Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач 09.07.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що Богунським районним судом м.Житомира видано виконавчий лист по справі № 2-а-2061/11 про стягнення з відповідача на його користь державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.03.2011 року по 23.07.2011 року включно, відповідно до ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 840,72 грн., проте відповідач вчасно кошти не виплатив, за таких обставин позивач посилаючись на норму ст. 625 ЦК України, з урахуванням уточнених позовних вимог від 03.12.2014 року просить зобов"язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Житомирській області сплатити суму боргу по соціальній допомозі в сумі 840,72 грн. з урахуванням індексу інфляції , що становить 186,83 грн. та 3% річних в сумі 82,50 грн., а всього 1110,05 грн.Просить стягнути 4203,60 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі позовні вимоги не визнали просили відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 16.08.2011 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира ( правонаступником якого є Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області) здійснити перерахунок та виплату [PERSON] державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01 березня 2011 року по 23 липня 2011 року включно відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, з урахуванням проведених виплат. На виконання вищезазначеної постанови суду, проведено перерахунок [PERSON] державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.03.2011 року по 22.07.2011 року відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом з урахуванням проведених виплат, розмір якої складає 840,72 грн. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 15.11.2013 року змінено спосіб і порядок виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2011 року по справі №2-А-2061/2011, шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на користь [PERSON] державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01 березня 2011 року по 23 липня 2011 року включно, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 840 грн. 72 коп. Враховуючи викладене вище, 25.02.2015 року судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 840,72 грн. соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки дані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, крім того відносно даної вимоги винесено відповідне рішення. Що стосується відшкодування інфляційних втрат суд вважає, що відсутні підстави для зобов'язання відповідача відшкодувати інфляційні втрати, оскільки у відповідності до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" об'єктом індексації є грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Вимога позивача про стягнення 3% річних на підставі ст.625 ЦК України не підлягає задоволенню, оскільки спірні правовідносини по вказаній справі регулюються Законом України "Про соціальний захист дітей війни", а тому дія ст. 625 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач в своєму позові, на них не розповсюджується, оскільки регулює зобов"язальні правовідносини, що виникають за договором між боржником та кредитором. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог по сплаті інфляційних втрат та 3% річних. Разом з тим суд відмовляє у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від первинних.

Outcome: dismissed