Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" (далі - ДП "ВК "Краснолиманська") про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та зобов'язання видати копії табулеграм заробітної плати і довідку про середній заробіток. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 8 грудня 2015 року, з ДП "ВК "Краснолиманська" на користь [PERSON] була стягнута заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2012р. по 31.07.2012р. в сумі 3891,72 грн, компенсація середнього заробітку з 25.12.2013р. по 01.04.2015р. в сумі 32882,64 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн. Обставинами, встановленими зазначеними судовими рішеннями, є те, що вона з 26.11.2002р. по 08.10.2012р. працювала гірничою робітницею 1-го розряду дільниці АПК з обслуговування шахтної станції питного водопостачання, наказом № 2699 К від 04.10.2012р. звільнена з підприємства у зв'язку зі скороченням штату за ст.40 КЗпП України та те, що її середньоденний заробіток складає 119,14 грн. На сьогоднішній день відповідач не провів з нею повного розрахунку за рішенням суду, у зв'язку з чим, з урахуванням правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові Судової палати у цивільних справах від 22 січня 2014 року у справі № 6-159цс13, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 2 квітня 215 року по день ухвалення рішення по справі. Крім того, позивачка просила зобов'язати відповідача видати їй належним чином завірені копії особистих (розрахункових) листків (табуляграм) про нарахування і виплату їй заробітної плати за період її роботи у відповідача з 22.11.2002р. по 08.10.2012р., а також довідку про середній заробіток, що містить в собі достовірні відомості про її середній заробіток за серпень-вересень 2012 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2013р. [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову до ДП "ВК "Краснолиманська" про стягнення середнього заробітку за відпрацьований час та прострочення повного розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 грудня 2013 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 20113 року було скасовано, позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ДП "ВК "Краснолиманська" на користь [PERSON] недоплачену заробітну плату за період з серпня 212 року по 8 жовтня 2012 року в сумі 1109,40 грн., середньоденний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 31095,54 грн. безпідставно утримані з заробітної плати 65 грн., моральна шкода в сумі 500 грн. Додатковим рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18.04.2014р. з ДП "ВК "Краснолиманська" на користь [PERSON] було стягнуто середньоденний заробіток з час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.10.2013р. до 24.12.2013р. в сумі 5123,02 грн. 17 червня 2014 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження № 43516738 з примусово виконання рішення суду від 24.12.2013р. по справі № 235/3420/13-ц. 30 червня 2014 року постановою державного виконавця виконавче провадження № 43516738 закінчене у зв'язку з виконанням боржником виконавчого документа у повному обсязі згідно п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, 17 червня 2014 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження № 435116792 з примусового виконання додаткового рішення суду від 18.04.2014р. по справі № 235/3420/13-ц. 30 червня 2014 року постановою державного виконавця виконавче провадження № 43516792 закінчене у зв'язку з виконанням боржником виконавчого документа у повному обсязі згідно п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, на даний час рішення Апеляційного суду Донецької області від 24.12.2013р. та додаткове рішення Апеляційного суду Донецької області від 18.04.2014р. виконане відповідачем у повному обсязі. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.04.2015р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08.12.2015р., з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2012р. по 31.07.2012р. в сумі 3891,72 грн., компенсацію середнього заробітку з 25.12.2013р. по 01.04.2015р. в сумі 32882,64 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн. 25 лютого 2016 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження № 50300369 з примусового виконання рішення суду від 01.04.2015р. по справі № 235/4909/14-ц. 15 квітня 2016 року постановою державного виконавця виконавче провадження № 50300369 закінчене у зв'язку з виконанням боржником виконавчого документа повному обсязі згідно п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, на даний час рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.04.2015р. по справі № 235/4909/14-ц виконане відповідачем у повному обсязі. Розрахункові листки-табулеграми видавалися позивачці під час проведення звірки нарахування заробітної плати за весь період її роботи на підприємстві, у зв'язку з чим позовні вимоги про зобов'язання надати позивачці їх копії є безпідставними при наявності у неї їх оригіналів. Довідка про середню заробітну плату за два останні місяці її роботи видавались відповідачем за заявами позивачки в червні 2014 року та березні 2016 року, а тому позовні вимоги в цій частині також є безпідставними та задоволенню не підлягають. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] працювала в ДП "ВК "Краснолиманська" з 26 листопада 2002 року по 8 жовтня 2012 року в якості гірничої робітниці 1-го розряду дільниці АПК з обслуговування шахтної станції питного водопостачання, наказом № 2699 К від 04.10.2012р. звільнена з підприємства у зв'язку із скороченням штату за ст.40 КЗпП України. Дана обставина встановлена рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 квітня 2016 року, а тому згідно ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 грудня 2013 року встановлено середньоденний заробіток позивачки - 119,14 грн. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 8 грудня 2015 року, з ДП "ВК "Краснолиманська" на користь [PERSON] була стягнута заборгованість по заробітній платі за період з 01.012012р. по 31.07.2012р. в сумі 3891,72 грн., компенсація середнього заробітку з 25.12.2013р. по 01.04.2015р. в сумі 32882,64 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн. Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Крансоармійського міськрайонного управління юстиції [PERSON] від 25 лютого 2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 235/4909/14-ц, виданого 13.01.2016р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ДП "ВК "Краснолиманська" на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2012р. по 31.07.2012р. в сумі 3891,72 грн., компенсації в сумі 37886,52 грн. та моральної шкоди в сумі 500 грн. Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Крансоармійського міськрайонного управління юстиції [PERSON] від 15 квітня 2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 235/4909/14-ц, виданого 13.01.2016р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ДП "ВК "Краснолиманська" на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2012р. по 31.07.2012р. в сумі 3891,72 грн., компенсації в сумі 37886,52 грн. та моральної шкоди в сумі 500 грн. на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з виконанням боржником виконавчого документа у повному обсязі. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не спотворювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своєї діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 29 січня 2014 року у справі 6-144ц13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Дослідженням доказів у справі встановлено, що після ухвалення Красноармійським міськрайонним судом Донецької області рішення від 1 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 8 грудня 2015 року, відповідач провів з позивачкою повний розрахунок належних працівникові сум заборгованість по заробітній платі, компенсацію середнього заробітку та моральну шкоду лише 15 квітня 2016 року, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, порушення трудових прав позивачки, яке полягало у не проведенні з нею остаточного розрахунку належних їй при звільненні сум, навіть після ухвалення судового рішення по справі, тривало аж до 15 квітня 2016 року - часу остаточного з ним розрахунку відповідачем, за що повинна наставити відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України, - стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 квітня 2015 року з відповідача на користь позивачки був стягнутий середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з 25 грудня 2013 року по 1 квітня 2015 року. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, крім того, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 2 квітня 2015 року по 14 квітня 2016 року включно в сумі 31095,54 грн. (261 день х 119,14 грн.), де 261 день - кількість робочих днів затримки розрахунку, 119,14 грн. - середньоденний заробіток позивачки, розмір якого встановлений рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 грудня 2013 року. Посилання представника відповідача на те, що відповідачем не було допущено порушень прав та законних інтересів позивача, у зв'язку з тим, що рішення Красноармійського міськрайонного суду від 1 квітня 2015 року по справі № 235/4909/14-ц було виконане відповідачем у повному обсязі згідно норм Закону України "Про виконавче провадження", є безпідставним, оскільки Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, тобто цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень, тоді як статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, яка полягає у виплаті працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у випадку невиплати всіх сум, що належать йому від підприємства, в день звільнення. Згідно ст.110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Суд вважає, що у зв'язку з тим, що відповідач виконував обов'язок з повідомлення позивачки про дані, передбачені ст.110 КЗпП України, то позовні вимоги по зобов'язанню надати позивачці копії розрахункових листів (табулеграм) є об'єктивно неможливим у зв'язку з відсутністю на підприємстві оригіналів розрахункових листів (табулеграм). Відповідно до положень ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язані видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заперечуючи проти позовних вимог про зобов'язання надати позивачці довідку про довідку про середній заробіток за серпень, вересень 2012 року, представник відповідача надав суду копії листів від 12.06.2014р. № 04/11-1475 та від 03.03.2016р. № 01/11-296, якими підтверджується факт видачі позивачці довідок про її середній заробіток позивачки за два останні місяці роботи, а тому вимоги позивачки в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України у зв'язку з тим, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі, передбаченому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 вказаного Закону. Враховуючи, що позивачкою було помилково сплачено судовий збір, - сплачена сума судового збору згідно квитанції від 15 вересня 2016 року підлягає їй поверненню. Відповідно до ст.ст.49, 110, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial