Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Міністерство оборони України звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням [PERSON] \~у вищому\~навчальному закладі\~у розмірі\~44\~670,36\~грн., а також судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] у період з 2007 року по 2011 рік навчався на факультеті аеромобільних військ та розвідки Академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, за спеціальністю «Управління діями підрозділів аеромобільних військ». 24 вересня 2011 року відповідач закінчив навчання та був призначений для проходження військової служби у Збройних Силах України. Незважаючи на вимоги спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України», [PERSON] не прибув з тимчасово окупованої території України до визначеного пункту у встановлені строки для подальшого проходження військової служби у ЗСУ. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. 06 квітня 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва визначено підсудність Шевченківському районному суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 2007 по 2011 рік навчався на факультеті аеромобільних військ та розвідки Академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного за спеціалізацією "Управління діями підрозділів аеромобільних військ". 24 вересня 2011 громадянин [PERSON] закінчив навчання та наказом Міністра оборони України від 24 вересня 2011 № 1039 був призначений для проходження військової служби у Збройних Силах України. Останнім місцем проходження військової служби старшого лейтенанта [PERSON] , була посада командира групи спеціального призначення - водолазний спеціаліст загону спеціального призначення 29 морського розвідувального пункту ВМС ЗС України. 23 березня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення "Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України введене в дію Указом Президента України від 24 березня 2014 року №339/2014. Статтею 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " визначено особливості припинення проходження громадянами України військової служби у військових формуваннях, пов`язані з тимчасовою окупацією території. Частиною другою цієї статті встановлено, що військовослужбовці військових формувань, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів. Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 "Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України" визначено порядок та встановлено строки прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь. Незважаючи на вимоги зазначених документів, громадянин [PERSON] не прибув з тимчасово окупованої території України до визначеного пункту у визначені строки для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України. У зв`язку з зазначеним вище, відповідно до вимог статей 12, 45, 68 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 23 березня 2015 року № 117 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців Військово-Морських Сил Збройних Сил України» на старшого лейтенанта [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання». Відповідно до наказу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26 березня 2015 № 57 [PERSON] , який перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, позбавленого військового звання в дисциплінарному порядку відповідно до вимог статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 21 березня 2015 року № 117 з 21 березня 2015 року виключено зі списків особового складу Командування Військо-Морських Сил Збройних Сил України, знято зі всіх видів забезпечення та направлено документи для зарахування на військовий облік до Приморського міського військового комісаріату м. Одеси. На підставі зазначеного наказу наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 06 квітня 2015 № 37, колишнього старшого лейтенанта [PERSON] , колишнього командира групи спеціального призначення - водолазного спеціаліста загону спеціального призначення 29 морського розвідувального пункту ВМС ЗС України відповідно до частини шостої статті 26 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу" звільнено з війської служби у запас за пунктом "ж" (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 21 березня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1993 року курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. У відповідності до пункту 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006 року відшкодування витрат курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міністерства оборони України. Відповідно до пункту 5 Порядку витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за весь період навчання. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Так, відповідно до довідки № 15 від 24 серпня 2011 року, наданої Академією Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, фактичні витрати, пов`язані з утриманням [PERSON] у вищому військовому навчальному закладі складають 44\~670,36 грн., що включає: нараховане грошове забезпечення - 9328,95 грн.; витрати за спожиті комунальні послуги та енергоносії - 6619,00 грн.; витрати на медичне забезпечення - 325,00 грн.; витрати на речове забезпечення - 2576,91 грн.; витрати на продовольче забезпечення - 25369,57 грн.; витрати на оплату транспортних послуг - 450,93 грн. Враховуючи, що з вини відповідача позивачеві завдано матеріальну шкоду, що пов`язана із утриманням [PERSON] у вищому навчальному закладі, з останнього на користь позивача підлягають стягненню витрати у розмірі 44\~670,36 грн., а тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до платіжного доручення №5 від 02 травня 2018 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., а відтак у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Міністерства\~оборони України судові витрати у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved