2630/100/124399. 23.09.2014 позивач відповідно до п. 1.8 вищевказаного договору звернулася до відповідача із заявою про повернення суми вкладу в розмірі 17131,20 євро, на що отримала листа, вих. № 12-3/8313, за підписом т.в.о. Голови правління ПАТ "Міський комерційний банк" [PERSON], в якому зазначено, що кошти з рахунку остання має право отримати у відділенні, в якому обслуговується в межах, встановлених нормативними актами НБУ за наявності готівкових коштів в касі банку. ПАТ "Міський комерційний банк" робить все можливе для виконання своїх зобов'язань за депозитними договорами, але ситуація ускладнюється тим, що на даний момент існують певні проблеми з підкріпленням кас відділень готівкою та нестабільною політичною ситуацією в країні, що викликає панічні настрої населення щодо знаходження своїх коштів в банківських установах. З 07.10.2014 і до теперішнього часу позивач неодноразово зверталася до представників банку, але грошові кошти не отримала. Вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги п. 1.8 договору. 09.12.2014 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в яких просить стягнути з відповідача на користь позивача 17131,2 євро - суму депозиту, 1907,70 грн. - 3% річних від суми боргу, 21 424,94 грн. - суму втрат від інфляції та 21 424,94 грн. - суму моральної (немайнової) шкоди. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. Причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини справи шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного. Як встановлено судом, 10.06.2014 між [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" Відділення 23 укладено договір банківського вкладу на вимогу № 2630/100/124399, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника грошову суму (вклад) у розмірі 17 020,00 євро і зобов'язується повернути вкладнику суму вкладу або частину вкладу за першою вимогою, за письмовою заявою, за три банківські дні до пропонованої дати отримання вкладу або частини вкладу. 23.09.2014 року позивач відповідно до п.1.1 договору банківського вкладу передала грошові кошти в розмірі 17 020,00 євро. Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк відкриває вкладнику депозитний рахунок на вимогу та приймає на відкритий вкладнику рахунок грошову суму на умовах та в порядку, встановлених цим договором, що викладені в статті 1 частини 1 цього договору. 23.09.2014 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу. Разом із тим, відповідач взятих на себе зобов'язань за вищезазначеному договору не виконав, не повернув на вимогу позивача належні їй грошові кошти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач взяті на себе по вищезазначеному договору зобов'язання не виконав, а саме не повернув позивачу на першу вимогу суму вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 17 131,20 євро, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В абзацах 2, 3 п.14 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 зазначено: "У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення". Відповідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1061 ЦК України закріплено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Офіційний курс гривні до євро, встановлений НБУ станом на 23.09.2014, складав 17,37 грн. Відповідно, сума не сплаченого відповідачем депозиту в еквіваленті на вказану дату складав 297 568,94 грн. Розрахунок 3% річних від суми боргу відповідача за період з 23.09.2014 року по 09.12.2014 року складає в розмірі 1907,70 грн. (297568,94 грн. х 3 х78д. : 365 : 100 =1 907,70 грн.). Загальна сума втрат від інфляції складає в розмірі 21 424,94 грн. (8 629,49 грн. - заборгованість за період з 23.09.2014 по 30.09.2014 + 7141,65 грн. - заборгованість за період з 01.10.2014 по 31.10.2014 + 5653,80 грн. - заборгованість за період з 01.11.2014 по 30.11.2014). Враховуючи те, що відповідач взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти на першу вимогу позивача в євро, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 17 131,20 євро, що за курсом Національного Банку України станом на 29 січня 2015 року складає 307 367 (триста сім тисяч триста шістдесят сім) грн. 91 коп., 3% річних у розмірі 1 907 (одна тисяча дев'ятсот сім) грн. 70 коп. та інфляційні втрати у розмірі 21 424 (двадцять одна тисяча чотириста двадцять чотири) грн. 94 коп. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Також позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, але позивачем не надано доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань, не доведено причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, крім того між сторонами виникли договірні відносини, якими не передбачено стягнення моральної шкоди, а тому моральна шкода не підлягає відшкодуванню. За таких обставин, позов підлягає часткому задоволенню. Також на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 307,00 коп.

Outcome: partial