Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

позивач Київський міський центр зайнятості звернувся з позовом до відповідача про стягнення незаконно одержаної допомоги по безробіттю у сумі 17302,38 грн. та судового збору. Позов мотивує тим, що 03.07.2014 відповідачу [PERSON] було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 10.07.2014 по 04.07.2015. Проведеною позивачем перевіркою щодо достовірності даних наданих відповідачем було встановлено, що при реєстрації в службі зайнятості безробітним, відповідачем було надано неправдиву інформацію, зокрема щодо того чи перебуває вона у трудових відносинах, а саме встановлено, що [PERSON] отримує дохід з АТ СК "ТАС" згідно Договору доручення про надання страхових агентських послуг зі страхування життя від 03.01.2012 №999900001299 з 03.01.2012 за послуги по укладенню договорів страхування згідно актів наданих послуг, що відповідно до норм чинного законодавства є перешкодою для отримання статусу безробітного та виплати соціальної допомоги. Відповідач за весь період перебування на обліку в службі зайнятості, без належних правових підстав, отримала допомогу по безробіттю в сумі 17302,38 грн., яку добровільно повернути відмовляється, а тому така підлягає стягненню у судовому порядку. Ухвалою Верховинсього районного суду від 18.02.2020 матеріали справи прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у строки встановлені судом, 12.03.2020 надала відзив на позов, яким позов не визнала, зазначила, що на момент звернення до центру зайнятості вона не перебувала в трудових відносинах з АТ СК "ТАС". Також посилання позивача на акт з 01.08.2014-29.08.2014 про отримання нею грошових коштів в сумі 1555,99 грн. є безпідставним, оскільки такі кошти їй були виплачені за роботу, як комісію за укладені нею договори страхування життя ще у 2012 році. При цьому зазначила, що на даний час вона змінила прізвище і ім`я та являється [PERSON] . Зазначає, що з її боку не було ніякої недобросовісності, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Позивач Київський міський центр зайнятості у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) в судове засідання не з`явилася повторно, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Попередньо, відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, про причини неявки в дане судове засідання відповідач не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, згідно якої неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також враховуючи тривалий час розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справу у відсутність сторін, на підставі наданих ним доказів. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд ухвалює судове рішення про наступне. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03.07.2014 [PERSON] звернулася до Оболонського районного центру зайнятості в м.Київ, правонаступником якого є Київський міський центр зайнятості, із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.11-13). Згідно з наказом № НТ140703 від 03.07.2014 [PERSON] надано статус безробітного та відповідно до наказу № НТ140710 від 10.07.2014, їй призначена допомога по безробіттю (а.с.23). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2014 вбачається, що відповідач змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на " [PERSON] ", про що складено відповідний актовий запис №2690 (а.с.14). Також судом встановлено, що на даний час відповідач змінила прізвище та ім`я (а.с.166) та являється [PERSON] . Як вбачається з акту Київського міського центру зайнятості № 368 від 27.10.2018 про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що відповідач [PERSON] з 25.09.2012 по 27.06.2014 перебувала в цивільно-правових відносинах з АТ СК «ТАС» та згідно договору доручення про надання страхових агентських послуг зі страхування життя від 03.01.2012 №999900001299 з 03.01.2012 по теперішній час отримує дохід з АТ СК «ТАС» за послуги з укладання договорів страхування згідно актів наданих послуг, а саме: акт б/н з 01.03.2014 по 31.03.2014 - 310,21 грн., акт б/н з 01.05.2014 по 30.05.2014 - 310,21 грн., акт б/н з 01.08.2014 по 29.08.2014 - 1555,99 грн. (а.с.15-17). Відповідно до наказу №НТ141119 від 19.11.2014 [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю та згідно наказу №332 від 28.11.2014 визнано виплачене матеріальне забезпечення безпідставним та вирішено питання про повернення [PERSON] коштів, виплачених як допомога по безробіттю, у сумі 17302,38 грн. згідно проведеного розрахунку виплаченого матеріального забезпечення (а.с.23, 24, 25). Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або в іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Пунктом 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний зобов`язаний інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині 1 ст. 45 цього Закону (зокрема, зайнятості особи). Згідно п.п. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з підпунктом 2 пунктом 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015 р. № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту), укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг) - з дня початку зайнятості особи. Позивач звертаючись з позовом до суду вважає, що відповідачем [PERSON] при реєстрації в службі зайнятості безробітним, було надано неправдиву інформацію щодо її працевлаштування та отриманням нею доходу з АТ СК «ТАС» за послуги з укладання договорів страхування за період з 01.08.2014 по 29.08.2014 в сумі 1555,99 грн, у зв`язку з чим було припинено здійснення їй виплати допомоги по безробіттю. Однак, суд не враховує посилання позивача на акт б/н з 01.08.2014 по 29.08.2014 згідно якого відповідач отримала за даний період грошові кошти в сумі 1555,99 грн, оскільки як вбачається з даного акту наданих послуг, такий звіт сформований по укладених договорах страхування за 03.07.2012 та 14.11.2012. Крім того, як вбачається з представленої відповідачем відповіді АТ "СК "ТАС" від 27.11.2014 №3431, за період з 01.01.2013 по 20.11.2014 [PERSON] , як агентом, що надавав страхові послуги згідно договору доручення №99990001299 від 03.01.2012, не було укладено жодного договору страхування життя. Враховуючи наведене, оскільки після припинення трудового договору АТ "СК "ТАС" 27.06.2014, відповідач була безробітньою і належних, допустимих доказів протилежного позивачем суду не надано, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача незаконно одержаної допомоги по безробіттю у сумі 17302,38 грн., а тому в задоволенні позову слід відмовити за їх безпідставністю. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір у зв`язку з відмовою у позові позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed