Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

23 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" (далі - ТзОВ "ЛК "Автофінанс") про стягнення безпідставно набутих коштів. Позов мотивований тим, що 07 лютого 2015 року він уклав з ТзОВ "ЛК "Автофінанс" договір № 000499 фінансового лізингу, предметом якого є автомобіль Пежо 208, вартістю 256000 грн. До підписання договору працівник ТзОВ "ЛК "Автофінанс" надав йому рахунок на оплату коштів з призначенням платежу "оплата за договором № 000498", за яким він сплатив трьома платежами кошти на загальну суму 70000 грн (07 лютого 2015 року два платежі по 25000 грн кожен, 10 лютого 2015 року - 20000 грн). Після сплати коштів представник відповідача передав йому на підпис договір № 000499 від 07 лютого 2015 року без додатків, а не договір № 000498. Вказуючи, що усі сплачені на рахунок ТзОВ "ЛК "Автофінанс" кошти з призначенням платежу "за договором № 000498" були безпідставно набуті відповідачем, позивач просив суд стягнути з останнього кошти в розмірі 70000 грн та судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, подали до суду письмову заяву, в якій вказали, що позов підтримують з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечують проти заочного розгляду справи та просили справу розглядати без їхньої участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39). Про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. За згодою позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави врегульовані нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту, тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема належать договори та інші правочини. Судом встановлено, що 07 лютого 2015 року [PERSON] уклав з ТзОВ "ЛК "Автофінанс" договір фінансового лізингу № 000499, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль марки "Пежо", вартістю 256000 грн, у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 2-8). З доданих до позовної заяви рахунків та квитанцій вбачається, що позивач сплатив на рахунок відповідача кошти на загальну суму 70000 грн. Призначення платежу у зазначених документах вказано "оплата згідно договору № 000498" від 07 лютого 2015 року (а.с. 9-12). Аналіз наведених обставин справи та норм матеріального права дає підстави для висновку, що відповідач набув належні позивачу кошти без правової підстави, оскільки договір № 000498 від 07 лютого 2015 року між сторонами в даній справі не укладався, а тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів. За загальним правилом відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає і відповідачем суду надано не було. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи характер заявлених позивачем вимог і те, що останній при подачі даного позову на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн та в дохід держави - судовий збір в розмірі 700 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1212, 1213 ЦК України та

Outcome: approved