Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] управління ДСНС України у Дніпропетровській області звернулося з позовом до [PERSON] та просить суд зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену нею у листі від 18.08.2016 року, яка принижує ділову репутацію Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, в особі її начальника.( а.с. 26) В обґрунтування позову позивач послався на те, що відповідач направила до КМУ на імя Премєр-міністра України [PERSON] скаргу, яка за своїм змістом порочить ділову репутацію позивача в особі начальника та Державну службу України з надзвичайних ситуацій в цілому. Інформація про [PERSON] управління ДСНС України у Дніпропетровській області викладена в контексті того, що [PERSON] ставить під сумнів повноваження ГУ ДСНС та підриває довіру до його діяльності, що ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області не дотримується моральних та правових норм, встановлених в суспільстві; порушує вимоги законодавства щодо прийнятого Положення про ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, Положення про 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та інших документах, а також психологічно тисне на працівників, а саме шляхом притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з роботи або не прийняттям на роботу без будь-яких правових підстав; що керівництво у своїй діяльності з метою одержання для себе неправомірної вигоди або переваг вимагає хабарі та все робить для свого збагачення; що дії керівництва межують зі скоєнням злочинних діянь. Проте позивач зазначає, що вищевикладені у скарзі відповідачем факти є недостовірними та такими, що порушують ділову репутацію позивача, що підтверджується тим, що [PERSON] управління ДСНС України у Дніпропетровській області та його службові особи здійснюючи свою діяльність дотримується всіх вимог законодавства, посадові особи не здійснювали будь-яких неправомірних дій щодо схиляння, пропозиції чи надання неправомірної вигоди, підкупу чи надання будь-яких інших матеріальних чи не матеріальних благ. Також, відповідач стверджуючи, що керівництво позивача збирало кошти за працевлаштування, не зазначила в підтвердження своїх слів жодного судового рішення, яким би були встановлені та підтверджені такі факти, а службові особи були визнанні винними у вчиненні корупційних злочинів чи адміністративних правопорушень. Таким чином, позивач вважає, що вищевказана інформація, яку поширила відповідач, є неправдивою, необєктивною та недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. Порушення прав позивача полягає в тому, що вищевказані відомості ганьблять ділову репутацію управління та його начальника Поширена інформація формує думку про те, що [PERSON] управління ДСНС України у Дніпропетровській області в ході здійснення своєї діяльності діє недобросовісно по відношенню до своїх працівників, зокрема вдається у взаємовідносинах з ними до психологічного тиску та застосовує корупційні методи для отримання незаконних для себе переваг. Все це знижує престиж та підриває довіру до позивача як органу державної влади (а.с.1-4 том 1, 9-12 том 2, 5-53 том 2). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник проти позову заперечують та просять суд відмовити, оскільки Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань . Відповідач вважає, що висловила свою думку, щодо ситуації яка склалась щодо роботи в установі і вважає, що має на це право. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У даному випадку вона звернулась з цією скаргою до представників влади і вважає, що її звернення слід вважати офіційним зверненням до органів влади з приводу дотримання відповідними особами законодавства України, а тому спірні висловлювання являються реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації відносно позивача. В силу ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Звертаючись до органів влади із заявою про вчинення окремими особами, на її думку, протиправних діянь вона припустилася критики діянь останніх, шляхом висловлення своїх суб'єктивних думок і переконань, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності та на які в свою чергу повинна бути відповідна реакція і ця реакція була досягнута, до працівників прислухались і зараз відбуваються зміни. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки інформація, що є предметом судового захисту, є офіційним зверненням до органів влади під час реалізації якого були висловлені оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, оскільки їх не можна перевірити на предмет відповідності дійсності як фактичні дані. ( а.с.147,151-167 том 1, 84-89 том 2) Заслухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прослухавши надані суду аудіо-записи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 17.08.2016 року звернулась зі скаргою до Премєр-міністра України, Генеральної прокуратури на дії Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області та начальника Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області ( а.с. 6-10) В зазначеній скарзі [PERSON] вказала: „ ... Посадові особи ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області у першу чергу начальник [PERSON] настільки наплутали в прийнятих Положенні про ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, Положенні про 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та інших документах, що і в суді складно розібратись. До того ж судді не дуже і хочуть розплутувати ці хитросплетіння і всіляко відмовляють то притягувати до відповідальності як ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, так і її посадових осіб, навіть відмовляють заслухати таких чиновників в судовому засіданні, як свідків. Саме така безкарність і породжує їх повий безпредєл ... ...Постає взагалі питання про доцільність утримувати і [PERSON] управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області і самої 47 Професійної пожежної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області і саме тому, що начальник цього головного управління полковник [PERSON] зробив, [PERSON] управління Державної служби України з надзвичайних ситуації у Дніпропетровській області і саму 47 Професійну пожежну частину ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області своєю вотчиною... ... Начальник Головного управління Полковник [PERSON] все робить тільки на своє збагачення... ... На початку 2014 року ... для працевлаштування в 62 ДПРЧ можливо, але за умови оплати грошових коштів в доларах для кожного з працівників окремо, в залежності від посади від 200 до 500 доларів США... ... начальника ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, для якого і збирались ці кошти посадовими особами... ... подану нами колективну скаргу було просто знищено головою комісії, начальником ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області [PERSON]... ...Начальник ГУ ДСНС України приймаючи цей наказ умисно створив умови для нанесення шкоди установі ГУ ДСНС у Дніпропетровській області в безпосередньо 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області. А це вже межує зі скоєнням злочинних дій, кі караються в порядку кримінального судочинства... Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 12 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право висловлювати судження, оцінку, думку гарантовано статті 34 Конституції України. Це право також закріплено у ст. 10 Європейської конвенції "Про захист прав людини і основних свобод", ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97, яка відповідно до статті 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як вбачається з матеріалів справи відповідач у скарзі висловила свою думку щодо дій позивача. Скарга мала колективний інтерес у тривалому трудовому спорі з роботодавцем, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 48-89, 107-113, 168-182), свідченнями свідків відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданими відповідачем аудіо-записами з питань перевірки численних скарг працівників 47 ППЧ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області (а.с.47, 258), тобто [PERSON] скористалась своїм правом на висловлення своїх поглядів, що передбачено зазначеними вище нормами матеріального права. З огляду на зміст окремих частин скарги, що є предметом судового розгляду, суд вважає, що така інформація не є фактичними твердженнями і викладена вона як думка відповідача, є оціночними судженнями, що виражає суб'єктивну думку відповідача з приводу питання, яке викликало тривалий конфлікт відповідача та інших працівників 47 ППЧ Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області з роботодавцем, та спростуванню не підлягає. Посилання представника позивача на те, що окремі вислови відповідача у скарзі становлять під сумнів повноваження ДСНС України , що підриває довіру до діяльності управління, на відсутність психологічного тиску на працівників 47 ППЧ, суд не взяв до уваги, оскільки , як зазначено вище, оціночні судження не підлягають спростуванню і позивачем не доведено факт приниження ділової репутації за умови тих правовідносин, що виникли між сторонами. Щодо зазначення позивачем про наявність в скарзі неправдивих тверджень про корупційні злочини посадових осіб управління та ППЧ 47, то суд зазначає, що чітких обвинувачень у вчиненні конкретних кримінальних правопорушень позивачем висловлювання відповідача на переконання суду не містять, вказана інформація в скарзі на конкретний склад злочину саме в діях позивача скарга також не містить. Як роз'яснено у пп. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" N 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. У зв'язку зі внесенням з 27.03.2014 року змін до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було виключено (скасовано), а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме поширення інформації відповідачем її недостовірності, має відбуватися у загальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Згідно з положеннями ст. 10 ЦПК України позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Враховуючи вище викладене, судом не встановлено сукупності усіх чотирьох обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог, не доведено факт приниження ділової репутації позивача за умови тих правовідносин, що виникли між сторонами, а тому підстави для зобовязання відповідача спростувати інформацію, викладену в скарзі від 18.08.2016 року, яка принижує ділову репутацію Головного управління, в особі її начальника відсутні. Крім того, у відповідності до вимог п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року N 1, відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed