Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та СФГ «Едельвейс», третя особа без самостійних вимог: Любарське районне управління юстиції про визнання договору оренди земельної ділянки загальною площею 2,4601 га з кадастровим номером 1823184000:05:004:0025, яка розташована на території Малобраталівської сільської ради, Любарського району, Житомирської області, із скасуванням державної реєстрації речового права, мотивуючи свої вимоги тим, що такий правочин укладений в порушення вимог чинного законодавства, адже між [PERSON], правонаступником якого є відповідачка, та позивачем ще 15.05.2005 року був укладений договір оренди, строк дії на 5 років, 15.06.2006 року сторони уклали додаткову угоду, якою визначили, що договір оренди від 15.05.2005 укладений терміном на 15 років, тобто до 15.05.2020 року на цю ж саму земельну ділянку, а тому укладення орендодавцем нового договору оренди із іншою юридичною особою до закінчення дії правовідносин із ТОВ «А.Т.К.» призвело до порушення прав початкового орендаря і є порушенням чинного законодавства. Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав заяву відповідно до якої позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі та просить справу слухати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] та відповідачка [PERSON] у судове засідання на розгляд справи не зявилися, однак надали заяви відповідно до яких позовні вимоги визнають та просять справу розглядати у їх відсутності. Представник третьої особи Любарського РУЮ, в судове засідання на розгляд справи не зявився, відповідно до наявних пояснень у матеріалах справи, представник просить суд розглядати справу у його відсутності, щодо прийнятого рішення покладаються на розсуд суду. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", тощо. Відповідно до змісту ст.ст. 202, 203, 792 ЦК України, ст. 93 ЗК України, ст.ст. 13-15 Закону України "Про оренду землі" договір оренди земельної ділянки повинен бути укладений належними особами, що мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямований на набуття цивільних прав та обов"язків за взаємною згодою сторін, містити всі істотні умови, що вказані у ст.15 ч.1 Закону України "Про оренду землі", укладатись виключно у письмовій формі, підписаний обома сторонами, відповідати волевиявленню та внутрішній волі учасників даного правочину. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. 15 травня 2005 року між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,4601 га., яка розташована на території Малобраталівської сільської ради, Любарського району, строком на 5 років. Даний договір оренди було зареєстровано Любарським районним відділом ДЗК за № 040521300006 від 09.09.2005 року. 15 червня 2005 року між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 15.058.2005 року, якою визначили, що договір оренди укладений на 15 років тобто до 15.05.2020 року. Дана угода була зареєстрована Любарським районним відділом ДЗК за № 040721300009 від 13.04.2007 року. Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України. Ці ж положення передбачені ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до п. 2 "Порядку державної реєстрації договорів оренди землі", затвердженого постановою Кабміну від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Договір пройшов державну реєстрацю в установленому порядку (державна реєстрація договору оренди є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення правових відносин сторін), протягом тривалої дії укладеного правочину ніхто із сторін в установленому порядку не ставив питання про визнання укладеного договору недійсним або ж про його припинення (розірвання) в порядку ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, ст. 31 Закону України "Про оренду землі", а тому вказаний вище договір наразі є чинним . 01 жовтня 2014 року помер [PERSON] і [PERSON] прийняла спадщину в установленому порядку на належну померлому земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 03.07.2015 року. (а.с. 62) Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а ст.31 Закону України "Про оренду землі" не передбачає припинення договору оренди у випадку смерті орендодавця. Відповідно ж до положень ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Виходячи із вказаних положень законодавства, укладені фізичною особою договора оренди є обовязковими і для спадкоємця померлого. Незважаючи на існування договірних відносин між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON] правонаступницею якого є [PERSON], з приводу земельної ділянки загальною площею 2,4601 га. з кадастровим номером 1823184000:05:004:0025, 14.07.2015 року [PERSON] та СФГ «Едельвейс» уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1823184000:05:004:0025, інформацію щодо якого Реєстраційною службою Любарського РУЮ у Житомирській області було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто предметом договору стала одна і та ж сама земельна ділянка, яка перебувала наразі в оренді ТОВ «А.Т.К.» і не була вільною. Таким чином, укладення між [PERSON] та СФГ «Едельвейс» такого договору перешкоджає ТОВ «А.Т.К.», як первісному орендарю, користуватися орендованим майном відповідно до чинного законодавства та умов укладеного раніше правочину, адже згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди-це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. При цьому орендодавець зобовязаний не вчиняти будь-яких дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (ст. 24 Закону України "Про оренду землі"), а орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди (ст. 25 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Ст. 27 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону і він в установленому законом порядку має право на усунення перешкод у користуванні нею, а згідно ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Ст. 203 ч. 1 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити нормам цивільного законодавства, а порушення даного положення є згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою для визнання такого правочину недійсним. Відповідно до ч.3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Отже, укладений між [PERSON] та СФГ «Едельвейс» договір оренди земельної ділянки від 14.07.2015 року не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому його слід визнати недійсним з моменту укладення. Відповідно до ст.26 ч. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з огляду на визнання вказаного договору оренди недійсним підлягає скасуванню державна реєстрація прав СФГ «Едельвейс» на належну [PERSON] земельну ділянку. Зважаючи на задоволення позову, у порядку відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору на користь ТОВ «А.Т.К.» слід стягнути з [PERSON]. та СФГ «Едельвейс» по 1378,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved