Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що [INFO] року померла її мати -[PERSON], яка на час своєї смерті проживала у житловому будинку по [ADDRESS] Рокитнянського району Київської області. Будинок до цього часу рахується за померлою. Вона є спадкоємицею за законом після померлої. На разі, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавиці на це майно. Просить визнати за нею у порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на жилий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, натомість у позовній заяві просила розглянути спір у її відсутності. Відповідачі, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, натомість подали до суду заяви, якими позов визнають та просять справу розглянути у їх відсутності. За викладеного суд ухвалює провести розгляд справи у відсутності сторін спору на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ст.61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин вбачається, що позивач є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] року [PERSON], за якою на час її смерті рахувався житловий будинок по [ADDRESS] Рокитнянського району Київської області і в якому вона проживала на час смерті. Право власності на вказаний житловий будинок за померлою не значиться. Позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, отримавши свідоцтво про право власності за законом, на разі, не може у порядку вчинення нотаріальних дій оформити права власності на спадковий будинок через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавиці на це майно. Із спадкової справи [PERSON] № 17/2014, вбачається, що інші спадкоємці за законом - відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] Відповідно до п. 216 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"від 03.03.2004 року № 20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Отримати такий документ в даний час не можливо, тому що власник майна помер, а відповідно до п. 2.3. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно"від 07.02.2002 року в редакції від 19.05.2005 року реєстрація рухомого майна може бути здійснена лише за заявою власника або уповноваженої ним особи. Враховуючи роз"яснення викладені в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку для прийняття спадщини. Відповідно до роз"яснень, викладених в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.1983 року № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування"та в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий і експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). За викладених встановлених обставин та відповідних їм цивільних правовідносин суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі [PERSON] на час своєї смерті мала право на спадкове майно, а тому суд приходить до висновку, що таке право в порядку успадкування перейшло до позивача. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, судом не встановлено. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права та свободи чи інтереси інших осіб, а тому судом приймається, а позов такими чином підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved