Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 червня 2013 року виконавчим комітетом Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через різні погляди на шлюб і сім"ю. На даний час вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин, наведених в позовній заяві, та пояснила, що вони з відповідачем проживали в м. Чернівці, наймали квартиру, чоловік не працював. В липні 2015 року вона влаштувалася на роботу в Ярмолинецьку ЦРЛ і переїхала в смт. Ярмолинці. Відповідач з нею не переїхав, лише періодично приїжджав до дитини. Тому з липня 2015 року вони з [PERSON] проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, за наданий судом термін на примирення вони не примирилися. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, в поданому до суду запереченні на позовну заяву, вказав, що спільне життя і збереження шлюбу з позивачем не суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини, він бажає зберегти сім"ю і просить суд вжити заходів щодо збереження сім"ї. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2013 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). Від спільного проживання сторін в них народився син [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим, наданий судом строк на примирення наслідків не дав. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.06.2013 (а.с. 7); свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 04.12.2013; а також показаннями позивача, допитаної як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина третя статті 115 Сімейного кодексу України). Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.7). Зі змісту позовної заяви вбачається, що остання просить суд після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.4). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відновення її дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved