Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у травні 2017 року пред»явив до суду позов до [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна - пенсії в сумі 2285,01 гривень. Обґрунтовує позов тим, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у звязку з рахунковою помилкою з боку позивача , тому виникла переплата пенсії за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2017 року на загальну суму 2285,01 гривень . У звязку з цим позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими тому підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та статей 1212 і 1215 ЦК України. У судове засіданні представник позивача подала заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, справу слухати за відсутності представника Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області . Відповідач [PERSON] та її представник подали до суду заяву, у якій просять справу слухати за їх відсутності , позовних вимог не визнають та просять відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено наступні обставини: З 16 лютого 2010 року відповідачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від суми заробітної плати . Постановою від 13 вересня 2016 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зобов»язано позивача здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 01 грудня 2015 року згідно із довідкою про заробітну плату Тернопільського обласного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 18 серпня 2016 року за № 330. Ухвалою від 01 березня 2017 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області задоволено заяву відповідача про роз»яснення вище згадуваної постанови суду від 13 вересня 2016 року , роз»яснено що з 01 грудня 2015 року слід здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії відповідачки згідно довідки про заробітну плату Тернопільського обласного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 18 серпня 2016 року за № 330, виходячи із розрахунку 90% від суми заробітної плати. Надалі відповідно до ухвали від 05 квітня 2017 року Львівського апеляційного адміністративного суду вище згадувана ухвала від 01 березня 2017 року Тернопільського міськрайонного суду про роз»яснення судового рішення скасована та [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про роз»яснення судового рішення - постанови від 13 вересня 2016 року Тернопільського міськрайонного суду. Згідно Розпорядження від 24 квітня 2017 року без номера, виданого позивачем, ним установлено, що відповідач [PERSON] одержує пенсію за віком в розмірі 3778,79 гривень , сума переплати 2285,01 гривень згідно з довідкою відділу з призначення , перерахунку та виплати пенсій, утворилася за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2017 року ,у зв»язку із виконанням ухвали від 05 квітня 2017 року Львівського апеляційного адміністративного суду . Дана переплата підлягає до стягнення із [PERSON] згідно п. 4 Порядку про повернення пенсій,виплачених надміру,та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, рахункова помилка з боку позивача мала місце у звязку з тим, що ухвалою від 05 квітня 2017 року Львівського апеляційного адміністративного суду ухвала від 01 березня 2017 року Тернопільського міськрайонного суду про роз»яснення судового рішення скасована та [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про роз»яснення судового рішення - постанови від 13 вересня 2016 року Тернопільського міськрайонного суду, тому виникла переплата пенсії відповідачу за період з з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2017 року на загальну суму 2285,01 гривень . Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~ст. 11 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення"\~суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої\~статті 1215 ЦК України,за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, які згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для судів. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] вчинила будь-які зловживання зі свого боку або подала позивачеві недостовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" , до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період ,тощо. Позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, не наведено розрахунку , оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та зясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач, а не помилкою, повязаною, наприклад, з неналежним виконанням обовязків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Окрім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини , висловлену у рішенні по справі "Рисовський проти України " (заява №29979/04) від 20 жовтня 2011 року . Так,у пунктах 10-71 наведеного рішення суд підкреслив, особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема,на державні органи покладено обов»язок запровадити внутрішні процедури,які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мімінізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування» , як правило,не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки,навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право,набуте особою,яка покладалась на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. the Czech Republic), п. 58 ; у справі "Ґаші проти Хорватії " (Gashi v. Croatia ) ,заява №32457/05,п. 40 від 13 грудня 2007 року та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v . Croatia) , заява №35298/04,п. 67,від 11 червня 2009 року . У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11\~ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 2285,01 гривень, які є пенсійною виплатою, призначеною їй [PERSON] обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає. Враховуючи наведене позов Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до [PERSON] про стягнення безпідставно одержаних коштів не підлягає до задоволення у звязку з необґрунтованістю заявлених у ньому вимог та недоведеністю обставин . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed