Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

15.11.2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із зазначеною вище позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі - 900 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що з 20.09.2011 року по 12.11.2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. 04.02.2015 року рішенням Апеляційного суду Київської області з відповідача стягнуто на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 516 грн. щомісячно з 06.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час 516 грн. аліментів не достатньо для повноцінного утримання та виховання сина, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. 14.12.2017 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились. Позивач в поданій нею заяві від 02.05.2018 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того, просила припинити стягнення за виконавчим листом № 2/357/4815/14 виданого Апеляційним судом Київської області 04.02.2015 року після сплати за ним заборгованості. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до наявного в справі зворотного поштового повідомлення останній отримав копію позовної заяви з доданими до неї документами, при цьому причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 20.09.2011 року по 12.11.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно копії рішення Апеляційного суду Київської області від 04.02.2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого [INFO], аліменти на користь [PERSON], яка проживає [INFO] на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 516 грн. щомісячно з 06.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 6793 від 09.11.2017 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, [PERSON] та її син [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. За ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року 1 492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, суд вправі змінити розмір аліментів, визначений судом, за позовом одержувача аліментів, однак лише в разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я боржника або стягувача. В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Позивач в позовній заяві посилається з цього приводу лише на збільшення прожиткового мінімуму та зміни в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року. Положення ч. 2 ст. 182 СК України у передбаченій вказаним Законом редакції передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір останніх на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватися з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом № 2037-VІІІ від 17.05.2017, держава тим самим підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини та що узгоджується із положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини в тім, що: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що був визначений судом в 2015 році, оскільки з урахуванням рівня інфляції, на думку суду, порушуються права дитини на забезпечення достатнього рівня її життя. В частині заявленої позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача твердої грошової суми одночасно із вказівкою - не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відпоівідного віку, слід відмовити, оскільки цей мінімальний розмір застосовується виключно у разі стягнення аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Крім того, зміна розміру аліметів відбувається з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з часу пред'явлення позову, як зазначено позивачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн.

Outcome: partial