Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва по право на спадщину за законом належать 69/100 частин жилого будинку [ADDRESS] . Інша частина будинку належить відповідачу [PERSON] . Вказаний будинок був поділений в натурі між попередніми власниками будинку. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, яка була надана в користування попередньому власнику будинку [PERSON] на підставі рішення виконкому Гостомельської селищної ради від 28 березня 1958 року. Внаслідок пожежі, яка трапилась 21.10.2007 року частина будинку, яка належить відповідачу [PERSON] була пошкоджена. Між сторонами немає спору щодо порядку користування будинком. Проте, зазначає, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою. Вказує, що не зважаючи на те, що між сторонами не визначено порядок користування земельною ділянкою родич відповіда - відповідач [PERSON] в грудні 2016 року самочинно побудував на закріпленій за будинком земельній ділянці житловий будинок. Звертає увагу, що відповідач [PERSON] без жодних юридичних підстав самочинно побудував будинок в кінці земельної ділянки. На тому місці знаходився фруктовий сад, який був вирубаний відповідачем, позивач завжди обробляла город, для орання тією стороною заїздив трактор. Внаслідок самочинного будівництва позивач позбавлена можливості обслуговувати город, крім того, це єдиний під`їзд до городу і будинку, інших варіантів від`їзду немає. Позивач неодноразово зверталась до Гостомельської селищної ради, Ірпінського відділу поліції, до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області зі скаргами про припинення відповідачем [PERSON] самочинного будівництва. Вважає доведеною ту обставину, що відповідач [PERSON] здійснив самочинне будівництво, окільки побудував житловий будинок на земельній ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети, без будь-яких документів, які надають право на виконання будівельних робіт, без дозволу органу місцевого самоврядування та дозволу на виконання вказаних робіт інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, а тому позивач вимушена просити суд про знесення відповідачем [PERSON] самочинно побудованої споруди за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що оскільки, між позивачем і відповідачем [PERSON] не визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їм на праві власності будинок, позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Зазначає також, що позивач і відповідач [PERSON] мають право користуватися земельною ділянкою пропорційно часток в праві власності на будинок, а саме 69/100 та 31/100 частинами земельної ділянки. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] знести самочинно побудовану споруду, за адресою: [ADDRESS] за свій рахунок. Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,15 га, що розташована в [ADDRESS] , виділивши у відокремлене користування [PERSON] земельну ділянку відповідно до її частки у праві власності на будинок. В подальшому позивач збільшувала розмір позовних вимог та просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,15 га, що розташована у [ADDRESS] , відповідно до плану користування за першим варіантом, представленим у додатку 2 до висновку експерта № СЕ-1201-1-1007.18 від 14.01.2019, складеного за результатами проведеної комплексної судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 367/2004/17. Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] . Солідарно зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] за свій рахунок знести, демонтувати самочинно побудовані споруди: одноповерховий житловий будинок, двоповерховий житловий будинок та навіс, три свердловини, дві вигрібних ями, стовпи електропередач на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000грн. Судові витрати покласти на відповідачів. В судове засідання Позивач не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. Згідно заяви, яка міститься в матеріалах справи, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без їїучасті. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. Представник відповідачів - [PERSON] , [PERSON] - адвокат Майко М.В. про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду в чергове подала клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку із відрядженням, проте підтверджуючих документів не надала. Відповідач - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання свого представника не направили, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідач - Гостомельська селищна рада Київської області в судове засідання свого представника не направили, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. До суду подавали клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва по право на спадщину за законом належать 69/100 частин жилого будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , що підтверджується копією Свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 4-94. Згідно копії технічного паспорту 31/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Вказаний будинок був поділений в натурі між попередніми власниками будинку, що підтверджується ухвалою Ірпінського міського суду від 29.12.1990. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, яка була надана в користування попередньому власнику будинку [PERSON] на підставі рішення виконкому Гостомельської селищної ради від 28 березня 1958 року, що підтверджується випискою із протоколу №4 засідання виконкому Гостомельської селищної ради від 28.03.1958 року. Між сторонами не визначено порядок користування земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] в грудні 2016 року самочинно побудував на закріпленій за вказаним будинком земельній ділянці житловий будинок. Згідно листа Гостомельської селищної ради Київської області № 563 від 21.03.2018 року, Гостомельська селищна рада Київської області рішень щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не приймала. Згідно інформації, наданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради від 04.07.2019 року № 0407/5 вбачається, що Замовником - гр. [PERSON] виконані будівельно-монтажні роботи з встановлення об`єкту нерухомого майна (каркасного будинку) розмірами у плані 8,5м*6,4м у 2016р. (відповідно до пояснень гр. [PERSON] вх. № 2/1212 від 12.12.2016) та Замовником виконані роботи з встановлення залізобетонних опор під повітряну лінію електропередач без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст.34, 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів за адресою: [ADDRESS] , інформація про зареєстровані дозвільні документи на початок виконання будівельних робіт в Інспекції відсутня. Також, в ході проведення перевірки визначити відстань від об`єкту нерухомого майна до межі суміжної земельної ділянки виявилося неможливо, через відсутність акту виносу меж в натуру та межових знаків встановленого зразку. За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил від 14.12.2016, протокол про адміністративне правопорушення № А-1412/1 від 14.12.2016, відповідальність за вказані правопорушення передбачена ч.1, 5 ст. 96 Кодексу України адміністративні правопорушення та надано припис № 1412/1 від 14.12.2016 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Під час проведення перевірки 11.05.2018 було встановлено, що Замовником [PERSON] виконуються підготовчі роботи з реконструкції частини житлового будинку по [ADDRESS] , без документу, що надає право на виконання підготовчих робіт. А саме, було знесено частину житлового будинку (31/100). Правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою не надані, чим порушено вимоги ст.34, 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Також встановлено, що [PERSON] експлуатується об`єкт нерухомого майна (каркасний будинок), що не прийнятий в експлуатацію, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності". Одночасно встановлено, що вимоги припису № 1412/1 від 14.12.16 року не виконано. Дозвільний документ на початок виконання будівельних робіт не поданий Замовником, чим порушено вимоги п. 4 ч. 1 ст.41 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил від 11.05.2018, протокол про адміністративне правопорушення № А-1105/1 від 11.05.2018, надано припис №С-1105/1 від 11.05.2018 про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Правовстановлюючі документи на право власності чи користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою [PERSON] не надані. В ході проведення перевірки було встановлено, що Замовником виконуються будівельні роботи з реконструкції частини житлового будинку, а саме влаштований металевий каркас з покрівлею під двоповерховий житловий будинок. Одночасно встановлено, що вимоги припису № 1105/1 від 11.05.2018 не виконано. Підготовчі та будівельні роботи не зупинені та продовжуються. Відповідно до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів за адресою: [ADDRESS] інформація про зареєстровані дозвільні документи на початок виконання будівельних робіт в Інспекції відсутня. Згідно даної відповіді реконструкція частини житлового будинку та будівництво об`єкту нерухомого майна (каркасного будинку) за адресою: [ADDRESS] ) є самочинним будівництвом. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.03.2020р №203292215 підставою виникнення права власності [PERSON] на будівлю за адресою [ADDRESS] , знесення якої є предметом розгляду по даній справі, стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер КС141191720976, виданий 21.06.2019 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради. Технічний паспорт виготовлений ПП «ГЕО» 25.09.2019 року. Згідно відповіді ПП «ГЕО» № 6 від 21.02.2020 року щодо виготовлення технічного паспорту на об`єкт за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що оскільки, дозвільні документи на будівництво та документи на право користування земельною ділянкою до ПП «ГЕО» не надані, технічний паспорт за вищезгаданою адресою не виготовлявся. Замовнику [PERSON] були надані робочі креслення будинків з приміткою, що будинки побудовані самовільно. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що [PERSON] виділялася земельна ділянка під будівництво житлового будинку за даною адресою. З метою визначення можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] площею 0,15 га ухвалою Ірпінського міського суду Київської області по даній справі від 29.03.2018року була призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам ТОВ «Судова незалежна експертиза». Відповідно до матеріалів судової земельно-технічної експертизи від 14.01.2019р., експертом в результаті обстеження земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею 0,15га, було виявлено, що частина будинку літ. «А» зруйнована. При цьому, експертом було встановлено, що на момент проведення обстеження на вказаній земельній ділянці, крім самочинно збудованого одноповерхового будинку, розташовані інші будівлі та споруди, а саме, двоповерховий житловий будинок та навіс, три свердловини, дві вигрібних ями, паркани та ніші споруди. Зазначені будівлі та споруди, виявлені на земельній ділянці при досліджуваному домоволодінні, не відображені в правовстановлювальній та технічній документації, наявній в матеріалах цивільної справи та додаткових матеріалах, а тому у відповідності до чинного законодавства та методик проведення судових експертиз у даному дослідженні експертом до уваги не приймалися. Відтак, експерт з врахуванням роз`яснень наданих судом у листі від 04.10.2018р., виготовив 4 варіанти порядку користування вищезазначеною земельною ділянкою без врахування внесених по факту змін відповідачами [PERSON] та [PERSON] у вигляді будівель та споруд. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо нони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ст.22 Закону України «Про основи містобудування» забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, визначеному законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно ст.24 Закону України "Про планування і забудову територій" дозвіл на будівництво обє`кта містобудування (якщо такий дозвіл був виданий місцевим органом самоврядування) не дає права на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно ст.29 цього Закону здійснення будівельних робіт без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самочинним будівництвом. Згідно ч.4 ст.376 ЦК України якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до П.17 Постанови № 6 Пленуму ВСУ від 30.03.12 року, позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником, чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених cт.cт.391,396 ЦК, ст.103 ЗК України». Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Згідно п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. В даному випадку реєстрація прав власності відбулася на незаконно збудований будинок, тобто без будь-яких дозвільних документів на будівництво, також, на підставі технічного паспорту та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу яких фактично заперечують відповідні організації, без документів на право користування земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене, а саме доведеність позивачем тих обставин, на які вона посилалась в позовній заяві, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення порядку користування земельною ділянкою згідно запропонованого експертом плану користування, а також щодо знесення самочинно побудованих споруд. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди не підтверджені висновками медичних установ, в тому числі, висновків соціально-психологічних досліджень, суд відмовляє позивачу у задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Стягненню також підлягає сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову до суду відповідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial