Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

19 листопада 2020 року до Деснянського районного суду м. Чернігова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 22338 грн. та стягнення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 67014 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання не з`явилась, до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, в якому вказано, що вони позов підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Досудовим розслідуванням кримінального провадження №12020110000000211 встановлено, що [INFO] приблизно о 18 годині 40 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем "GEELY JL7162", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїзній частині автодороги сполученням "Київ-Чернігів" на 35 км., в межах Броварського району Київської області, в напрямку до міста Чернігів, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пунктів 12.3 та 12.6 ґ) не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, рухався зі швидкістю 128 км/год., не переконався у безпечності своїх дій та, маючи можливість об`єктивно виявити вантажний автомобіль марки "RENAULT MAGNUM", реєстраційний номер [NUMBER], із напівпричіпом марки "SCHMITZ SPR24L", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] , який виконував маневр розвороту на вказаній автодорозі, в напрямку до м. Чернігів, внаслідок чого здійснив зіткнення із задньою частиною напівпричепа вказаного автопоїзда, та в подальшому автомобіль "GEELY JL7162", реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення із автомобілем марки "VOLKSWAGEN Crafter", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в напрямку до м. Києва. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "GEELY JL7162", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] від отриманих травм загинула на місці пригоди, що підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 17.04.2020 №12020110000000211 та свідоцтвом про смерть (а.с. 20-25, 26). За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020110000000211. 17.04.2020 прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання обвинувачення прокуратури Київської області Панченко О.І., прийнято винесено постанову, якою кримінальне провадження №12020110000000211 від 02.04.2020 за підозрою [PERSON] , у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із смертю підозрюваного [PERSON] (а.с. 20-25). Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. Шкода завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. Відповідно до копії витягу з Централізованої бази даних МТСБУ станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "GEELY JL7162", реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дії якого загинула [PERSON] , була застрахована у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» (а.с.32). Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум: зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною першою статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 03 липня 2020 року представник позивача повідомив ТОВ «СТ «ДОМІНАНТА» про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 33-34, 35, 36, 37, 38). Вказані документи повернулись представнику позивача у зв`язку із відсутність адресата за місцезнаходженням, що підтверджується витягом з реєстру поштових відправлень ПАТ "Укрпошта" (а.с. 39). Пунктом 27.3. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27), які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю дочки. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 44676 грн., виплачується рівними частинами між матір`ю та батьком загиблої. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 22338 грн. Щодо відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 22 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на дату ДТП, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 23.1 ст. 23 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону №1961-ІV). Тобто зазначеною нормою Закону №1961-ІV встановлений мінімально гарантований розмір страхового відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Згідно довідки № 6861858932661802 [PERSON] перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію за віком, розмір її пенсії за 2017-2018 роки становить 34810 грн. 84 коп. (а.с. 74). Відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [PERSON] в період за 2017-2018 роки отримала дохід в розмірі 273465 грн. (а.с. 70-71). Пунктом 27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи, що на день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 грн., розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить 134028 грн., який виплачується рівними частинами між матір`ю та батьком загиблої. Таким чином, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.2. Закону, дорівнює 67014 грн. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за задоволені вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1681 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved