Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння [ADDRESS]. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 28 березня 1997 року, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла позивачу. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явився. В поданій до суду письмовій заяві просив розгляд справи провести у його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві. Представник відповідача - Ниврянської сільської ради в судове засідання не з"явився, від голови сільської ради Волощука В.Г. до суду надійшла заява, в якій такий просив розгляд справи провести без участі представника відповідача, при цьому вказав, що з сторони відповідача заперечень щодо позову не має, і відповідач такий визнає повністю. За таких обставин, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] померла [INFO] року в с.Нівра Борщівського району Тернопільської області, що сторонами не оспорювалось, стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 11 червня 1997 року Ніврянською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 28.03.1997 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ніврянської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за №9. Також встановлено, що після смерті [PERSON], позивач по справі [PERSON], фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з матір»ю на день її смерті, однак спадкових прав на будинковолодіння не оформила у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, що в ході судового розгляду, було стверджено інформацією державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори від 12.05.2014 р. за № 718/01-16. Поряд з тим, встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], входило будинковолодіння [ADDRESS], в якому померла проживала та яке відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") [PERSON] та її чоловік [PERSON] були його членами, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг Ниврянської сільської ради за №35 на ім"я [PERSON], довідкою Ниврянської сільської ради №63 від 12.02.2014 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON] та її чоловік [PERSON], кожен зокрема, на відповідній правовій основі набули право на ? частину колгоспного двору, який був розміщений по [ADDRESS], проте, за життя у визначеному законом порядку своє право власності на вказаний нерухомий об"єкт не оформили та у відповідному органі не зареєстрували. Також встановлено, що 14 червня 1994 року в с.Нивра Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON], і після його смерті, його дружина [PERSON], спадкових прав на себе не оформила, а тільки вступила в оперативне управління майном. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 16 січня 2014 року, довідкою Ниврянської сільської ради №29 від 23.01.2014 року. Відповідно до рішення 14 сесії 21 скликання Ниврянської сільської ради від 22 жовтня 1993 року, саме [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 73 га, з яких 0, 25 га - для обслуговування житлового будинку, 0, 48 га - для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 526 ЦК України ( в редакції 1963р., що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. ст. 534, 535 цього ж Кодексу кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] за заповітом, після смерті якої заявила про свої спадкові права. Також встановлено, що інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 185/2000 відкритої Борщівською державною нотаріальною конторою 15.04.2000 р. щодо майна померлої [PERSON] Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 14 лютого 2014 року, виготовленого ПП «Бюро технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор», інвентаризаційна вартість будинковолодіння [ADDRESS] становить 161264 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачами заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об"ємі. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 120, 123, 524, 525, 526, 534, 535 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved