Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Державної казначейської служби України, Генеральної Прокуратури України, в якому просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6) за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з розрахункового рахунку Державного казначейської служби України щодо обслуговування Державного бюджету України на користь [PERSON] ( вул.22 січня, 4, с. Котиківка, р-н. Городенківський, обл. Івано-Франківська, 78106) 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, зобовязати Генеральну прокуратуру України невідкладно розпочати досудове розслідування скоєного злочину під час завідомо незаконного кримінального переслідування щодо [PERSON], що скоєний службовими особами Городенківського РВ УМВС в Івано-Франківській області, прокурорами Городенківської районної прокуратури в Івано-Франківській області, суддею Городенківського районного суду Г.І. Ничик. Ухвалою Городенківського районного від 13 листопада 2015 року закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державної казначейської служби України, Генеральної Прокуратури України про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6) за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з розрахункового рахунку Державного казначейської служби України щодо обслуговування Державного бюджету України на користь [PERSON] ( вул.22 січня, 4, с. Котиківка, р-н. Городенківський, обл. Івано-Франківська, 78106) 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду та зобовязання Генеральну прокуратуру України невідкладно розпочати досудове розслідування скоєного злочину під час завідомо незаконного кримінального переслідування щодо [PERSON], що скоєний службовими особами Городенківського РВ УМВС в Івано-Франківській області, прокурорами Городенківської районної прокуратури в Івано-Франківській області, суддею Городенківського районного суду Г.І. Ничик в частині позовних вимог [PERSON] до Генеральної прокуратури України щодо зобов'язання невідкладно розпочати досудове розслідування скоєного злочину під час завідомо незаконного кримінального переслідування щодо [PERSON], що скоєний службовими особами Городенківського РВ УМВС в Івано-Франківській області, прокурорами Городенківської районної прокуратури в Івано-Франківській області, суддею Городенківського районного суду Г.І. Ничик. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування заявленого посилався на те, що з квітня 2014 року у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] проводились слідчі дії Городенківським РВ ГУ МВС України в Івано-Франківській області. У квітні 2015 року Апеляційним судом Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.320 КК України закрито. Внаслідок незаконного притягнення позивачки як обвинуваченої, незаконного застосування щодо позивачки запобіжних заходів, незаконного проведення в ході розслідування кримінальної справи обшуків, виїмок, незаконного накладення арешту на майно, інших процесуальних незаконних дій та бездіяльності позивачці заподіяна моральна шкода, що тривала протягом майже 12 місяців, а саме: з квітня 2014 року по квітень 2015 року. [PERSON] було порушено конституційне право, що полягало в обмеженні її волі вільного пересування, що завдало їй моральних страждань, призвело до порушення нормальних життєвих звязків, вимушених змін у її життєвих і трудових стосунках, зміну до неї відносин з боку оточуючих її осіб, членів сімї. Крім того, позивачка являється одним із годувальників сімї. Однак після затримання та взяття від неї підписки про невиїзд, її сімя не отримувала належного матеріального забезпечення, а перебування тривалий час під слідством, позбавляло позивачку можливості залишити місце проживання для можливості традиційного відпочинку з сімєю під час відпустки. В тому числі незаконне кримінальне переслідування позивачки сильно травмувало ще твердо не сформовану психіку її дітей, що суттєво вплинуло на глибину та інтенсивність їх субєктивних переживань внаслідок неправомірних дій і рішень правоохоронного та судового органу щодо їх матері. Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Вказує, що [PERSON] перебувала під слідством та судом упродовж квітня 2014 року по квітень 2015 року, що становить 12 місяців. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер її моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення позивачки до кримінальної відповідальності, просить позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн., завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду задовольнити повністю. Представники Державної казначейської служби України в призначені судові засідання жодного разу не зявились, хоча про час, дату і місце судового засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Прокурор в судовому засіданні, вказала, що позовні вимоги слід задовольнити частково, посилаючись на те, що позивачем завищено розмір стягнення моральної шкоди. Суд, вислухавши представника позивача, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 1176 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Частиною 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування такої шкоди визначається законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" - шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. В силу вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 4 вищезазначеного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету. Судом встановлено, що слідчим СВ Городенківського РВ УМВС 15 травня 2014 року [PERSON], [INFO] повідомлено, про те, що вона підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.320 КК України, що підтверджується копією Повідомлення про підозру від 15.05.2014 року, погодженого прокурором прокуратури Городенківського району. Згідно вироку Городенківського районного суду від 09.12.2014 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.320 КК України та призначено їй основне покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. із застосуванням ч.2 ст.69 КК України не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.04.2015 року вирок Городенківського районного суду від 09.12.2014 року щодо [PERSON] скасовано. Кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.320 КК України, закрито. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.09.2015 року розяснено, що в резолютивній частині ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.04.2015 року підставою для закриття кримінального провадження щодо [PERSON] за ч.1 ст.320 КК України є, згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, відсутність в діянні особи складу кримінального правопорушення, відповідно до мотивувальної частини ухвали. Приймаючи до уваги те, що законодавець визначає лише мінімальний розмір моральної шкоди, то при визначені розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, судом прийнято до уваги та враховано наступне. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до п. 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" мінімальна заробітна плата з 01.09.2015р. визначена в розмірі 1378 грн. Так, як [PERSON] оголошено підозру 15.05.2014 року, то слід вважати, що з моменту оголошення особі про підозру, а саме з 15.05.2014 року позивачка є такою, відносно якої вчинялись незаконні процесуальні дії, що обмежують права громадян до 29.04.2015 року - часу закриття кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.320 КК України. Даний факт ніким не заперечується та не спростований. При визначені розміру моральної шкоди, судом враховано, що позивачка протягом 12 місяців знаходилась під слідством та судом, було порушено її право громадянина, що полягало в обмеженні її волі вільного пересування, що завдало їй моральних страждань, призвело до порушення нормальних життєвих звязків, вимушених змін у її життєвих і трудових стосунках, зміну до неї відносин з боку оточуючих її осіб, членів сімї, змушена була здійснювати певні дії по відновленню її права, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на користь [PERSON] суму грошової компенсації моральної шкоди 20000 грн., виходячи із одного розміру мінімальної заробітної плати за 12 місяців перебування позивачки під слідством та судом. При цьому суд враховує те, що відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. за № 4 такий розмір не може бути меншим, ніж одна мінімальна заробітна плата за кожен місяць. При визначені способу відшкодування шкоди з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, судом прийнято до уваги положення п. 1 ч. 1 ст. 48 Бюджетного Кодексу України, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України, зокрема, операцій з коштами державного бюджету; ч. 2 ст. 25 та пп. 2 п. 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, відповідно до яких відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету в межах бюджетних призначень за рішенням суду, а також ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" згідно з якою, рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Таким чином, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь суму грошової компенсації моральної шкоди 20000 грн., відмовивши у задоволені іншої частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди задоволено частково, позивач при подачі позову був звільнений від судових витрат за законом, то судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 23, 1176 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 3, 4 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", Постановою Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. за № 4, ст. 48, ч. 2 ст. 25 та пп. 2 п. 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України, ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", Законом України "Про державний бюджет на 2015 рік",

Outcome: partial