Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом ПАТ «Страхова компанія`ТАС» про відшкодування моральної шкоди 14169 грн., спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23.07.2020 року за участі автомобіля Opel Zafira, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який порушивши Правила дорожнього руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу, де вчинив зіткнення із автомобілем MAN TGM 18/250 д.н.з [NUMBER] , який рухався в належній смузі у зустрічному напрямку руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних пошкоджень загинули п`ять пасажирів автомобіля Opel Zafira , д.н.з. [NUMBER] , в т.ч. [PERSON] , яка є донькою позивача. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Zafira, д.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група`ТАС», згідно полісу АР7353071. За зверненням позивача страхова компанія виплати на відшкодування моральної шкоди не здійснила. Позивачем представлено обґрунтований розрахунок заявленої до відшкодування моральної шкоди в порядку ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із розрахунку мінімальної заробітної плати станом на 23.07.2020 року 4723 грн. помноженої на 12, що дорівнює 56 676 грн. Оскільки у загиблої [PERSON] , крім батька [PERSON] , є ще матір [PERSON] , чоловік [PERSON] та син [PERSON] , тому позивачу належить ? загального розміру страхового відшкодування, а саме 14 169 грн.Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити. Відповідач подав письмовий відзив на позов, де заперечив позовні вимоги, зауваживши про відсутність факту доведеної вини водія транспортного засобу Opel Zafira, д.н.з. [NUMBER] . Відсутня інформація про набрання законної сили рішенням у кримінальній справі щодо спірного ДТП. Позивач подав відповідь на відзив, де зауважив про відповідальність за шкоду спричинену дорожньо-транспортною пригодою незалежно від вини(ч.2ст.1188 ЦК).Відсутність вироку суду відносно [PERSON] не означає відсутність його вини для цивільно-правової відповідальності. Неприйняття рішення страховою компанією за зверненням позивача не обмежує його у праві звернення до суду за захистом порушеного права. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому кредитор вправі обрати спосіб захисту, що наданий йому законом, на власний розсуд. За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 23 липня 2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Opel Zafira, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який порушивши Правила дорожнього руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу, де вчинив зіткнення із автомобілем MAN TGM 18/250 д.н.з [NUMBER] , який рухався в належній смузі у зустрічному напрямку руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних пошкоджень загинули п`ять пасажирів автомобіля Opel Zafira , д.н.з. [NUMBER] , в т.ч. [PERSON] , яка є донькою позивача. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Zafira, д.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група`ТАС», згідно полісу АР7353071. За зверненням позивача страхова компанія виплати на відшкодування моральної шкоди не здійснила. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За загальним правилом обовязок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.27.3. ст.27 Закон України статті «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування(ст.34 Закону). Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. На підставі викладеного можна зробити висновок, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Страхова група «ТАС», тому з останнього має бути стягнута моральна шкода. Оскільки у загиблої [PERSON] , крім батька [PERSON] , є ще матір [PERSON] , чоловік [PERSON] та син [PERSON] , тому позивачу належить ? загального розміру страхового відшкодування, що обраховується як результат множення мінімальної заробітної плати станом на 23.07.2020 року 4723 грн. на 12, що дорівнює 56 676 грн.; сума до виплати 14 169 грн.

Outcome: approved