Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

08.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління каналу «Дніпро-Інгулець» і просив суд ухвалити та допустити негайне виконання рішення про визнання наказу начальника даного Управління № 6-к від 24.01.2017 року про його звільнення з роботи незаконним, скасувати цей наказ, поновити його на роботі у відповідності до вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України. 20.03.2017 року позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме, просив суд поновити його на роботі на посаді слюсаря-ремонтника 4-го розряду станції насосної (другого підйому) Управління каналу «Дніпро-Інгулець», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до ухвалення судового рішення. Вимоги обґрунтовано тим, що з 23.10.2001 року по 25.03.2016 року він працював на посаді начальника насосної станції № 2 Управління каналу «Дніпро-Інгулець». Наказом начальника Управління за №19-к від 25.03.2016 року його було переведено на посаду слюсаря-ремонтника 4-го розряду, наказом № 6-к від 24.01.2017 року звільнили з роботи відповідно до ст.40 ч.1 п.5 КЗпП України. Копію зазначеного наказу він отримав рекомендованим листом 03.02.2017 року. Вважає наказ про звільнення незаконним, оскільки звільнення відбулося під час його лікування. В судовому засіданні як позивач так і його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі і додали, що у відповідача не було жодних підстав переводити його як спеціаліста з вищою технічною освітою, відповідної кваліфікації та з тривалим періодом роботи керівником, на посаду слюсаря ремонтника. Заява про переведення була написана ним не добровільно, а під психологічним тиском начальника Управління каналу з його суто особистих міркувань та з метою звільнення цієї посади для угодної йому особи. На зборах трудовий колектив виступив проти його переведення на іншу роботу. Вважають, що причиною звільнення є особисте неприязне ставлення начальника Управління до позивача. Від такого відношення у [PERSON] стався серцевий напад і з 29.03.2016 року по цей час він знаходиться на лікуванні. Крім того, повідомлень про виклик [PERSON] на засідання профкому, останній не отримував. Під час перебування на стаціонарному лікуванні в Кіровоградському кардіологічному диспансері йому телефонували з Управління та повідомили, що відбудеться засідання профкому, але позивач пояснив, що знаходиться на лікуванні. Просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача позов не визнали за його безпідставності та в судовому засіданні пояснили, що обставини, щодо законності переведення [PERSON] на посаду слюсаря-ремонтника встановлені рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 року у справі № 401/2714/16-ц, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні його позову про визнання наказу про переведення незаконним та його скасування, про поновлення на попередній роботі та про зміну запису у трудовій книжці формулювання причини переведення. Вказане рішення переглядалось Апеляційним судом Кіровоградської області та ухвалою суду від 08.02.2017 року залишено без змін. Позивач стверджує, що його було незаконно звільнено в період перебування на лікуванні всупереч ч. 3 ст. 40 КЗпП України, але його звільнили з посади у зв"язку з нез"явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд в наслідок тимчасової непрацездатності через загальне захворювання за п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач необґрунтовано стверджує, що причиною його звільнення стало особисте неприязне ставлення до нього начальника Управління. Службовими записками від 14.12.2016 року та 14.01.2017 року повідомляється, що на насосній станції, у зв"язку з тривалою відсутністю [PERSON] фактично працює 1 слюсар-ремонтник, який фізично не в змозі виконувати подвійну норму робіт. Просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідка та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони знаходилися в трудових правовідносинах. З 23.10.2001 року по 25.03.2016 року позивач працював на посаді начальника насосної станції № 2 Управління каналу «Дніпро-Інгулець». Наказам начальника Управління каналу «Дніпро-Інгулець » №19-к від 25.03.2016 року [PERSON] було переведено на посаду слюсаря-ремонтника 4-го розряду вищезазначеного Управління. Наказом № 6-к від 24.01.2017 року позивача звільнено з роботи відповідно до ст. 40 ч. 1 п.5 Кодексу законів про працю України(а.с.4). З листа Управління каналу «Дніпро-Інгулець» від 27.01.2017 року слідує, що копію вищезазначеного наказу позивачу направлено рекомендованим листом, який був отриманий ним 03.02.2017 року (а.с. 5). З службової записки від 14.12.2016 року (а.с. 61) слідує, що в зв"язку з тим, що слюсар ремонтник 4 розряду [PERSON] з березня місяця 2016 року знаходиться на лікарняному, на насосній станції весь цей час працює 1 слюсар-ремонтник, який фізично не в змозі виконувати в повному обсязі подвійну норму робіт, що в свою чергу може призвести до порушень та зриву термінів подачі води. З службової записки від 14.01.2017 року (а.с. 62) слідує, що слюсар-ремонтник [PERSON] до роботи не приступав з березня 2016 року. На насосній станції № 2 існує нагальна потреба в слюсарях-ремонтниках (агрегат № 3 знаходиться в розібраному стані і потребує негайної зборки та налагодження). З табелів обліку робочого часу (звітні періоди з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року; 01.10.2016 року по 31.10.2016 року; з 01.11.2016 року по 3-0.11.2016 року; 01.12.2016 року по 31.12.2016 року; з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року), вбачається, що позивач по причині тимчасової непрацездатності був відсутній на роботі (а.с.63-67). Вищезазначена тимчасова непрацездатність підтверджується листками непрацездатності (а.с. 68-76). З листа комунального закладу «Кіровоградський обласний кардіологічний диспансер» слідує, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.01.2017 року по 20.01.2017 рік, йому видавався лікарняний лист №829195, з відміткою приступити до роботи з 21.01.2017 року (а.с. 106). З лікарняного листа № 877453 (а.с. 7) слідує, що [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні Світловодської ЦРЛ з 23.01.2017 року по 06.02.2017 року включно, стати до роботи 07.02.2017 року. З довідки до Акту № 11-24-042/о від 13.03.2017 року Управління Держпраці у Кіровоградській області Державної служби України з питань праці (а.с. 77-93) слідує, що керівником каналу «Дніпро-Інгулець» було прийнято рішення про звільнення [PERSON] на підставі записів у табелях обліку робочого часу, листків непрацездатності та службової записки начальника насосної станції № 2 , згідно п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 13.01.2017 року голові профспілки працівників УКДІ [PERSON] було направлено лист від керівництва УКДІ, з проханням надати згоду на звільнення слюсаря-ремонтника 4 розряду [PERSON], згідно п. 5 ст. 40 КЗпП України, у зв"язку з його тривалою (більше 4-х місяців) тимчасовою непрацездатністю. Оригінал даного листа оглядався судом під час дослідження письмових доказів в судовому засіданні. З копії протоколу № 1/3 засідання профспілкового комітету Управління каналу «Дніпро-Інгулець» від 24.01.2017 року слідує, що на порядок денний було винесено питання відносно повторного розгляду письмового звернення адміністрації управління від 13.01.2017 року про надання профспілкою згоди на звільнення позивача. Всього голосувало 7 чоловік. «За» 7 чоловік», "Проти" 0 чоловік, «Утрималося» 0 чоловік. Постановили: погодити згоду на звільнення [PERSON] слюсаря-ремонтника 4 розряду згідно письмового звернення адміністрації - лист № 7 від 13.01.2017 року (а.с. 95-96). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] засвідчив, що він очолює профспілку Управління каналу «Дніпро-Інгулець». Ним, 13.01.2017 року отримано від керівництва управління лист, з проханням надати згоду на звільнення слюсаря-ремонтника 4-го розряду [PERSON], згідно п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв"язку з його тривалою (більше 4-х місяців) тимчасовою непрацездатністю. Цього ж дня він направив звичайним листом повідомлення [PERSON] з проханням з"явитися на засідання первинної профспілкової організації та надати свої пояснення 17.01.2017 року о 8 годині. В призначений час [PERSON] на засідання не з"явився , від нього також не надійшло клопотань про перенесення засідання або на представлення його інтересів іншою особою. На засіданні профкому 17.01.2017 року було вирішено перенести розгляд клопотання адміністрації про звільнення [PERSON] на 20.01.2017 року та повторно направити на адресу останнього лист-запрошення рекомендованим листом. 20.01.2017 року знову відбулося засідання профкому, але [PERSON] на нього не з"явився, лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Ним особисто, в телефонному режимі [PERSON] запрошувався на засідання профкому, але останній проігнорував запрошення. 20.01.2017 року на засіданні профкому була утворена комісія у складі : голови профкому [PERSON], провідного юриста-консульта [PERSON], інженера гідротехніка [PERSON], яка вручила особисто [PERSON] запрошення на чергове засідання 24.01.2017 року. 24.01.2017 року відбулося чергове засідання профспілкового комітету. [PERSON] на засідання не з"явився. В телефонній розмові повідомив, що він знаходиться на лікарняному, письмових пояснень не надав. Профком, проаналізувавши листки тимчасової непрацездатності [PERSON], прийнявши до уваги, що він за період більш ніж 4 місяці жодного дня не працював та враховуючи нагальну виробничу потребу в забезпеченні якісного виконання поставлених завдань, вирішив надати згоду на звільнення [PERSON], згідно п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 року по справі №401/2714/16-ц за позовом [PERSON] до Управління каналу «Дніпро-Інгулець» про визнання наказу про переведення незаконним та його скасування, про поновлення на попередній роботі та про зміну запису у трудовій книжці формулювання причини переведення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в задоволенні позову відмовлено (а.с.18-26). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 08.02.2017 року (а.с. 27-28) апеляційна скарга [PERSON] на вищезазначене рішення суду першої інстанції відхилена, а рішення суду від 23.12.2016 року залишено без змін. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не допускаються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач стверджує, що його було незаконно звільнено в період перебування на лікуванні в супереч ч. 3 ст. 40 КЗпП України. Згідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: нез"явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв"язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Згідно табелів обліку робочого часу та листків непрацездатності [PERSON] не з"являвся на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд, внаслідок тимчасової непрацездатності, у зв"язку з чим і був обґрунтовано звільнений за п.5 ч.1 ст.40 КЗпП України від 27.01.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 5 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. На виконання порядку визначеного в ч.1 ст.43 КЗпП України, засіданням профспілкового комітету Управління каналу «Дніпро-Інгулець» було надано згоду на звільнення [PERSON] слюсаря-ремонтника 4-го розряду, про що складений протокол №1/3 від 24.01.2017 року. Суд, не приймає твердження позивача відносно причини його звільнення з роботи в зв"язку з неприязним ставленням до нього начальника Управління каналу, оскільки це твердження спростовується вищезазначеними матеріалами справи, а саме службовими записками від 14.12.2016 року та 14.01.2017 року. У зв"язку з відсутністю [PERSON] на роботі протягом тривалого періоду часу, на підприємстві виникла нехватка кадрів, що загрожувало зриву пуску води та відповідно не виконання встановлених регламентів, що і стало причиною його звільнення, а тому доводи позивача, щодо неприязного ставлення до нього є припущеннями останнього, які не підтверджуються жодним належним доказом. Виходячи з вищезазначеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову. Враховуючи, що при зверненні до суду із вказаним позовом позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання даного позову від сплати судового збору звільнений, в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне віднести судові витрати за рахунок держави.

Outcome: dismissed