Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Снігурівської райдержадмінінстрації про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. У позові зазначила, що є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить право на замельну частку (пай) в колективному підприємстві "Рассвет" в межах Снігурівської міської ради. За життя спадкодавець не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), у зв"язку з чим Снігурівською державною нотаріальною конторою їй відмовлено в оформленні спадкових прав. Враховуючи наведене, а також на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.19-20) просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 6,9 умовних кадастрових гектарів у КСП «Рассвет» в межах Снігурівської міської ради Миколаївської області. Ухвалами суду від 13 березня 2018 року та від 24 травня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Снігурівську міську раду Миколаївської області, відповідно. В судове засідання сторони за належного повідомлення не з"явилися. Позивач подала суду письмову заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Представники відповідачів Снігурівської райдержадміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Снігурівської міської ради Миколаївської області повідомлені шляхом направлення за місцем знаходження судового повідомлення, про що в матеріалах справи наявне письмове підтвердження; причини неявки суду невідомі. У відзиві до позову, поданому у березні 2018 року, в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області просив у задоволенні позову відмовити, вказав, що не є належним відповідачем у справі, оскільки питання щодо видачі сертифікатів на земельні частки (паї) із земель колективної власності належить до повноважень Снігурівської райдержадміністрації, й позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом (а.с.69-72). Представник Снігурівської райдержадміністрації у запереченнях на відзив, поданих у квітні 2018 року, зазначила, що відповідно до ст.25 ЗК України землі запасу зараховані до земель державної власності, якими у даному випадку розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Снігурівська райдержадміністрація не вправі видати розпорядження про виділення земельної ділянки в натурі, оскільки це буде перевищенням повноважень. Просила суд відмовити у позові позивачеві за спливу строку позовної давності (а.с.77). На підставі ч.1,3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було визначено у ст.529 ЦК УРСР, що діяла на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, вважалося, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України) Судом встановлено та підтверджено ксерокопіями матеріалів подання адміністрації і комітету профспілки радгоспу "Рассвет" для нарахування пенсії працівнику [PERSON] (а.с.10-11), що остання працювала в радгоспі, Колективному сільськогосподарському підприємстві (далі-КСП) «Рассвет» Снігурівського району Миколаївської області в 1964-1972 роках. КСП "Рассвет" отримало Державний акт на право колективної власності на землю 20 жовтня 1995 року (а.с.30). У списку, доданому до Державного акту, за № 611 значиться прізвище [PERSON]. Розмір земельної частки (паю) по КСП "Рассвет" складає 6,90 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становить 26 673.00 грн., без урахування коефіцієнтів індексації (а.с.30). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.34). Сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні КСП "Рассвет" [PERSON] не отримувала. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON]№398/2017, заведеної Снігурівською державною нотаріальною конторою 03.01.1996 року, вбачається, що спадкоємцями майна померлої є її донька [PERSON], яка на час смерті спадкодавця була зареєстрована разом з нею. Інші спадкоємці відсутні, свідоцтв про право на спадщину ніхто не отримував (а.с.32-37). Постановою державного нотаріуса Снігурівської державної нотаріальної контори від 06 жовтня 2017 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) по КСП "Рассвет" після смерті матері у зв"язку з відсутністю правовстановлювального документу на спадкове майно (а.с. 5). Як визначено у п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Таким чином, [PERSON] мала право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), а тому це право може бути успадковане позивачкою як спадкоємицею за законом. Предметом розгляду цієї цивільної справи є визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування без виділення її меж в натурі. Спірними матеріальними правовідносинами в цьому випадку є спадкові правовідносини. Належним відповідачем у спорі про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради (п.3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До строків прийняття спадщини не застосовуються приписи статей 256-268 ЦК про позовну давність. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею права на земельну частку (пай) з часу відкриття спадщини, спадкодавець за життя не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай), свідоцтв про право на спадщину після смерті спадкодавця позивачка не отримувала й законодавством не передбачено строку для отримання такого свідоцтва, про необхідність звернення до суду для підтвердження права на спадкування позивачка дізналася за відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, після чого в строки встановлені законом звернулася до суду з відповідним позовом. За такого, невірними є твердження відповідачів у цій частині. На підставі викладеного, суд приходить висновку про доведеність вимог позивача, оскільки знайшли підтвердження обставини відкриття спадщини, входження до її складу права на земельну частку (пай) і його належності спадкодавиці, суд ухвалює про задоволення позову до належних відповідачів Снігурівської міської ради та Снігурівської райдержадміністрації. Позовні вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області необгрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Судові витрати позивач просила з відповідачів не стягувати.

Outcome: approved