Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 2500 грн. боргу за договором позики, "...3 відсотки річних за три роки 250 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп, за надання правової допомоги 1000 грн. ...". Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до розписки від 10 лютого 2012 року відповідач отримав від позивача в борг 2500 грн., термін повернення до 10 квітня 2012 року, в добровільному порядку борг не повернутий, на звернення позивача щодо повернення боргу, зокрема, і через правоохоронні органи, відповідач належним чином не реагує, моральна шкода пов"язана із тривалим вимаганням повернення належних коштів, лікуванням та відсутністю коштів. В судовому засіданні позивач просив стягнути 2500 грн. боргу за договором позики та 5000 грн. моральної шкоди, просив не стягувати 250 грн. трьох процентів річних та витрати за надання правової допомоги, пояснивши, що станом на час розгляду справи борг не повернутий, оригінал розписки наданий до позовної заяви. Дана позиція позивача підтримана в судовому засіданні його представником адвокатом [PERSON]. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,-м.Ніжин, вул.Чернігівська, 126 а, кв.22,клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач та його представник в судовому засіданні не заперечують проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вимоги ст.ст.11, 27, 31 ЦПК України лише позивач визначає предмет та підставу позову і суд, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, не може виходити за межі цих вимог. В судовому засіданні позивачем заявлені вимоги про стягнення 2500 грн. боргу за договором позики від 10 лютого 2012 року та 5000 грн. моральної шкоди. На пропозицію суду, із врахуванням ч.4 ст.10 ЦПК України, розрахунки, підстави для стягнення трьох процентів річних, розрахунки щодо розміру витрат на правову допомогу та фіскальні документи на підтвердження їх оплати,- суду не надані. Інші вимоги згідно позовної заяви позивачем та його представником в судовому засіданні не підтримані. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до розписки від 10 лютого 2012 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] 2500 грн., термін повернення боргу до "...10 квітня 2012 р. під 10%...". Дана розписка (а.с.6) відповідно до пояснень позивача в судовому засіданні є оригіналом. Наявність даної розписки свідчить про наявність боргу відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] із врахуванням ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України. Докази на підтвердження недійсності договору позики згідно вищезазначеної розписки, спростування належності та допустимості даної розписки, повернення позики,-станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до висновку Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області від 24 червня 2015 року [PERSON] не заперечує проти наявності свого боргу згідно вищезазначеної розписки. За таких обставин наявні підстави для стягнення 2500 грн. боргу за договором позики від 10 лютого 2012 року. Заяви в порядку ч.3 ст.267 ЦК України про застосування позовної давності відсутні. Згідно ст.611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст.625, 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не встановлює такої відповідальності і укладений між сторонами договір позики згідно розписки від 10 лютого 2012 року. Із врахуванням викладеного підстави для стягнення 5000 грн. моральної шкоди в судовому засіданні не встановлені. Позивач, як інвалід 3 групи, маючий право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, із врахуванням положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п.8 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп підлягає поверненню за його ініціативою відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір". Станом на час розгляду справи заява позивача про повернення сплаченої суми судового збору відсутня. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial