Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради (далі - відповідач) про визнання у порядку спадкування за заповітом права на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її рідний дядько [PERSON] . За життя рішенням Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га. Ще при житті, а саме 31 жовтня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі й право на завершення приватизації земельної ділянки. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та частково оформила свої спадкові права, однак позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, оскільки незавершена її приватизація. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства. У судовому засіданні представник позивач [PERSON] - адвокат Охріменко Н.І. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх з підстав зазначених у позовній заяві. 26 квітня 2021 року від представника відповідача виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради Лисенко Л.І. надійшла заява, відповідно до якої відповідач погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21 березня 2018 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з архівним витягом від 12 квітня 2021 року № 4 з рішення виконавчого комітету Богодухівської сільської ради народних депутатів від 29 вересня 1997 року № 8, наданого архівним відділом Золотоніської РДА Черкаської області, вирішено передати безкоштовно у постійну приватну власність земельну ділянку розміром 0,40 га [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради № 309 від 12 квітня 2021 року за [PERSON] числиться земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку не видавався (а.с. 13). Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради № 306 від 09 квітня 2021 року за [PERSON] числиться житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Ще при житті, а саме 31 жовтня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом він матиме право [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2021 року (вих. № 121/01-16), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] подана заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] (позивач), та видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , вчасно подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та оформила право власності на частину спадкового майна, однак позивач не може оформити в нотаріальному порядку право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, оскільки її приватизація не завершена. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Абзацом 2 п. 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, а також на те, що [PERSON] при житті не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельної ділянки. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved