Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

24.02.2015 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовною вимогою до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області було задоволено апеляційну скагу [PERSON] на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Однак у відповідності до вказаного рішення відповідачем не було доплачено позивачу страхове відшкодування у вигляді ПДВ в розмірі, що рівняється встановленому договором страхування ліміту з вирахуванням вже раніше сплаченої суми страхового відшкодування, в розмірі 5313 грн.68 коп. У судове засідання позивач, не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином через канцелярію суду представник відповідача надіслав заяву про розгляд цивільної справи у судовому засіданні без його участі, позов визнали в повному обсязі. 24.09.2013 року в місті Чернігів по вулиці Гоголя відбулася дорожньо-транспортна пригода, в ході якого автомобіль позивача КІА, держномер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. У відповідності до постанови від 22.10.2013 року Чернігівського районного суду Чернігівської області визнано винним та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] була застрахована в відкритому акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29.04.2014 року було стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь [PERSON] страхове відшкодування і пеню у сумі 46246 грн. 06 коп. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до пункту 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Ст. 28 Закону - передбачено, що шкода заподіяна майну потерпілого в результаті ДТП - це шкода пов'язана з пошкодженням транспортного засобу. Згідно ст.29 Закону - у зв'язку з пошкодженням ТЗ відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого порядку, встановленого законодавством. Отже відповідачем має бути доплачено позивачу страхове відшкодування у вигляді ПДВ в розмірі, що рівняється встановленому договором страхування ліміту з вирахуванням вже раніше сплаченої суми страхового відшкодування, в сумі 5313 грн. 58 коп. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. Предмет судового розгляду формується позовною заявою, в якій вказується вимога позивача. Суд в силу принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) не може вийти за межі позовних вимог. Суд не може з власної ініціативи виходити за межі позову, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (ст. 2 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу. Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України "Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved