Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 25 січня 2014 року в м. Львові по пр. Свободи, 16, автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль [NUMBER] (договір страхування №250566399.13), що належить ІЛТА ТОВ, під керуванням водія [PERSON], отримав механічні ушкодження. Відповідно до довідок ДАІ про ДТП та постанови Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року ДТП мала місце з вини відповідача. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування. Вказує, що за умовами договору страхування, страхова компанія відшкодовує фактичну вартість: відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, тому на підставі рахунку ТОВ «Авто Бутік» № 4149 05 лютого 2014 року, було сплачено страхове відшкодування в розмірі 6 368 грн. 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4396 від 21 травня 2014 року. Вважає, що враховуючи те, що відповідно до постанови Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому відповідач має сплатити понесені позивачем витрати по відшкодуванню шкоди, яка була завдана в результаті ДТП, з вини відповідача. Зазначає, що страхова компанія зверталась до відповідача з пропозицією добровільно відшкодувати шкоду, але спроби досудового врегулювання даної ситуації до позитивного результату не призвели, на час звернення позивача до суду, кошти від відповідача не були одержані. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 6 368 грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не прибув, надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25 січня 2014 року в м. Львові по пр. Свободи, 16, автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль [NUMBER] (договір страхування №250566399.13), що належить ІЛТА ТОВ, під керуванням водія [PERSON], отримав механічні ушкодження. Постановою Жовківського районного Львівської області від 17.02.2014 року відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що підтверджується копією постанови. Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. Позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля завдану шкоду у загальному розмірі 6368,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4396 від 21.05.2014 року. ПрАТ "АСК "Інго Україна", 26.03.2015 року звернулось із заявою до відповідача, що підтверджується претензією № 1393 від 26.03.2015 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктами 2, 3-4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"(із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України від 08 липня 1994р., від 30 вересня 1994р., від 25 травня 1998р., від 24 жовтня 2003р.), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити повністю. Також згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі даного позову.

Outcome: approved