Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 13.09.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до прокуратури Черкаської області, Управління Державної казначейської служби України у Черкаському районі Черкаської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. Позов мотивовано тим, що 04.12.2012 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі реально. На підставі ст. 71 КК України, позивачу остаточно визначено до відбування покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку - з 04.12.2012 року (з моменту взяття під варту із зали суду). 05.02.2013 року ухвалою апеляційного суду Черкаської області вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.12.2012 року скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд. Міру запобіжного заходу змінено на підписку про невиїзд і звільнено [PERSON] з-під варти із зали апеляційного суду. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 27.03.2013 року, кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Черкаського району Черкаської області на додаткове розслідування. Постановою слідчого СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Внаслідок незаконного утримання позивача під вартою, він пережив значний психологічний стрес. Майже цілий рік позивач не міг вести звичний спосіб життя, йому доводилось постійно витрачати час на доказування своєї невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, порушились звичні соціальні звязки позивача, виникла напруженість у відносинах з близькими та рідними. Позивач, перебуваючи під слідством, не міг знайти собі повноцінної роботи. Все це суттєво вплинуло на моральний та психологічний стан [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просив суд вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним взяттям і триманням під вартою задоволити, стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури в розмірі 500000 грн. Стислий виклад відзиву відповідача: 06.10.2021 року з Черкаської обласної прокуратури надійшов відзив на позову заяву. У відзиві відповідач зазначає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо вжиття зусиль для реалізації ним свої звичок, погіршення відносин з оточуючими людьми, докладання значних зусиль для поновлення своїх порушених прав. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 6000 грн., у звязку з чим розмір моральної шкоди за час перебування [PERSON] під слідством та судом з 18.06.2012 року по 08.10.2013 року становить 94200 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, що позивачем не доведено, що відносно нього з боку слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні вчинені протиправні дії чи допущена протиправна бездіяльність та у порушенні яких саме норм права вона виразилась, також не надано належних доказів спричинення йому моральної шкоди, отже не доведено обгрунтування підставності вимог, їх відповідності чинному законодавству, тому відповідач просить у позові відмовити. 09.12.2021 року з Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області надійшов відзив, згідно якого відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. У відзиві зазначено, що незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду не обов`язково мають завдати особі моральної шкоди. Завдана шкода не презумується і має бути доведена відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачем не надано жодних доказів наявності завдання йому моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачів та вини останніх в її заподіянні. Відповідач у визначенні співмірності моральної шкоди покладається на положення п. 3 ст. 13 ЗУ №266/94 ВР та Постанову Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 468/901/17-ц. Позивачем не вказано у позовній заяві чітких термінів утримання його під вартою, а тільки зазначено, що майже рік пройшов з моменту відкриття кримінального провадження і до моменту його закриття, у звязку з чим моральна шкода становить 72000 грн. Велика Палата Верховного Суду у пункті 30 постанови від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц зробила висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Державна казначейська служба України чи її територіальний орган не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача. Крім того, в пункті 31 вищезазначеної постанови Великої палати Верховного Суду зазначено, що сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем Державної казначейської служби України чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача. У пункті 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16-ц зазначено, що Казначейство та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Згідно з частиною 1 статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Отже, з огляду на вищезазначене, у випадку стягнення коштів з Державного бюджету України боржником у виконавчому документі має бути зазначена Державна казначейська служба України, оскільки, виключно Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 14.09.2021 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 14.09.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 03.11.2021 року з Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області надійшло повідомлення з приводу того, що згідно даних Єдиного державного реєстру, юридичну особу - Управління Державної казначейської служби України у Черкаському районі Черкаської області - припинено. 10.11.2021 року від представника позивача - адвоката Грабового І.П. надійшло клопотання про заміну відповідача у справі з: Управління Державної казначейської служби України у Черкаському районі Черкаської області на Управління Державної казначейської служби України у м. Черкаси Черкаської області. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19.11.2021 року замінено Управління Державної казначейської служби України у Черкаському районі Черкаської області як відповідача по справі, на належного відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м. Черкаси Черкаської області. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.02.2013 року, вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 04.12.2012 року відносно [PERSON] скасовано, а справа передана на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому його складі. У звязку із скасуванням вироку суду, яким [PERSON] взято під варту, міру запобіжного заходу [PERSON] змінено з утримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти із зали апеляційного суду негайно. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 27.03.2013 року, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Черкаського району Черкаської області на додаткове розслідування. Запобіжний захід [PERSON] залишено у виді підписки про невиїзд. Постановою слідчого СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області - лейтенанта міліції Питель Ю.М. від 08.10.2013 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №42013250290000011 від 22.04.2013 року відносно [PERSON] закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року N 266/94-ВР відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15 вказано, що «відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування». Згідно ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі 686/23731/15-ц зазначено, що «…разом з тим суди не врахували, що законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості». У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року по справі № 554/5980/18 «…У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку. Тому резолютивну частині ухвали суду першої інстанції слід змінити». Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Приписами п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Дослідивши надані докази у їх сукупності та повноті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд зауважує, що позивачем у позовних вимогах наголошується на моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок незаконного утримання під вартою. Матеріалами справи доводиться, що [PERSON] був засуджений на підставі вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 04.12.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, [PERSON] остаточно визначено до відбуття - 5 років 6 місяців позбавлення волі, з початком строку - 04.12.2012 року (з моменту взяття його під варту із зали суду). Даний вирок було скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 05.02.2013 року. Даною ухвалою [PERSON] звільнено з-під варти із зали суду. Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 27.03.2013 року кримінальна справа була повернута прокурору на досудове розслідування, а постановою слідчого СВ Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області від 08.10.2013 року кримінальне провадження відносно [PERSON] було закрито, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. [PERSON] перебував під вартою з 04.12.2012 року по 05.02.2013 року. Суд погоджується з тим, що під час перебування [PERSON] під вартою він дійсно був позбавлений нормальних життєвих зв`язків і мусив докладати зусиль для організації свого життя, у звязку з чим є за доцільне стягнути на користь [PERSON] 12214 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди за той час, що він перебував під вартою, за 2 місяці і 1 день. Дана сума обґрунтована тим, що відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік»мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 6000 гривень. Однак, кошти необхідно стягнути з Державного бюджету України, оскільки боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Крім того, позивач зазначає, що майже цілий рік з моменту відкриття кримінального провадження і до його закриття не міг вести звичний спосіб життя. Однак, на обгрунтування даних доводів, [PERSON] не надає будь-яких доказів на підтвердження того з якого часу він перебував під слідством, які протягом всього часу міри запобіжного заходу відносно нього були обрані, і яким чином вони перешкоджали йому вести звичний спосіб життя. Позивачем також не доводиться той факт, що під час перебування під слідством чи судом він був у пошуках роботи, однак не зміг її отримати, через відкрите кримінальне провадження. [PERSON] не підтверджено тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, викликаних перебуванням його під слідством і судом, у звязку з чим, суд вважає недоведеним факт понесення [PERSON] моральних страждань під час перебування під слідством та судом і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати: Оскільки, при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, судовий збір не справляється, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial