Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути 87150,00 грн. з державного бюджету на користь [PERSON] за завдану моральну шкоду Головним управлінням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року було визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві щодо розгляду скарги [PERSON] стосовно порушення прав споживача Комунальним підприємством «Київтеплоенерго». Вина Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві встановлена рішенням суду. Протиправна бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві завдала позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього. Його звичайний ритм життя змінився. Позивач змушений протягом тривалого часу відвідувати відповідача, перебувати у судових процесах, захищаючи свої права. Все вище перелічене завдає позивачу моральних страждань. На підставі викладеного, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 18.05.2020 року від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, а тому відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. 19.05.2020 року від представника відповідача Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що приводом для звернення гр. [PERSON] до Головного управління із скаргою на КП «Київтеплоенерго» (заява від 30.07.2019 № У-5798) стала відмова Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в зв`язку із заборгованістю за комунальні послуги. Позивач вважає, що КП «Київтеплоенерго», надавши Управлінню праці та соціального захисту відомості про заборгованість за комунальні послуги, в сумі 7184,13 грн., порушило його права споживача. Головним управлінням заяву [PERSON] від 30.07.2019 № У-5798 про порушення праві споживача розглянуто та проведено позапланову перевірку КП «Київтеплоенерго». Після отримання погодження Мінекономрозвитку, як центрального органу, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері захисту прав споживачів, Головним управлінням було проведено, перевірку КП «Київтеплоенерго». Перевіркою встановлено наявність заборгованості позивача перед КП «Київтеплоенерго» за спожиті послуги, яка виникла через те, що протягом тривалого часу він не передавав показники засобу обліку гарячої води. В зв`язку з відсутністю у КП «Київтеплоенерго» інформації про обсяги споживання гарячої води, нарахування за спожиті послуги проводились за середньодобовим обсягом споживання. Для вирішення питання стосовно нарахування субсидії позивачу необхідно сплатити борг та звернутись до відділу субсидій Дарницького району м. Києва. Про результати розгляду звернення позивача повідомлено листом від 03.10.2019 №07.3/17233. Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. 18 листопада 2019 року судом винесено рішення у справі № 640/16857/19, яким було відмовлено позивачу у задоволені позову. 05.03.2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу [PERSON] задовольнив та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2019 року скасував та прийняв нову постанову, якою позовні вимоги задовольнив. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві щодо розгляду скарги [PERSON] від 30 липня 2019 року стосовно порушення прав споживача Комунальним підприємством «Київтеплоенерго» по суті поставлених питань. Зобов`язав Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів в м. Києві повторно розглянути скаргу [PERSON] від 30.07.2019 року протягом семи днів з дня набрання рішенням законної сили, з урахуванням висновків суду. Згідно висновків суду протиправна бездіяльність Головного управління полягала у наступному: «...як вбачається із скарги позивача, він просив визнати протиправними дії КП «Київтеплоенерго» щодо надання інформації Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про наявність заборгованості у розмірі 7184,13 грн. по особовому рахунку № [NUMBER] та зобов`язати КП «Київтеплоенерго» спростувати вказану інформацію. Проте, вказаним твердженням відповідачем не було надано оцінку. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання належної та об`єктивної відповіді стосовно питань, викладених у скарзі позивача, а тому належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу від 30.07.2019 р.». На виконання постанови від 05.03.2020 року Головним управлінням здійснено повторний розгляд скарги [PERSON] від 30.06.2019 року. Про результати повторного розгляду заяви позивача додатково повідомили листом від 20.03.2020 року вих. № 06.5/4590. Вважає, що в позовній заяві доказів погіршення, стану здоров`я та самопочуття, негативного впливу на психічний стан, позивачем не наведено. Позивачем не надано доказів зміни звичайного ритму життя. Тобто, доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою, яку на думку позивача йому спричинено та протиправною бездіяльністю Головного управління не було надано. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. 18.05.2020 року від позивача надійшли відповіді на відзиви відповідачів в яких він зазначив, що обставини викладені у відзиві Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві не стосуються предмету позову, є необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Стосовно заперечень Державної казначейської служби України зазначив, що згідно положень абзацу 2 п.10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави, поряд із відповідним державним органом, одним з відповідачів має бути орган Державної казначейської служби України. 26.05.2020 року від представника Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві надійшли заперечення в яких він зазначив, що протиправність дій відповідача, заподіяння моральної шкоди, причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою повинен довести саме позивач. Разом з цим, позивач не надав доказів того, що внаслідок «протиправної бездіяльності головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту в м. Києві йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві щодо розгляду скарги [PERSON] від 30.07.2019 року стосовно порушення прав споживача Комунального підприємством «Київтеплоенерго» по суті поставлених питань. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві повторно розглянути скарг [PERSON] від 30.07.2019 року протягом семи днів з дня набрання рішенням законної сили, з урахуванням висновків суду. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач звертаючись з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди зазначив, що бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві встановлена рішенням суду та вказаною бездіяльністю йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього. Його звичайний ритм життя змінився. Позивач змушений протягом тривалого часу відвідувати відповідача, перебувати у судових процесах, захищаючи свої права. Все вище перелічене завдає позивачу моральних страждань. Однак, вказані твердження позивача є безпідставними з огляду на наступне. Встановлено, що підставою для звернення гр. [PERSON] до Головного управління із скаргою на КП «Київтеплоенерго» (заява від 30.07.2019 № У-5798) стала відмова Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в зв`язку із заборгованістю за комунальні послуги. Позивач вважає, що КП «Київтеплоенерго», надавши Управлінню праці та соціального захисту відомості про заборгованість за комунальні послуги, в сумі 7184,13 грн., порушило його права споживача. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зокрема, ст. 8 передбачено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані: повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів; господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання. Порядок розгляду звернень громадян органами державної влади, місцевого самоврядування та їх посадовими особами визначений Законом України «Про звернення громадян», зокрема передбачено, що органи, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Положенням про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в місті Києві, затвердженого Наказом Мінагрополітики України від 12.04.2017 № 209, визначено (п.8), що Головне управління перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг. Головним управлінням заяву [PERSON] від 30.07.2019 № У-5798 про порушення прав споживача розглянуто та проведено позапланову перевірку КП «Київтеплоенерго». Після отримання погодження Мінекономрозвитку, як центрального органу, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері захисту прав споживачів, Головним управлінням було проведено, перевірку КП «Київтеплоенерго». Відповідно до вимог ч. 1 та ч 2 ст. 7 Закону 877, 19 вересня 2019 року Головним управлінням видано Наказ про проведення позапланового заходу (перевірки) № 4529 та оформлено Направлення на перевірку від 19.09.2019 №3637. В ході проведення було встановлено, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] обладнано будинковим; засобом обліку теплової енергії, який встановлено на загальному тепловому вводі будинку та обліковує сумарну витрату теплової енергії на потреби централізованого опалення та централізованого водопостачання гарячої води. Також будинок обладнано будинковим засобом обліку холодної води, що використовується для підігріву гарячої води. Згідно вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії водопостачання» розподіл сумарно спожитої теплової енергії, яка використовується на потреби централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої, води (ЦПГВ), здійснюється відповідно до пункту першого частини другої ст. 10 Закону, а саме: визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових приміщень, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання та розподіляється між споживачами. Згідно даних програмного комплексу КП «Київтеплоенерго», квартира позивача ( [ADDRESS] ) обладнана засобом обліку гарячої води, тому надавання плати за послугу централізованого постачання гарячої води здійснюється згідно з показаннями квартирного засобу обліку гарячої води, тобто за фактичний обсяг спожитої води. Згідно ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», показання квартирних засобів обліку споживачі повинні передавати щомісячно, незалежно від споживання чи не споживання послуги в розрахунковому періоді. У разі ненадання споживачем показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період, плата за послуги протягом трьох місяців нараховується споживачу за середньодобовим обсягом споживання відповідної послуги за останні дванадцять місяців з урахуванням кількості днів її надання, а по закінченню цього строку - як для приміщення, що не обладнане квартирним засобом обліку. Зазначена норма повинна виконуватися, навіть якщо у певний розрахунковий період послугою з централізованого постачання гарячої води не користувалися, у т. ч. через наявність в квартирі електричного бойлера. У такому випадку необхідно передавати нульове, споживання гарячої води, надавати однакові значення поточних та попередніх показань: квартирного засобу обліку гарячої води будь яким зручним способом. Протягом тривалого часу позивач не передавав показники засобу обліку гарячої води, нарахування за спожиті послуги гарячого водопостачання проводились згідно з вищезазначеними нормами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оскільки у КП «Київтеплоенерго» відсутня інформація про обсяги споживання гарячої води. Станом на 01.09.2019 за адресою позивача: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] за послуги ЦПГВ виникла заборгованість через непроведения оплат нарахувань у сумі 790,03 гри. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється районними підрозділами з питань соціального захисту населення, а саме відділом субсидій Дарницького району м. Києва. В списках боржників, переданих до відділу субсидій Дарницького району м. Києва, борг за послугу централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою позивача: [ADDRESS] , станом на 01.05.2019 року становить 490,49 грн. за послуги централізованого опалення - 0,00 грн. . Для вирішення питання стосовно нарахування субсидій Позивачу необхідно сплатити борг та звернутись до відділу субсидій Дарницького району м. Києва. Зазначене вище відображено у акті перевірки №4529-1 від 27.09.2019 року, який було складено за результатами проведення заходу. Таким чином, перевіркою встановлено наявність заборгованості позивача перед КП «Київтеплоенерго» за спожиті послуги, яка виникла через те, що протягом тривалого часу позивач не передавав показники засобу обліку гарячої води. В зв`язку з відсутністю у КП «Київтеплоенерго» інформації про обсяги споживання гарячої води, нарахування за спожиті послуги проводились за середньодобовим обсягом споживання. Для вирішення питання стосовно нарахування субсидії позивачу необхідно сплатити борг та звернутись до відділу субсидій Дарницького району м. Києва. Про результати розгляду звернення позивача повідомлено листом від 03.10.2019 № 07.3/17233. Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. 18.11.2019 року Окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі № 640/16857/19, яким було відмовлено позивачу у задоволені позову. Як встановлено вище, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві щодо розгляду скарги [PERSON] від 30 липня 2019 року стосовно порушення прав споживача Комунальним підприємством «Київтеплоенерго» по суті поставлених питань. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів в м. Києві повторно розглянути скаргу [PERSON] від 30 липня 2019 року протягом семи днів з дня набрання рішенням законної сили, з урахуванням висновків суду. Згідно висновків суду протиправна бездіяльність Головного управління полягала у наступному «...як вбачається із скарги позивача, позивач просив визнати протиправними дії КП «Київтеплоенерго» щодо надання інформації Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про наявність заборгованості у розмірі 7184,13 грн. по особовому рахунку № [NUMBER] та зобов`язати КП «Київтеплоенерго» спростувати вказану інформацію. Проте, вказаним твердженням відповідачем не було надано оцінку. Вказана обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання належної та об`єктивної відповіді стосовно питань, викладених у скарзі позивача, а тому належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу від 30.07.2019 р.». Встановлено, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року Головним управлінням здійснено повторний розгляд скарги [PERSON] від 30.06.2019 року. Про результати повторного розгляду заяви позивача додатково повідомлено листом від 20.03.2020 вих. № 06.5/4590. Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади таї органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В своїй діяльності Головне управління керується законами України «Про захист прав споживачів», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про звернення громадян», Положенням про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в місті Києві, затвердженим Наказом Мінагрополітики України від 12.04.2017 № 209, іншими нормативно-правовими актами, які регулюють відносини в цій сфері. Статтею 26 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені повноваження органу виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної) політики щодо захисту прав споживачів. Пунктом 2 частини 1 ст. 26, передбачено право перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Отже, Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» не регулює відносини між виконавцями послуг та іншими органами місцевого самоврядування, а саме Управлінням праці та соціального захисту населення, зокрема, обміну між ними достовірною інформацією, нарахувань та проведення виплат. Разом з цим, Головне управління, як орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю -за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, не наділено повноваженнями щодо контролю за інформацією, яка передається виконавцями послуг до Управлінь праці та соціального захисту населення. Процедура обміну інформацією, нарахувань та проведення виплат встановлюється відповідними нормативно-правовими актами, контроль за якими; покладається на Мінсоцполітику. Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. №848 передбачено, що для реалізації механізму надання житлових субсидій їх одержувачам у грошовій формі інформаційна взаємодія між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення, Мінсоцполітики, Пенсійним фондом України, АТ "Ощадбанк" та управителями багатоквартирного будинку, об`єднаннями, виконавцями комунальних послуг здійснюється шляхом обміну електронними документами з використанням кваліфікованого електронного підпису. Головне управління в межах позапланової перевірки КП «Київтеплоенерго», на підставі скарги [PERSON] від 30.07.2019, відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» здійснювало перевірку правильності розрахунків КП «Київтеплоенерго» із споживачем, та додержання суб`єктом господарювання правил надання послуг безпосередньо споживачеві. Головним управлінням, при розгляді скарги [PERSON] та проведенні позапланового заходу стосовно КП «Київтеплоенерго», даних щодо надання Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації інформації про наявність заборгованості у розмірі 7184,13 грн. по особовому рахунку № [NUMBER] отримано не було. Позаплановий захід було здійснено Головним управлінням із дотриманням вимог законодавства та в межах компетенції. Дані про фактичну заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] були повідомлені заявнику у відповіді про розгляд звернення. Головне управління, не маючи відомостей, за яких обставин до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла інформація про наявність заборгованості у розмірі 7184,13 грн., а також, не маючи правових підстав для перевірки цих обставин під час проведення позапланового заходу державного нагляду, не мало підстав для надання оцінки та визнання противоправними дій КП «Київтеплоенерго». Головне управління не має повноважень щодо здійснення контролю достовірності інформації, переданої КП «Київтеплоенерго» Управлінню праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Інформацію про фактичний стан заборгованості, яку було отримано в ході позапланового заходу, позивачу повідомлено. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Стаття 23 ЦК України встановлює, яку форму може набувати моральна шкода, та в яких випадках вона може бути заподіяна особі. Перелік не має вичерпного характеру. Оскільки моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань. Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору» (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, їх посадовими та службовими особами визначені статтею 1173 та 1174 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, на підставі статті 1173 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою на підставі статті 1174 ПК України. Цивільна відповідальність за завдану шкоду покладається на державу. Відповідно до зазначених норм, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається на державу Україна. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової; відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода. В позовній заяві позивач зазначає, що протиправна бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів завдала йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього. Звичайний ритм життя позивача змінився. Позивач змушений був протягом тривалого часу, відвідувати Управління, вести переписку, звертатися до суду за захистом своїх прав, перебувати в судових процесах, захищаючи свої права. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду доказів, що свідчать про протиправність дій та бездіяльності Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві, пов`язаних з виконанням судових рішень, а також будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачу внаслідок невиконання Управлінням судового рішення завдано моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру. Крім того, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 року виконана Головним управлінням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві та здійснено повторний розгляд скарги [PERSON] від 30.06.2019 року, про результати повторного розгляду заяви позивача додатково повідомлено листом від 20.03.2020 вих. № 06.5/4590. Також позивачем не надано достовірних та допустимих доказів, які саме негативні наслідки настали для нього внаслідок нібито невиконання судового рішення, ухваленого за результатами розгляду його скарги. Отже, [PERSON] не надано до суду доказів, які б підтверджували наявність реальної шкоди, протиправність діяння Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у м. Києві, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями або бездіяльністю та вини Управління в її заподіянні. Таким чином, судом не встановлено дій з боку відповідачів, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування йому моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed