Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 21 січня 1991 року по 03 лютого 2005 року, знаходилась в трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та перебувала на посаді машиніста підйомної машини. Під час виконання своїх трудових обов'язків вона отримала виробничу травму. За висновком МСЕК від 22.05.2008 року їй було встановлено 30 % втрати працездатності та визнано інвалідом третьої групи. Стверджує, що у зв'язку з втратою працездатності їй була спричинена моральна шкода, вона втратила працездатність, стала інвалідом, змушена вживати лікарські препарати та періодично проходити лікування в лікарнях та санаторіях. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 тис. грн. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві, а також справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив в їх задоволенні відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у письмовому запереченні, згідно якого представник вважає, що позивач не надала достатньо доказів на підтвердження своїх вимог, при укладанні трудового договору вона була повідомлена про небезпечні та шкідливі умови праці, а також пропустила строк звернення з відповідною заявою до суду. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази приходить до висновку, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту прав та інтересів фізичних осіб. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 21 січня 1991 року по 03 лютого 2005 року знаходилась в трудових відносинах з підприємствами, правонаступником яких є відповідач ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля", що підтверджується копією трудової книжки виданої (а.с. 7-9). Під час роботи на підприємстві вона отримала трудову травму, що підтверджується актом № 6 про нещасний випадок на підприємстві, актом розслідування нещасного випадку від 03.02.2005 року (а.с. 10-11). За висновком МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 № 616839 від 22.05.2005 року позивачеві було встановлено сукупно втрату професійної працездатності у розмірі 30 % первинно з 13.08.2008 року та визнано інвалідом третьої групи (а.с. 13). Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що факт спричинення моральної шкоди позивачеві знайшов своє підтвердження доказами, оскільки позивач несе фізичні та моральні страждання внаслідок втрати здоров'я від наявних захворювань, частково втратив професійну працездатність, є інвалідом, змушена постійно лікуватися, що призвело до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, та вимагає від нього додаткових зусиль для подальшої організації свого життя, що також свідчить про заподіяння позивачеві моральної шкоди. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України", у випадках, коли з набуттям чинності певного закону, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Разом з тим, судом не можуть бути прийнятті до уваги доводи представника відповідача про те, що при укладенні трудового договору позивачеві були роз'яснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, через їх безпідставність, оскільки ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також судом не можуть бути прийнятті до уваги доводи сторони відповідача про те, що позивачем не було надано висновок МСЕК про наявність спричинення їй моральної шкоди, оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду за вирішенням виниклого спору й суд правомочний самостійно встановити факт заподіяння моральної шкоди потерпілому. В судовому засіданні наявність факту заподіяння моральної шкоди потерпілому встановлено судом. З наведених підстав суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про призначення судової психолого-психіатричної експертизи задоволенню не підляє. При цьому, судом не можуть бути прийнятті до уваги й доводи представника відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України, так як відповідно до ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я під час виконання трудових обов'язків, грошові кошти в сумі 3000 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст.ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір" підлягає до стягнення з відповідача на користь УДКСУ у м. Тернівка Дніпропетровської області судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved