Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Грицак О.С., звернулась до суду із зазначеним позовом та 09 вересня 2020 року із заявою про уточнення, в яких просила суд припинити їй право власності на 13/100 нежитлової будівлі, будинку побуту « [INFO] », що розташоване по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на підвальне приміщення загальною площею 181,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17 лютого 2003 року [PERSON] подарувала їй, належне на праві приватної власності, підвальне приміщення, загальною площею 181,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , про що між ними укладено нотаріально посвідчений договір дарування. Маючи намір розпорядитись належним їй майном, вона звернулась до відділу реєстрації із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень, але 21 грудня 2019 року отримала відмову, оскільки в реєстрі прав власності, на підставі вище зазначеного договору дарування зареєстровано два записи про право власності на неї, а саме: запис від 19 грудня 2006 року №17172288 на нежитлову будівлю, будинок побуту « [INFO] », де її частка становить 13/100 та запис від 10 березня 2003 року №261109 на нежитлове підвальне приміщення де її частка становить 1. Тобто неможливо встановити, який саме запис є актуальним, якою дійсно часткою вона володіє та на який саме об`єкт, що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду. 10 серпня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначення підготовчого судового засідання. 03 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому він просить суд розглянути справу на розсуд суду з урахуванням ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 08 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились у адресованій суду заяві просили справу розглядати у їх відсутність, позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області в судове засідання не з`явився у адресованій суду заві просив справу розглядати у його відсутність. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу Крамчаніним С.А. 11 вересня 2001 року [PERSON] на праві приватної власності належало підвальне приміщення, загальною площею 184,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . 17 лютого 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу Крамчаніним С.А..ю відповідно до умов якого дарувальник подарував, а обдарований прийняв у дар належне дарувальнику на праві власності підвальне приміщення, загальною площею 184,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №137194 від 10 березня 2003 року [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, підвальне, розташоване за адресою: [ADDRESS] , частка якої становить 1. Рішенням №50377486 від 21 грудня 2019 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Соценко К.О. відділу реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області відмовлено [PERSON] в реєстрації права власності на нежитлове підвальне приміщення, що розташоване в [ADDRESS] , оскільки в реєстрі прав власності, на підставі вище зазначеного договору дарування зареєстровано два записи про право власності на [PERSON] , а саме: запис від 19 грудня 2006 року №17172288 на нежитлову будівлю, будинок побуту « [INFO] », де частка [PERSON] становить 13/100 та запис від 10 березня 2003 року №261109 на нежитлове підвальне приміщення де частка [PERSON] становить 1. Тобто неможливо встановити, який саме запис є актуальним, якою дійсно часткою [PERSON] володіє та на який саме об`єкт, що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності. Так, згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. 2. У разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. 3. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Так, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] на праві приватної власності підвального приміщення, загальною площею 181,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та враховуючи, що у реєстрі прав власності є два записи про право власності [PERSON] на зазначене майно, а саме: запис від 19 грудня 2006 року №17172288 на нежитлову будівлю, будинок побуту « [INFO] », де частка [PERSON] становить 13/100 та запис від 10 березня 2003 року №261109 на нежитлове підвальне приміщення де частка [PERSON] становить 1, що в теперішній час унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно. З метою відновлення прав позивача суд, припиняє право власності [PERSON] на 13/100 частки нежитлової будівлі, будинку побуту « [INFO] » (запис від 19 грудня 2006 року №17172288) та визнає за нею право власності на підвальне приміщення загальною площею 181,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору дарування від 17 лютого 2003 року, задовольнивши позов в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved