Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, в якому зазначив, що 02.12.1999 року померла жителька с.Олексіївка Добровеличківського району Кіровоградської області [PERSON]. [PERSON]М народилась 13.10.1927 року в с.Олексіївка Добровеличківського району Кіровоградської області, де постійно проживала і була зареєстрована. Незадовго до своєї смерті [PERSON] поїхала до Республіки Комі, с.Койгородок ( Росія) в гості, до кого саме, виконавчому комітету сільської ради не відомо, де і померла. Її смерть зареєстровано 03.12.1999 року адміністрацією Ужгинської сільської ради Койгородського району Республіка Комі, актовий запис про смерть №13. Під час паювання земель колективної власності колишнього КСП ім.Свердлова, с.Олексіївка [PERSON], набула право на земельну частку ( пай) площею 5,1 умовних кадастрових гектар, яке посвідчено сертифікатом серії КР№ 0046461, виданим на підставі рішення Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 151-р від 12.05.1996 року. Після смерті [PERSON] і по день звернення до суду з цією заявою, минуло понад 15 років, але земельна частка (пай) так і не успадкова, знаходиться в числі незапитаних. Виконкомом сільської ради неодноразово подавалися оголошення в районній газеті "Сільське життя", у випусках № 22 від 25 березня 2006 року та № 75-76 від 21 вересня 2013 року, про необхідність спадкоємців заявити про прийняття спадщини - земельної частки (паю). До сільської ради, з питань переоформлення прав на земельну частку (пай), ніхто не звертався, спадщина залишається неприйнятою. На час смерті і протягом 6 місяців з дня смерті [PERSON], у будинку померлої, з інших осіб ніхто не проживав та не був зареєстрований. Заповіт [PERSON] у виконкомі Олексіївської сільської ради не посвідчувався. Оскільки [PERSON] постійно проживала і місце проживання її було зареєстровано за адресою [INFO], місцем відкриття спадщини є саме цей населений пункт.У звязку з вищенаведеними обставинами виникає необхідність у зверненні до суду з заявою про визнання зазначеної вище спадщини відумерлою. Доказом того, що спадщина [PERSON] неприйнята ніким, може бути витяг або інформаційні довідки зі Спадкового реєстру про заповіти/спадкові договори, а також про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, що спонукало заявника звернутися до суду з відповідною заявою. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі та обгрунтував її обставинами , викладеними у заяві. Представник заінтересованої особи будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяву про причину неявки та заперечень суду не надав. Суд вважає, що справу можливо розглядути по суті у відсутності представника заінтересованої особи та винести очне рішення по справі. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Із копії свідоцтва про смерть виданого 03.12.1999 року адміністрацією Ужгинської сільської ради Койгородського району Республіка Комі, актовий запис про смерть №13 встановлено, що [PERSON] [INFO] померла 02.12.1999 року в Республіка Комі, с.Койгородок ( Росія). Згідно довідки Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 12.06.2015 року № 66-01-22/1 встановлено, що [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку ( пай ) серії КР №0046461 площею 5,1 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Добровеличківської райдержадміністрації № 151-р від 12.05.1996 року. З довідки Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградької області № 67-01-22/1 від 12.06.2015 року встановлено, що померла [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [INFO], перед смертю поїхала в гості до Республіка Комі де і померла. Померла народилась 13.10.1927 року в с.Олексіївка Добровеличківського району Кіровоградської області, а також виписана з будинку в зв"язку із смертю. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Олексіївської сільської ради не посвідчувався. З довідки Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградької області № 65-01-22/1 від 12.06.2015 року встановлено, про те, що в газеті "Сільське життя" №22 (8605) від 25.03.2006 року №75-76 (9379-9380) від 21.09.2013 року було подано оголошення про померлу [PERSON] власницю незапитаної земельної частки ( паю). З того часу ніхто із спадкоємців не заявив про вступ в спадщину. Олексіївка сілська рада здійснює всі необхідні заходи щодо охорони спадкового майна. В копіях примірника газети Сільське життя №22 (8605) від 25.03.2006 року та №75-76 (9379-9380) від 21.09.2013 року містяться оголошення, опубліковане з ініціативи Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про необхідність спадкоємцям [PERSON] прийняти спадщину . Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 40916891 від 13.07.2015 року та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) № 40916905 від 13.07.2015 року, виданих державним нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори, інформація щодо реєстрації заповітів від імені [PERSON] та заведення спадкової справи після її смерті в реєстрі відсутня . Судом встановлено, що часом відкриття спадщини є 02.12.1999 року - день смерті [PERSON]. Заявник, звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилався на ст. 1277 ЦК України 2003 року, відповідно до ч. 1 якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст.1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Згідно з п. 1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою і тому визнання спадщини [PERSON] відумерлою не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини і тому в заяві необхідно відмовити. На підставі викладеного ст. 1220, 1277 ЦК України, Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, ЦК УРСР 1963 року, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: dismissed