Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на ті обставини, що вона є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,5070 га, яка розташована на території Зеленогайської сільської ради, Васильківського району, Дніпропетровської області, яка належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності серії ДП №007406 виданий 22.09.2004 року. Даною земельною ділянкою фактично користується відповідач. Позивач неодноразово зверталася до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» з усною заявою про те, що має намір вилучити свою земельну ділянку для самостійного обробітку, а також з письмовою заявою. На що отримала копію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Договір оренди позивач не підписувала,що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи. Так як при укладенні спірного договору оренди землі не було волевиявлення позивача на укладення даного договору, то він повинен бути визнаний недійсним. Просила суд: 1. визнати Договір оренди землі від 01 січня 2010 року, укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Україна», зареєстрований 17 грудня 2010 року за № 041011801727 - недійсним, стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Надтока Г.І. позовні вимоги не визнав, виклавши доводи у письмових запереченнях, де вказано, що Керуючого відділенням № З ТОВ "Україна" Демченка Віктора Олексійовича було уповноважено підготувати нові проекти договорів оренди землі та переукласти договори оренди земельних ділянок з власниками земельних ділянок по Зеленогайській сільській раді Васильківського району, в зв'язку з закінченням строків оренди по попереднім договорам оренди, які укладалися в 2005 році строком на 5 років, оскільки саме відділення № 3 займається обробкою зазначених земельних ділянок. У відповідності до частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). З Позивачем по справі 01.01.2005 року укладався договір оренди земельної ділянки, факт державної реєстрації якого був засвідчений 22.06.2005 року головою Зеленогайської сільської ради, та 14.07.2005 року договір було зареєстровано у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП "ЦДЗК", про що у державному реєстрі було вчинено запис за № 040511800546.На виконання вимог частини І статті 33 Закону України "Про оренду землі", та в зв'язку з тим що Позивачка проживає на досить значній відстані від місця розташування Відповідача, у грудні 2009 року шляхом поштового зв'язку, їй були направлені проекти нових договорів оренди від 01.01.2010 року - в чотирьох примірниках, акти приймання-передачі земельної ділянки від 01.01.2010 року - в чотирьох примірниках, акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.01.2010 року - в чотирьох примірниках. В листі-повідомленні (копія додається), про намір укласти новий договір оренди Відповідач прохав Позивача, в разі згоди на переукладання договору оренди земельної ділянки на новий строк, та в разі згоди з умовами договору оренди земельної ділянки, поставити свій особистий підпис на всіх примірниках направлених документів, та особисто привезти їх до Відповідача, для підпису Відповідачем та подальшого проведення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, а в разі не можливості особисто привезти вказані документи, то направити їх поштою на адресу Відповідача. Також в листі-повідомленні зазначалося прохання до Позивача направити разом з підписаними договорами та актами копію паспорта Позивача, та копію ідентифікаційного коду.В подальшому Позивачка направила поштою до Відповідача підписані договори оренди землі в чотирьох примірниках, акти приймання-передачі земельної ділянки в чотирьох примірниках, акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в чотирьох примірниках, також були надані копія ідентифікаційного коду Позивачки, та копія паспорта Позивачки. При перевірці надісланих документів було встановлено що копія паспорта яка була надана, скопійована в неповному обсязі та відсутня сторінка паспорту де зазначається місце реєстрації Позивача. В зв'язку з тим що копія паспорта була скопійована не повністю, на адресу Позивача був направлений лист (копія додається) з проханням надати дві копії паспорта з зазначенням місця реєстрації. Після отримання належної копії паспорта Позивача, договір оренди землі та супровідні документи були підписані з боку Відповідача, та договори оренди у відповідності до статті 20 Закону України "Про оренду землі" були направлені до відповідних органів для здійснення державної реєстрації. 17.12.2010 року договір оренди земельної ділянки від 01.01.2010 року укладений між Позивачем та Відповідачем був зареєстрований Васильківським відділом Дніпропетровської регіональної філії ДП "ЦДЗК", про що у державному реєстрі було вчинено запис за № 041011801727. Після здійснення державної реєстрації зазначеного договору оренди один примірник зареєстрованого договору оренди земельної ділянки було направлено на адресу Позивача. Порушень законодавства України, яке регулює відносини пов'язані з укладенням договору оренди землі, при укладенні договору оренди землі між Позивачем та Відповідачем - Відповідачем допущені не були. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 03.12.2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі № 405/575/12 за позовом [PERSON] до ТОВ "Україна" про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року була підтверджена законність вищезазначеного Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області, (копії додаються) Зазначеними Рішеннями суду були встановлені вище наведені факти, і тому в порядку частини 3 статті 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. 2. В своїй позовній заяві Позивачка зазначає що вона неодноразово зверталася до Відповідача з усними та письмовими заявами про намір вилучити свою земельну ділянку для самостійного обробітку. Зазначене твердження не відповідає дійсності, оскільки жодних усних або письмових заяв від Позивачки до Відповідача не надходило. Також твердженням того що жодних претензій до Відповідача з боку Позивача, щодо укладеного договору оренди земельної ділянки з моменту його укладення та до моменту подачі позовної заяви до суду не було, є те що позивачка на протязі дії цього договору , тобто в 2010 та 2011 році отримувала орендну плату за договором. Так згідно довідки № 51 від 18.04.2012 року наданої головним бухгалтером ТОВ "Україна" в 2010 році Позивачка отримала орендну плату в сумі 2323 грн. 00 коп. Кошти були відправлені грошовим переказом. Доказами сплати орендної плати в 2011 році є видатковий касовий ордер № 1004 від 28.12.2011 року (копія додається) згідно якого Позивачка отримала орендну плату за 2011 рік, в сумі 2323 грн. 00 коп., та довіреність від 01.12.2011 року на [PERSON] на право отримання орендної плати, яка була засвідчена секретарем Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (копія додається). 03.12.2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі № 405/575/12 за позовом [PERSON] до ТОВ "Україна" про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року була підтверджена законність вищезазначеного Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області. Зазначеними рішеннями суду були встановлені вище наведені факти, і тому в порядку частини 3 статті 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. 05.02.2013 року Відповідач поштовим відправленням сплатив Відповідачці орендну плату за 2012 рік в сумі 2358,43 грн. 3. Частиною 1 статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Частиною 2 статті 642 ЦК України передбачено що, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Дії Позивачки, щодо отримання орендної плати за 2010, 2011 та 2012 рік є не що іншим, як підтвердженням надання особистої згоди на укладення договору оренди земельної ділянки. В своїй позовній заяві Позивачка зазначає що вона не ставила свій підпис на договорі оренди. Як зазначалося вище представники Відповідача не були присутні при підписанні договору оренди земельної ділянки з боку Позивача, і сам договір та супровідні документи були отримані поштою, тому стверджувати що на договорі оренди землі проставлений саме особистий підпис Позивача - Відповідач не може. Так як зазначалося вище Васильківським районним судом Дніпропетровської області слухалась справа № 405/575/12 за позовом [PERSON] до ТОВ "Україна" про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При ознайомлені з підписом Позивача зазначеним на позовній заяві б/н від 02.04.2012 року по справі № 405/575/12, та підписом Позивача на договорі оренди, вони візуально спів падають, оскільки у вигляді підпису зазначається прізвище Позивачки. При здійснені перевірки документів які підтверджують сплату орендної плати Відповідачем Позивачу, по зазначеному договору, було встановлено що в 2011 році Позивачка особисто не отримувала орендну плату, а була надана довіреність від 01.12.2011 року на [PERSON] на право отримання орендної плати, яка була засвідчена секретарем Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. При співвідношенні підпису Позивачки зазначеної на вказаній довіреності з підписами зазначеними в позовній заяві (по справі № 405/575/12) та договорі оренди, підписи візуально не спів падають. В зв'язку з цим можна дійти до висновку що Позивачка сама особисто прохала сторонніх людей здійснювати підписи замість себе, на документах де був необхідний її особистий підпис. Статтею 241 ЦК України передбачено що, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює,змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії що свідчать про прийняття його до виконання. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.20). Суд, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наданих сторонами письмових доказів : - між позивачем [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на землю №007406 серії ДП, виданого Васильківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 22.09.2004 року, та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» («Орендар») був укладений 01.01.2010 року договір оренди землі,який зареєстровано у Васильківському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦДЗК» 17.12.2010 року за №041011801727(а.с.10-11,25). У судовому засіданні представником Відповідача Надтока Г.І. не заперечувалось, що підпис у вищевказаному договорі від сторони позивача-орендодавця вчинено іншою особою, що підтверджується висновком №2720-12 почеркознавчої експертизи,де вказано, що підписи від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» в трьох примірниках договору оренди землі від 01.01.2010 року виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису (а.с.5-7). Згідно довіреності від 01 грудня 2011 року - позивач [PERSON] уповноважила гр.. [PERSON] отримувати в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Україна» належний їй грошовий пай (з паю за землю). Довіреність видана терміном на один рік, до 01 грудня 2012 року (а.с.36), а Договір-оренди землі між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» («Орендар») був укладений 01.01.2010 року , а саме- до посвідчення вищевказаної довіреності від 01.12.2011 року .Крім того, довіреність від імені Позивача видана на право отримання [PERSON] орендної плати, та не надавала право іншій особі на підписання договору оренди землі від 01.01.2010 року. Згідно довідки виданої Новомиколаївською центральною районною лікарнею від 30 січня 2014 року - позивач [PERSON], 1930 року народження, потребує постійного догляду (а.с.36,192). З довідки виданої дирекцією ТОВ «Україна Покровського району Дніпропетровської області №92 від 22.07.2014 року вбачається, що «…нарахування за оренду земельного паю з [PERSON] було зроблено в повному обсязі. 20 лютого 2013 року було відправлено поштовий переказ в сумі 2323 грн. за оренду земельного паю за 2012 рік, але з невідомих причин 12.03.2013 року було повернуто назад) . 13 березня 2013 року знову зроблено поштовий переказ в сумі 2323 грн. за оренду земельного паю 2012 року , але згідно пл. доручення за № 2744 від 18 квітня 2013 року гроші в сумі 2323 грн. було повернено назад. 22 листопада 2013 року було відправлено поштовий переказ за оренду земельного паю за 2012, 2013 роки в сумі 4704,66 грн. 30 грудня 2013 року гроші було повернено на розрахунковий рахунок в сумі 4646 грн. Прибутковий податок сплачений за рахунок господарства. Всього до сплати за оренду земельного паю 2012,2013,2014 року, підлягає 9255 грн. станом на 22 липня 2014 року(а.с.193). Частиною 3 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Істотні умови договору оренди землі, передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки, як на підставу позову про визнання недійсним договору оренди землі, позивачка посилалася на відсутність її вільного волевиявлення при укладенні договору оренди земельної ділянки від 01.01.2010 року та на не підписання нею такого договору, довіреності на здійснення дій на підписання договору іншій особі [PERSON] не надавала . Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені ст. 203 ЦК України, у даному випадку . «… п. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 215 ЦК України : 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд також взяв до уваги, що позивач [PERSON], 1930 року народження, за своїм станом здоров*я потребує постійного нагляду сторонньої особи (а.с.192). У судовому засіданні представником Відповідача Надтока Г.І. не заперечувалось, що підписи від імені позивача [PERSON] в графі «Орендодавець» в трьох примірниках договору оренди землі від 01.01.2010 року виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису, що також підтверджується висновком №2720-12 почеркознавчої експертизи (а.с.5-7). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі в розмірі 114 грн.70 коп. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved