Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

25.06.2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 37171,74 грн. та судового збору в розмірі 1762,00 грн., обґрунтувавши позовні вимоги наступним. 09.02.2018 року сталося залиття квартири [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно договору страхування № 264307 від 12.10.2017 року майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, що перебуває за вищевказаною адресою застраховані в ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний». Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» а також п. 4.3.5 зазначеного Договору, страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику страхове відшкодування при настанні страхового випадку. Страховим випадком згідно п. 3.1.4 Договору страхування №264307 від 12.10.2017 року є пошкодження застрахованого майна, що відбулося в результаті затоплення. На виконання договору страхування Страховиком Страхувальнику[PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 37171,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №302 від 10.04.2018 року. Розмір відшкодування визначався на підставі висновку спеціаліста. Згідно Акту про залиття квартири [ADDRESS], який складений КП «Лиманська СЄЗ» від 09.02.2018 року затоплення квартири [ADDRESS] сталося в результаті халатного відношення до санітарних приладів мешканця квартири [ADDRESS] (розрив труби теплопостачання внаслідок самовільного встановлення регістру). Власником зазначеної квартири є відповідач [PERSON], яка відповідно до норм Житлового кодексу України зобов'язана утримувати майно, що їй належить, проводити поточний та капітальний ремонт. Посилаючись на те, що відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 933 ЦК України до Страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "«Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» страхове відшкодування в розмірі 37171,74 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 10.07.2018 року (суддя Бікезіна О.В.) відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження, відповідачу запропоновано надати відзив (а.с. 42-43). Ухвалою суду від 25.09.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] (а.с.61-63). Ухвалою суду від 16.10.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с.82-83). Ухвалою суду від 02.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП «Лиманська СЄЗ» (а.с. 96-97). 07.11.2018 року відповідно до Розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, які перебувають у провадженні судді Бікезіної О.В. № 49 від 07.11.2018 року цивільна справа розподілена судді Саржевській І.В. згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи (а.с.99-100). Ухвалою суду від 15.11.2018 року справу прийнято до провадження (а.с.108); ухвалою суду від 04.12.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с.117). Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» адвокат Богданов Є.В., який дії на підставі ордеру (а.с.127), в судовому засіданні виклав зміст та підстави позовних вимог, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання 13.02.2019 року не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.165), при цьому в судовому засіданні 15.01. 2019 року позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона дійсно є власницею квартири [ADDRESS], в якій мешкає постійно. Поверхом нижче розташована квартира [ADDRESS], проте ніякого відношення до залиття цієї квартири вона не має, оскільки ніякого розриву труби теплопостачання та витікання води 09.02.2018 року в належній їй квартирі не було. Акт про залиття квартири складався без її участі та нею не підписувався. Взагалі вона заперечує, що працівники КП «Лиманська СЄЗ» оглядали її квартиру. А отже вимоги позивача є безпідставними, просила у позовних вимогах відмовити. Представники представника відповідача адвокат Башков С.В. та [PERSON] які діють на підставі довіреності (а.с. 58) в судовому засіданні підтримали доводи відповідача, просили у позовних вимогах відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], в судовому засіданні показав, що є власником квартири [ADDRESS]. Згідно договору страхування від 12.10.2017 року майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, що перебуває за вищевказаною адресою застраховані ним в ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний». 09.02.2018 року сталося залиття його квартири гарячою водою з системи теплопостачання з квартири [ADDRESS], що знаходиться поверхом вище, про що він зміг переконатися особисто, бо заходив в цю квартиру та бачив, як витікала вода з батареї, яка була пошкоджена, в квартирі було багато пари. В той час в зазначеній квартирі перебували люди, які намагалися зібрати воду з підлоги. В його квартирі вода текла зі стелі у всіх кімнатах. Також була залита квартира поверхом нижче [ADDRESS] На виконання умов договору страхування ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» йому виплатила страхове відшкодування в розмірі 37171,74 грн. Претензій до [PERSON] він не має оскільки страхова компанія йому відшкодувала спричинені залиттям збитки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального підприємства «Лиманська СЄЗ» [PERSON], який дії на підставі довіреності (а.с.152), в судовому засіданні показав, що представниками підприємства 09.02.2018 року був складений акт про залиття квартири, в якому було зазначено, що пошкоджено та з якої причини. Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду підтвердили факт залиття гарячою водою з системи централізованого опалення квартири [ADDRESS], квартири, що розташована поверхом нижче, а саме [ADDRESS] Про що ними був складений 09.02.2018 року відповідний акт. При цьому свідки, що є працівниками комунального підприємства «Лиманська СЄЗ» (кожен окремо) суду показали, що їх було викликано за вищевказаною адресою у зв'язку з залиттям квартири. Свідки [PERSON] та [PERSON] (які працюють майстрами) показали, що ними при особистому огляді квартири [ADDRESS] було виявлено, що опалювальний прибор в однієї з кімнат зазначеної квартири зірвався з кріплення, що мало наслідком порив труби, з якої і було витікання гарячої води. В квартирі [ADDRESS] вода лилася зі стелі у всіх кімнатах. При цьому, як показала свідок [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на той час перебували чоловік та жінка. А свідок [PERSON] показала суду, що вони повідомили, що є квартирантами та ніяких актів підписувати не будуть. Свідок [PERSON] також пояснила, що на місце події були викликані слюсаря-зварники, які усунули аварію та відновили теплопостачання. Свідок [PERSON] суду показав, що особисто бачив витікання теплоносія з труби, що приєднувала опалювальний в квартирі [ADDRESS] та наслідки залиття квартири поверхом нижче. Також підтвердив, що на місце події були викликані слюсаря-зварники. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд, вислухавши учасників справи та їх представників, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне. Як встановлено в судовому засіданні позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» є юридичною особою, що одержала у встановленому порядку Ліцензію серії АВ №520863 з 26.02.2010 року (безстроково) на здійснення страхової діяльності у формі добровільного страхування майна (а.с.75). 12.10.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» та [PERSON] укладений договір страхування майна № 264307 (в подальшому - Договір, а.с.71-73). Предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням, та/або користуванням та/або розпорядженням транспортним майном; відшкодування Страхувальником заподіяної шкоди майну третіх осіб (п.1). Застрахованим об'єктом за даним Договором є квартира [ADDRESS] (п.2.1.), яка належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.21-22). Перелік страхових ризиків передбачений п. 3.1 Договору, в тому числі містить ризик «Затоплення»: безпосередній вилив рідини, що витекла в результаті аварії з водопровідної, опалювальної, каналізаційної системи або систем пожежогасіння; безпосередній вплив рідини, що проникла у приміщення в результаті порушення герметичності стін і стель будинку або квартири (п.3.1.4.). Страховим випадком згідно п. 3.2 Договору є пошкодження або вибуття з володіння застрахованого майна (а.с.71), що відбулося в результаті затоплення Договором передбачена страхова сума у розмірі 50 000 грн. (п.11.1), розмір франшизи - 0,0%; страховий тариф (п.1.2.1) та строк сплати страхового платежу, строк дії договору (п.10.4). Згідно з п. 4.3.3 Договору страховик зобов'язаний при одержанні всіх необхідних, відповідним чином оформлених документів про подію й заподіяні її настанням збитки, протягом 15 днів ухвалити рішення щодо виплати або відмови у виплаті; та згідно з п.4.3.5. здійснити виплату страхового відшкодування протягом 7 днів з моменту ухвалення рішення про виплату ( а.с.71 зворот). 09.02.2018 року сталося залиття квартири [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], гарячою водою з системи опалення квартири [ADDRESS], що розташована поверхом вище, власником якої є [PERSON], що підтверджується Актом від 09.02.2018 року, складеним представниками комунального підприємства «Лиманська СЄЗ» (а.с.107). В наслідок залиття було пошкоджено майно в усіх кімнатах: шпалери, софіти, електропроводка, ламінат, пластик на стелі та стінах, меблі (а. с.107). Згідно Акту при огляді квартири [ADDRESS] було встановлено розрив труби теплопостачання внаслідок самовільного встановлення регістру (а.с. 107 зворот). [PERSON] 26.03.2018 року звернувся до позивача з заявою виплату йому страхового відшкодування (а.с.35). Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 677/17 від 07.07.2017 року), що здійснено на замовлення позивача, загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт двокімнатної квартири [ADDRESS] на 01.03.2018 року склала 37171,74 грн. (а.с.9-34). При цьому були визначені необхідні види ремонтно-відновлювальних робіт: демонтаж/монтаж шпалер, ґрунтовка, шпаклівка, обклеювання шпалер, демонтаж/монтаж ламінату, ревізія електропроводки, ремонт дверного отвору, демонтаж/монтаж пластика на стелі та стінах у кухні, ремонт комоду та тумби (а.с.12). 04.04.2018 року представником позивача [PERSON] складений Страховий акт №26/18 про наслідки розслідування страхового випадку за заявою страхувальника, визначена сума страхового відшкодування - 37171,74 грн. (а.с.36), яка перерахована [PERSON] 16 квітня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №302 від 10.04.2018 року (а.с.74). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" (від 07.03.1996 року № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Стаття 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як встановлено судом 09.02.2018 року настав страховий випадок, передбачений договором страхування № 264307 від 12 жовтня 2017 року, укладеним між ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» та [PERSON], а саме - залиття квартири [ADDRESS], внаслідок чого останньому були спричинені збитки. Відповідно до п. 3.3.1.Договору страхувальнику відшкодовуються прямі збитки (втрати), що настали в результаті страхового випадку (а.с.71 зворот). Згідно з п.13.1 Договору страхувальник доручає страховику укласти договір на проведення оцінки майна й збитків , заподіяних його ушкодженням, знищенням (а.с.73 зворот). Отже, Страховик, який є позивачем у цій справі, обґрунтовано визначив розмір страхового відшкодування відповідно до п. 3.3.1, 13.1. договору - на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності [PERSON], що погоджений Страховиком, який підтверджує необхідні витрати на ремонтно-відновлювальні роботи двокімнатної квартири [ADDRESS], у розмірі 37171,74 грн. Саме ці збитки і були відшкодовані позивачем [PERSON] шляхом перерахування 10.04.2018 року грошових коштів. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Таке ж положення містить і ст. 27 Закону України "Про страхування", якою визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У справі, що розглядається, спір виник між страховиком, який виплатив страхове відшкодування та особою, відповідальною за заподіяний збиток, щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика називається суброгацією. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. Після сплати позивачем страхувальнику страхового відшкодування до позивача, як страховика, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON], яка відповідно до ст. 1166 ЦК відповідальна за завдані збитки. Право такої вимоги перейшло до позивача саме в межах фактичних затрат, які визначаються за правилами, встановленими у договорі страхування. Порушення умов договору страхування при виплаті страхувальнику страхового відшкодування у розмірі 37171,74 грн. судом не встановлено та відповідачкою не доведено. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз'яснено п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Як встановлено судом, та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.128-134). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Дана норма кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу УРСР, якою передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ч.1 ст. 177 Житлового кодексу УРСР громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Згідно Акту про залиття квартири [ADDRESS], який складений КП «Лиманська СЄЗ» від 09.02.2018 року затоплення квартири [ADDRESS] сталося в результаті халатного відношення до санітарних приладів мешканця квартири [ADDRESS] (розрив труби теплопостачання внаслідок самовільного встановлення регістру). Надаючи оцінку зазначеному Акту, на який позивач посилається як на доказ, суд враховує наступні обставини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік): прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов'язково має бути підписаний усіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. Акт від 09.02.2018 року в цілому відповідає зазначеній формі, складений уповноваженими особами, ними підписаний, дані відображені в акті в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відсутність підпису відповідача в Акті не спростовує доводів про залиття квартири [PERSON] На підставі викладеного суд вважає, що зазначений Акт є належним доказом, що підтверджує, факт залиття, характер залиття та його причини; завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей). Виходячи з умов Договору страхування та положень ст. ст. 76, 77 ЦПК, висновок суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт двокімнатної квартири [ADDRESS] є належним доказом, що підтверджує розмір завданих внаслідок залиття квартири збитків. Зазначені у висновку види ремонтно-відновлювальних робіт узгоджуються з пошкодженнями, що зазначені в Акті про залиття квартири. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів для висновку про причини залиття квартири та про особу з вини якої таке залиття сталось. Проте вказане відповідачем жодним доказом не спростовано. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON] відповідачем також не спростовані. При цьому суд враховує, що показання свідків є логічними, послідовними, узгоджуються з фактичними даними, які містяться в Акті про залиття від 09.02.2018 року та поясненнями третьої особи [PERSON], при цьому судом не встановлено причин, з яких би свідки або [PERSON] обмовляли [PERSON], а відтак відсутні підстави сумніватися в достовірності їх показань. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 37171,74 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 3). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позовної заяви покладається на відповідача. Відомості про інші судові витрати сторони суду не надали. На підставі наведеного,

Outcome: approved