Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] і її неповнолітнього сина [PERSON] особами, які втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та особами, які підлягають зняттю з реєстрації місця проживання без їх згоди в органах, які здійснюють таку реєстрацію. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що вона згідно свідоцтва про право власності від 25.12.2002 року є власником житлового будинку [ADDRESS] . В будинку, крім неї, зареєстровані також відповідач та її дитина, які доводяться їй донькою та онуком. Однак відповідач [PERSON] та її син [PERSON] в її будинку не проживають, а фактично проживають за межами України вже декілька років. Ухвалою судді від 21.11.2019 року відкрито провадження по справі призначено підготовче судове засідання та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.06.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування - Каланчацького виконавчого комітету Каланчацької селищної ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на згідно свідоцтва про право власності від 25.12.2002 року є власником житлового будинку [ADDRESS] . В квартирі позивача зареєстрована відповідач та її неповнолітня дитина, яка являється їй донькою. [PERSON] в квартирі позивача не проживає, а фактично проживає за межами України останні декілька років. Крім того, факт відсутності відповідача за місцем реєстрації тривалий час підтверджується актом матеріально-побутових умов № 477 від 14.02.2020 року, складеного виконавчим комітетом Каланчацької селищної ради, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п.33 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Статтею 72 ЖК визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач та її неповнолітня дитина втратили право на користування житловим будинком, тому задля забезпечення права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у відповідності до положень Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є автоматичне зняття відповідача з реєстрації відповідним повноважним органом. Оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання проводиться протягом 7 днів на підставі заяви особи або остаточного рішення суду зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved