Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №2 звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі позивачів Харківської міської ради та Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, відповідно до якого просить: скасувати державну реєстрацію права власності на гараж літ. «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №21140609 від 27.06.2017, згідно з яким право власності на вказаний гараж зареєстроване за [PERSON] , внесеного на підставі рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №35900046 від 29.06.2017; судовий збір за подання даної позовної заяви стягнути з відповідачів за такими реквізитами: Харківської обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету -2800. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що у провадженні Київського ВП ГУНП в Харківській області перебувало об`єднане кримінальне провадження №42017221080000141 від 05.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2, ч.2 ст.364, ст.356 КК України. Відомості до ЄРДР внесені, зокрема, за інформацією Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про те, що суб`єкти господарювання, що здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, серед яких ТОВ «Актуаль», зловживаючи своїми повноваженнями, незаконно видали довідки з зазначенням помилок у технічних паспортах на об`єкти нерухомого майна, які стали підставою для внесення змін до реєстрів речових прав на нерухоме майно, що завдало істотної шкоди територіальній громаді міста Харкова. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному об`єднаному кримінальному провадженні здійснювалось Харківською місцевою прокуратурою №2. 07.05.2019 на підставі постанови про визначення підслідності кримінальне провадження направлено для подальшого досудового розслідування до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області. В рамках кримінального провадження проведено ряд обшуків, у тому числі в приміщеннях ТОВ «Актуаль» та Чугуївської міської ради Харківської області. Під час вивчення документів, вилучених в ході обшуків встановлено, що державним реєстратором Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. 29.06.2017 прийнято рішення про державну реєстрацію №35900046. На підставі прийнятого рішення Рєзанова І.Ю. внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр) про об`єкт нерухомого майна №1287145763101, а саме гараж площею 23,7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , а також внесла відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за [PERSON] (код [NUMBER] ). Відповідно до відомостей Державного реєстру, підставою виникнення права власності був лише технічний паспорт, виданий ТОВ «Актуаль» за №41/06-17 від 26.06.2017. Відповідно до відомостей про технічний стан, за результатами технічної інвентаризації (інвентаризаційна справа 446/06/17-ТП від 26.06.2017) було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , розташовано гараж №У-1, загальною площею - 23,7 кв.м, збудований до 05.09.1992. Для реєстрації права власності вказаного об`єкту нерухомого майна державному реєстратору разом із заявою про державну реєстрацію прав було надано лише технічний паспорт на гараж, виготовлений ТОВ «Актуаль» (інвентаризаційна справа 446/06/17-ТП). Реєстрація вказаного новозбудованого об`єкту нерухомого майна проведена державним реєстратором на підставі п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок). Відповідно до п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Разом з тим, державний реєстратор прийняв оспорюване рішення всупереч вимог п. 42 Порядку. Так, дія цього пункту розповсюджується лише на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. Гаражі не є такими будівлями. Крім того, для проведення державної реєстрації в порядку п. 42 Порядку крім технічного паспорта необхідно надати документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Належним документом, який би підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, може бути рішення виконкому Харківської міської ради або довідка (витяг) з Єдиного адресного реєстру міста Харкова, а не довідка ТОВ «Актуаль». Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Документи, надані [PERSON] державному реєстратору Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановій І.Ю., не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно. Внаслідок протиправного набуття [PERSON] права власності на вказаний гараж порушено інтереси громади міста Харкова, представником якої є Харківська міська рада, оскільки державна реєстрація права власності відповідача на це майно фактично легалізувала самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності. Крім того, порушено інтереси держави в особі Харківської міської ради щодо реалізації прав законного власника та розпорядника спірної земельної ділянки, отримання від неї корисних властивостей тощо, адже рішення Харківської міської ради про надання відповідної земельної ділянки у власність або в користування не приймалось, а отже ця земельна ділянка перебуває у власності громади міста Харкова. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності». Стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що Замовник має право виконувати будівельні роботи (реконструкцію) після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності. Відповідно до п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Інформація щодо направлення відповідного повідомлення (декларації) [PERSON] до органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України на офіційному сайті цього центрального органу влади (http://www.dabi.gov.ua/) в розділі «реєстр дозвільних документів» відсутня. Вказане свідчить про те, що зазначений об`єкт нерухомого майна (гараж) є об`єктом самочинного будівництва. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до Реєстру державним реєстратором Рєзановою І.Ю. було внесено запис про право власності від 27.06.2017 за №21140609, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказаний гараж за [PERSON] , що був внесений на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за №35900046 від 29.06.2017. Отже, внаслідок проведення оспорюваної державної реєстрації [PERSON] незаконно набув право власності на зазначений об`єкт самочинного будівництва. Прийняття такого рішення фактично нівелює роль цілої системи органів державної влади та контролю, які здійснюють повноваження у цій сфері, покликані забезпечувати відповідність забудови вимогам закону, що суттєво порушує інтереси держави. Крім того, відсутність висновків компетентних органів, які б підтверджували додержання відповідачем при будівництві архітектурних, екологічних, санітарних, протипожежних та іншим норм ставить під загрозу надійність та безпечність експлуатації самочинно збудованої будівлі. Щодо обраного способу захисту права та суб`єктного складу учасників справи. Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 у справі № 820/4747/17 було задоволено позов Харківської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до державного реєстратора Рєзанової І.Ю., треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Актуаль», та скасовано рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35900046 від 29.06.2017. Водночас, з метою уникнення відповідальності в майбутньому внаслідок постановления негативного судового рішення, в процесі розгляду справи №820/4747/17 [PERSON] було продано 1/2 частину зазначеного гаражу 04.08.2017 (договір №1551) та іншу 1/2 частину 22.09.2017 (договір №1823) [PERSON] , в чиїй власності вказаний об`єкт нерухомості наразі й перебуває. Прокурор про перереєстрацію спірного об`єкта нерухомості на нового власника [PERSON] дізнався вже після винесення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017. Враховуючи викладене, з метою скасування всіх речових прав на гараж як об`єкт самочинного будівництва, Харківська місцева прокуратура №2 у лютому 2018 року звернулась з позовом до Київського районного суду м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Чугуївської міської ради Харківської області Резанова І.Ю., ТОВ «Актуаль», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу гаражу за вказаною адресою. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 у справі №640/1932/18 позов прокурора задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017, укладений між [PERSON] і [PERSON] , та скасовано його державну реєстрацію, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1823 від 22.09.2017, укладений між [PERSON] і [PERSON] , та скасовано його державну реєстрацію. Водночас, постановою від 03.06.2019 Другий апеляційний адміністративний суд скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 та закрив провадження у справі №820/4747/17, зазначивши, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини стосуються права власності на об`єкт нерухомого майна. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2020 у справі №953/18567/19 задоволено позов Харківської місцевої прокуратури №2, скасовано рішення державного реєстратора Рєзанової І.Ю. №35900046 від 29.06.2017, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права приватної власності на гараж «У-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 07.07.2020 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Київського районного суду м.Харкова від 27.03.2020 скасовано та прийнято нове, яким відмовлено у задоволені зазначеного позову. Зокрема, апеляційний суд вказав, що первісного власника, особу, яка на думку позивача своїми діями порушила законні права Харківської міської ради, [PERSON] , було залучено лише у якості третьої особи, як і нового власника - [PERSON] . Крім того, апеляційний суд зазначив, що належним способом захисту у справі, що розглядається, було б скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності на спірний гараж. Відповідно до абз. 2 ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від у справі № 915/127/18). Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц (п. 72): спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, належними відповідачами у даному спорі є особи, права на майно яких оспорюється, тобто [PERSON] і [PERSON] , а не державний реєстратор. Водночас, прокурор вважає за необхідним залучити державного реєстратора Рєзанову І.Ю. як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1, [PERSON] , оскільки нею безпосередньо здійснений оспорюваний запис про право власності [PERSON] на гараж «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Таким чином, органи місцевого самоврядування в особі сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів поєднують в собі охоронні (контрольні) функції та функції суб`єкта права власності з усіма притаманними йому правомочностями щодо володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності. Згідно зі ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. З метою виявлення об`єктів самочинного будівництва на території міста Харкова та вжиття відповідних заходів, в тому числі позовного характеру, створено Департамент територіального контролю Харківської міської ради. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 № 7/15 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» (в редакції рішення Харківської міської ради від 19.08.2020 № 2225/20), метою Департаменту є забезпечення належного використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, дотримання земельного та містобудівного законодавства, законодавства з питань благоустрою населених пунктів і запобігання його порушенням, дотримання на території міста Харкова правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, вимог щодо розміщення, функціонування та обладнання майданчиків для паркування. Основними завданнями Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів, забезпечення виконання повноважень з питань державного архітектурно-будівельного контролю, вжиття заходів із виявлення та звільнення території міста Харкова від самовільно (незаконно) встановлених об`єктів, реалізація повноважень щодо контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, розміщенням, функціонуванням та обладнанням майданчиків для паркування. Відповідно до вказаного Положення, Департамент: вживає заходи щодо виявлення самовільно (незаконно) встановлених об`єктів та звільнення території міста Харкова від них (п.п. 3.1.22.1.); вживає заходи щодо припинення самочинного будівництва на землях міста Харкова, самовільного зайняття земельних ділянок (п.п. 3.1.24); готує претензії, позовні заяви, інші процесуальні документи до суду від імені Харківської міської ради з питань, які належать до повноважень Департаменту та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту (п.п. 3.1.39). Разом з тим, Департамент територіального контролю Харківської міської ради у даному випадку не вжив будь-яких заходів позовного характеру всупереч вимог вищевказаного Положення. Крім того, місцевою прокуратурою відповідно до вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» 21.09.2020 письмово повідомлено позивачів про намір звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Одночасно, запропоновано позивачам самостійно захистити інтереси держави шляхом пред`явлення відповідного позову, про що повідомити прокурора не пізніше 7 днів з моменту отримання письмового повідомлення. Вказане повідомлення отримано позивачами 22.09.2020, про що свідчать вхідні штампи, проте станом на час пред`явлення вказаного позову відповіді від Харківської міської ради та Департаменту територіального контролю міськради до місцевої прокуратури не надходили. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт не звернення належного позивача до суду свідчить про те, що орган виконавчої влади неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. У зв`язку з цим, на даний час наявні підстави для вжиття таких заходів органами прокуратури. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вказаних вимог, судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи [PERSON] - відповідача у справі та 07.10.2020 отримано відповідну довідку. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 16.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження. Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 16.10.2020 представник відповідача [PERSON] - адвокат Ободовська Н.С. 28.10.2020 (т.1 а.с.39). 12.11.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача [PERSON] - адвоката Ободовської Н.С. (т.1 а.с.61-69). Ознайомившись зі змістом позовної заяви та дослідивши надані прокурором матеріали справи представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та такими, що суперечать законодавству, з огляду на наступне. Щодо законності проведення державної реєстрації об`єкту нерухомого майна (гаражу) [PERSON] . Відповідно до позовної заяви прокурор вважає, що державна реєстрація гаражу «№У-1», який розташований за адресою [ADDRESS] , нібито була проведена незаконно з 2-х підстав. По-перше, державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію гаражу всупереч п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджений постановою від 25.12.2015 №1127) (надалі - Порядок), оскільки [PERSON] під час звернення до реєстратора не було надано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. По-друге, державна реєстрація є незаконною, оскільки на думку прокурора гаражі не відносяться до переліку об`єктів нерухомого майна, реєстрація яких відбувається в порядку п. 42 Порядку. Проте, така позиція прокурора суперечить законодавству, чинному на момент державної реєстрації, а саме станом на 27.06.2017, виходячи з наступного. Пункт 42 Порядку (в редакції від 10.06.2017) мав наступну редакцію: «Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.» Тобто, даним пунктом передбачено реєстрація такого об`єкта нерухомого майна, як «господарські (присадибні) будівлі і споруди». Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (затвердженого наказом від 24.04.2015 № 79) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо та прибудови до них. Таким чином, здійснення державної реєстрації гаражу у передбаченому п. 42 Порядку було абсолютно законне. Зі змісту п. 42 Порядку реєстрації слідує, що одним з документів, необхідних для державної реєстрації права власності на господарські (присадибні) будівлі і споруди є документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Вказана норма не містить визначення яким конкретно документом повинно підтверджуватись присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Отже, за відсутності в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку реєстрації визначення конкретного документа, державний реєстратор має право діяти в межах наданих йому дискреційних повноважень, оскільки документ, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси в різні проміжки часу можуть бути різними, у зв`язку із зміною законодавства. Щодо документа, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, то їм може бути як рішення органу місцевого самоврядування, та й інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, який дозволяє встановити факт присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, зокрема довідки, виписки. Наприклад, таким документом також може бути довідка, видана уповноваженою особою кооперативу, в разі проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться в такому кооперативі. Відповідно до картки прийому заяви №90675086 від 27.06.2017 [PERSON] було подано разом із іншими документами і відомість про технічний стан нерухомого майна, серія та номер: 41/06-17. В даній відомості вказана адреса об`єкта, а саме [ADDRESS] , гараж літ. «У-1». Отже, відповідно до законодавства документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, може мати різну форму та виданий різними суб`єктами. Посилання прокурора, що таким документом є лише рішення виконкому Харківської міської ради або довідка (витяг) з єдиного адресного реєстру міста Харкова, не відповідають нормам законодавства. Таким чином, вважає, що під час державної реєстрації права власності на гараж дії державного реєстратора Рєзанової Ірини Юріївни повністю відповідали п. 42 Порядку (в редакції чинній на час вчинення дій), а тому посилання прокурора є безпідставні. Щодо відсутності самочинного будівництва. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності». Стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що Замовник має право виконувати будівельні роботи (реконструкцію) після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності. Відповідно до п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).. На даний час на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України (http://www.dabi.gov.ua/) в розділі «реєстр дозвільних документів» наявна декларація про готовність об`єкта до експлуатації. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування. Пунктом 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (в редакції 10.06.2017) було передбачено, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення. У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що небула відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування. Таким чином, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації та внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. 22.02.2018 року держаним реєстратором комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Іваницьким Є.А. на підставі рішення: 39818216, внесений опис змін виникнення права власності, а саме додано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК141180450374, виданий 14.02.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю ХМР, документ отримано з ЄРД. З наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що органом державного архітектурно-будівельного контролю скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Таким чином, посилання прокурора на те, що будівництво гаражу є самочинним безпідставне. Також зазначає, що договори купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017 та № 1823 від 22.09.2017, що були укладені між [PERSON] і [PERSON] на даний час є чинними, не скасованими. Прокурор зазначає не повну інформацію, а саме, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 у справі №640/1932/18 позов прокурора задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017, укладений між [PERSON] і [PERSON] , та скасовано його державну реєстрацію, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1823 від 22.09.2017, укладений між [PERSON] і [PERSON] , та скасовано його державну реєстрацію. При цьому, не зазначає про те, що 01.10.2020 Харківський апеляційний суд скасував заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року та у задоволенні позову Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Харківської міської ради до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна, ТОВ «Актуаль» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу відмовив. Про це рішення прокурору було відомо, оскільки позовна заява була складена 05.10.2020. Прокурор не зазначив це рішення, оскільки фактично у ньому Апеляційний суд визнав відсутність самочинного будівництва гаражу, оскільки декларації про готовність об`єкта до експлуатації існує та на даний час не скасована органом державного архітектурно-будівельного контролю. Таким чином, усі посилання прокурора на те, що державна реєстрація гаражу «№У-1», який розташований за адресою [ADDRESS] , нібито була проведена незаконно є безпідставними, такими що не відповідають законодавству. Щодо неефективного способу захисту обраного прокурором. Прокурор, звертаючись із позовною заявою, сформулював наступним чином позовні вимоги: «Скасувати державну реєстрацію права власності на гараж літ. «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 021140609 від 27.06.2017, згідно з яким право власності на вказаний гараж зареєстроване за [PERSON] , внесеного на підставі рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №35900046 від 29.06.2017.» Проте, на даний час законним власником та добросовісним набувачем являється [PERSON] . Нею були придбані по Ѕ частині зазначеного гаражу на підставі договорів купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017 та № 1823 від 22.09.2017, що були укладені із [PERSON] , які на даний час не скасовані жодним судом. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦПК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, оскільки на даний час [PERSON] є добросовісним набувачем, жодної із умов передбачених ст. 388 ЦК України не існує, задоволення судом вимоги прокурора про скасування державної реєстрації права власності на зареєстрований гараж за [PERSON] не призведе до ефективного захисту будь-яких прав. Таким чином, вважає, що обраний прокурором спосіб захисту є неефективним оскільки не призведе фактично до відновлення будь-яких прав. На підставі викладеного вище, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно в повному обсязі та судові витрати покласти на позивачів. 17.11.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшли письмові пояснення Харківської міської ради у справі №953/16176/20 (т.1 а.с.82-90). 15.02.2021 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ободовською Н.С. подано до суду додаткові письмові пояснення (т.1 а.с.154-157). Вказує, що спір по справі № 953/16176/20 стосується скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на гараж за адресою: [ADDRESS] . Узагальнюючи, можна зазначити, що позовні вимоги прокурора пов`язані з тим, що державна реєстрація права власності на гараж, на його думку, була здійснена незаконно в порушення п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а сам об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом. За змістом позовної заяви прокурор посилається ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ч. 1,2 ст. 376 ЦК України, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, та робить висновок, що гараж, за адресою: [ADDRESS] , є самочинним будівництвом. Однак, роблячи такий висновок прокурор не враховує встановлені Харківським апеляційним судом факти у справі № 640/1932/18, за позовом заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, який діяв в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Актуаль», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017 р., № 1823 від 22.09.2017, укладених між [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 позовні вимоги прокурора були задоволені, однак в результаті апеляційного оскарження Постановою Харківського апеляційного суду від 01.10.2020 зазначене рішення було скасовано, а у задоволенні позовних вимог прокурора було відмовлено в повному обсязі. В мотивувальній частині постанови Харківським апеляційним судом встановлені факти, що виключають самочинність такого гаражу. Пунктом 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» станом на 22 лютого 2018 року було передбачено, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення. У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що небула відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування. У постанові зазначено, що реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації та внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. 22 лютого 2018 року, тобто до відкриття провадження у справі, держаним реєстратором комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Іваницьким Є.А. на підставі рішення: 39818216, внесений опис змін виникнення права власності, а саме додано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК141180450374, виданий 14.02.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю ХМР, документ отримано з ЄРД. В тому числі станом на день подання цих письмових пояснень можна звернутись до сайту [INFO] , знайти зареєстровану декларацію про готовність об`єкта серія та номер: ХК141180450374 і пересвідчитись в тому, що вона не є скасованою. Отже, той факт, що декларація про готовність об`єкта не скасована уповноваженими органами свідчить про відсутність встановлених фактів порушень, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. Ухвалою суду від 15.02.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. 15.04.2021 до суду надійшла заява за підписом Керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова про збільшення позовних вимог і зміну предмету позову, відповідно до якої позовні вимоги викладено в наступній редакції: скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] на гараж літ. «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] (запис про право власності №21140609 від 27.06.2017, внесений на підставі рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №35900046 від 29.06.2017; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1287145763101), з одночасним припиненням права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.08.2017, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смирновою Ю.О. в реєстрі за № 1551, на підставі якого 1/2 гаража, літ. «У-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] , набута у власність [PERSON] , з одночасним припиненням права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.09.2017, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В. в реєстрі за № 1823, на підставі якого Ѕ гаража, літ. «У-1», розташованого за адресою: [ADDRESS] , набута у власність [PERSON] , з одночасним припиненням права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та покласти на відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 19.05.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Керівника Київської окружної прокуратури м.Харкова про поновлення строку на подання заяви про збільшення позовних вимог і зміну предмету позову. Заяву про збільшення позовних вимог і зміну предмету позову від 14 квітня 2021 року Київської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Державний реєстратор Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання договорів купівлі-продажу недійсними залишено без розгляду (т.2 а.с.40-43). У судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ободовська Н.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях. Крім того, додатково посилалася на невідповідність обраного способу захисту порушеному праву позивачів. Вказала, що прокурором заявлена вимога про скасування державну реєстрацію права власності на гараж літ. «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування в ДРРП запис від 27.06.2017 за № 2114069, згідно з яким право власності на вказаний гараж зареєстроване за [PERSON] , внесеного на підставі рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35900046 від 29.06.2017. Обгрунтовуючи наявність у Харківської міської ради порушених прав та інтересів прокурор зазначає, що оспорювана державна реєстрація призвела до незаконного набуття [PERSON] права власності на об`єкт самочинного будівництва, що в свою чергу нівелює роль органів державної влади, покликаних забезпечувати відповідність забудови вимогам закону, що суттєво порушує інтереси держави. Також додає, що протиправне набуття [PERSON] права власності на гараж порушило інтереси громади міста Харкова, оскільки оспорювана реєстрація легалізувала самочинне будівництво на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності. Таким чином прокурор, певно пояснює наявність у Харківської міської ради порушених прав та інтересів власника та розпорядника спірної земельної ділянки. Одночасно з цим, прокурором заявлена вимога виключно про скасування державної реєстрації права власності на гараж літ. «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 27.06.2017 за № 2114069, що жодним чином не призведе до відновлення порушеного права, навіть якщо б такий факт мав місце. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Таким чином, вирішуючи спір, суд має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. На думку, відповідача, задоволення заявленої позовної вимоги не призведе до відновлення порушених прав ані Харківської міської ради ані Департаменту територіального контролю, навіть у разі їх наявності, оскільки такий об`єкт реально не припинить своє існування у матеріальному вимірі, продовжить стояти на земельній ділянці за вказаною адресою. Про зміну об`єкта спірних правовідносин. Так відповідно до Договорів купівлі-продажу частки нежитлового приміщення (гаражу) від 22.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1823, та від 04.08.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1551, [PERSON] передає у власністю [PERSON] Ѕ частки гаражу загальною площею 23,7 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS] , гараж У-1. Таким чином загальна площа спірного горожу на момент відчуження [PERSON] становила 23,7 кв.м. Після набуття спірного об`єкта у приватну власність, [PERSON] було здійснено його реконструкцію, про що свідчать Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ХК141180450374, № 141191281100. Внаслідок реконструкції, посвідченої декларацією № 141191281100 від 02.05.2019 року, було змінено площу гаражу з 23,7 кв.м. на 23,2 кв.м. Тобто об`єкт спірних правовідносин відрізняється від заявленого в позові прокурором станом на час відкриття та розгляду цієї справи. Більш того по суті не існує такого гаражу в тому вигляді і з тими самими характеристика, що зазначається прокурором за змістом позовної заяви. Факти, що виключають визнання об`єкту спірних правовідносин - самочинним. Одним з доводів прокурора, який на його думку обґрунтовує позовні вимоги, є те, що спірний гараж є об`єктом самочинного будівництва. З таким твердження не можна погодитись з урахуванням наступного. Дійсно у відповідача [PERSON] не має і не може бути документів на зазначений гараж у період його реального будівництва оскільки такий гараж вже був придбаний нею та зареєстрований на праві приватної власності у 2017 році. Після придбання цього нерухомого майна відповідачем було два рази здійснено реконструкції, що підтверджується деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації № ХК141180450374, № 141191281100, які є діючими та не скасованими відповідно, посвідчують законність існування такого гаражу, що в свою чергу виключає факт самочинного будівництва апріорі. Зазначене підтверджується в тому числі висновком зробленим у постанові Харківського апеляційного суду по справі № 640/1932/18. Як вже було неодноразово зазначено під час судових засідань та, що вбачається з документів поданих зі сторони відповідача [PERSON] , факти встановлені у цій постанові мають преюдиційне значення для справи, що розглядається, Так, у постанові зазначено, що реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації та внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Отже, той факт, що декларація про готовність об`єкта не скасована уповноваженими органами державного архітектурно-будівельного контролю свідчить про відсутність встановлених фактів порушень, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. Відсутність встановлених порушень містобудівного законодавства органом державного архітектурного-будівельного контролю є додатковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог через не доведеність факту самочинного будівництва. Під час здійснення та документального оформлення реконструкцій об`єкту за адресою: [ADDRESS] , гараж У-1, органом державного архітектурно-будівельного контролю не було виявлено недостовірних даних або інших порушень, які є підставою для визнання об`єкту самочинним будівництвом. Зокрема, якщо б такий об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що небула відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягала б скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Зазначене вище встановлено п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Отже, можна прийти до висновку, що [PERSON] є законним власником об`єкту спірних правовідносин, а саме гаражу за адресою: [ADDRESS] , який не можна визнати самочинним, оскільки в результаті перевірки не виявлено порушень передбачених ст. 39-1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництво. Крім того, згідно з позовною заявою жодних позовних вимог до [PERSON] , яка між тим виступає відповідачем по справі, не заявлено, що також говорить про безпідставність позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки у судове засідання не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Третя особа державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Рєзанова І.Ю. у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Повноваження прокурора звертатися до суду з позовною заявою під час здійснення представництва інтересів держави в суді передбачено п.1 ч.6 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». За змістом ч.3 вказаної статті Закону підставою представництва в суді законних інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб*єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Таким чином, органи місцевого самоврядування в особі сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів поєднують в собі охоронні (контрольні) функції та функції суб`єкта права власності з усіма притаманними йому правомочностями щодо володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності. Згідно зі ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.. З метою виявлення об`єктів самочинного будівництва на території міста Харкова та вжиття відповідних заходів, в тому числі позовного характеру, створено Департамент територіального контролю Харківської міської ради. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» від 20.11.2015 №7/15, метою Департаменту є забезпечення належного використання та охорони земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, додержання земельного та містобудівного законодавства та запобігання його порушенням. Основним завданням Департаменту є здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного законодавства України, забезпечення виконання повноважень з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до п.п. 3.1.13., 3.1.22. вказаного Положення, Департамент відповідно до покладених на нього завдань: - готує претензії, позовні заяви, інші процесуальні документи до суду від імені Харківської міської ради з питань, віднесених до повноважень Департаменту та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю; - вживає заходів щодо припинення самочинного будівництва на землях територіальної громади міста Харкова, самовільного зайняття земельних ділянок, забезпечує виконання рішень Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю Департаменту про заборону експлуатації об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію. Разом з тим, Департамент територіального контролю Харківської міської ради у даному випадку не вжив будь-яких заходів позовного характеру всупереч вимог вищевказаного Положення. В зв`язку з чим, на даний час наявні підстави для вжиття таких заходів органами прокуратури. Ці дії включають подання прокурором до суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави. На підставі вказаного, керівник прокуратури правомірно звернувся з даним позовом до суду. Також, вимогами ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав відповідачів по справі, як це вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Харківською місцевою прокуратурою №2 здійснювалось процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у об`єднаному кримінальному провадженні №42017221080000141 від 05.05.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2, ч.2 ст.364, ст.356 КК України. Відомості до ЄРДР внесені за інформацією Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про те, що суб`єкти господарювання, що здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, серед яких ТОВ «Актуаль», зловживаючи своїми повноваженнями, незаконно видали довідки з зазначенням помилок у технічних паспортах на об`єкти нерухомого майна, які стали підставою для внесення змін до реєстрів речових прав на нерухоме майно, що завдало істотної шкоди територіальній громаді міста Харкова. Постановою процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 від 07.05.2019 визначено місцем проведення досудового розслідування кримінального правопорушення за ст.356, ч.4 ст.358, ч.1 ст.365-2, ч.2 ст.364 КК України, внесеного до ЄРДР за №42017221080000141 від 05.05.2017, територію Шевченківського району м.Харкова та доручено його Шевченківському ВП ГУНП в Харківській області (т.1 а.с.17). 27.06.2017 [PERSON] звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанової І.Ю. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єтів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державним реєстратором Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. 29.06.2017 прийнято рішення про державну реєстрацію №35900046 та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна № 1287145763101, а саме гараж, площею 23, 7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж У-1, та реєстрацію права приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за [PERSON] (код [NUMBER] ) на підставі п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. За даними Державного реєстру, підставою виникнення права власності був технічний паспорт, виданий ТОВ «Актуаль» №41/06-17 від 26.06.2017 (т.1 а.с.18-20). За результатами технічної інвентаризації (інвентаризаційна справа 446/06/17-ТП від 26.06.2017) встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , розташовано гараж №У-1, загальною площею - 23, 7 кв.м, збудований до 05.09.1992 (т.1 а.с.24-26). На підставі договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення (гаража), посвідченого 04 серпня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смирновою Ю.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1551, [PERSON] передав у власність [PERSON] Ѕ частки нежитлового приміщення гаража, загальною площею 23, 7 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж У-1 (т.1 а.с.28-29). Також на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення (гаража), посвідченого 22 вересня 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В., зареєстровано в реєстрі за № 1823, [PERSON] передав у власність [PERSON] Ѕ частки нежитлового приміщення гаража, загальною площею 23, 7 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж У-1 (т.1 а.с.30-31). Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради 07.02.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова І.Ю., ТОВ «Актуаль», в якому просив визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені 04.08.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смірновою Ю.О. (реєстровий №1551), а також договір купівлі-продажу, посвідчений 22.09.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В. (реестровий №1823), за змістом яких [PERSON] продав по Ѕ частці, а [PERSON] купила по Ѕ частці гаража літ. «У-1» площею 23, 7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та у зв`язку з цим, скасувати їх державну реєстрацію. Також, просить стягнути з відповідачів на користь прокуратури Харківської області сплачений при зверненні з позовом судовий збір в сумі 3524 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 10.07.2018 у справі №640/1932/18 позовні вимоги керівника Харківської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017 укладений між [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смірновою Ю.О., скасувавши його державну реєстрацію. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1823 від 22.09.2017 укладений між [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Десятніченко І.В., скасувавши його державну реєстрацію. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь прокуратури Харківської області сплачений при зверненні з позовом судовий збір з кожного по 1762 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 01.10.2020 апеляційну скаргу [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року скасовано. У задоволені позову Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор відділу державної реєстрації Чугуївської міської ради Харківської області Рєзанова Ірина Юріївна, ТОВ «Актуаль» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу - відмовлено. Після придбання нерухомого майна - гаражу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідачем [PERSON] було двічі здійснено реконструкції, що підтверджується деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації № ХК141180450374, № 141191281100, які, станом на дату ухвалення рішення, є чинними. Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджений постановою від 25.12.2015 №1127) (надалі - Порядок) (в редакції від 10.06.2017): «Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.» Тобто, даним пунктом передбачено реєстрація такого об`єкта нерухомого майна, як «господарські (присадибні) будівлі і споруди». Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (затвердженого наказом від 24.04.2015 № 79) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо та прибудови до них. Зі змісту п. 42 Порядку реєстрації слідує, що одним з документів, необхідних для державної реєстрації права власності на господарські (присадибні) будівлі і споруди є документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Вказана норма не містить визначення яким конкретно документом повинно підтверджуватись присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Отже, за відсутності в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку реєстрації визначення конкретного документа, державний реєстратор має право діяти в межах наданих йому дискреційних повноважень, оскільки документ, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси в різні проміжки часу можуть бути різними, у зв`язку із зміною законодавства. Щодо документа, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, то ним може бути як рішення органу місцевого самоврядування, так й інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, який дозволяє встановити факт присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, зокрема довідки, виписки. Таким документом також може бути довідка, видана уповноваженою особою кооперативу, в разі проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться в такому кооперативі. Така позиція повністю узгоджується із правовою позицією Вищого адміністративного суду України (ВАСУ від 18 лютого 2016 р. у справі К/800/24520/15) та Державної реєстрації служби України, викладеної в листі від 15 квітня 2013 року № 165/06-15-13. Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з декількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає кращим за даних обставин; Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Отже, суд, у справах щодо оскарження прийнятих рішень виконавців влади, а також законодавці й, виконуючи цілі, встановлених судами щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), не втручається і не може втручатися в дискреції (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза перевірки. Відповідно до картки прийому заяви №90675086 від 27.06.2017 [PERSON] було подано разом із іншими документами і відомість про технічний стан нерухомого майна, серія та номер: 41/06-17 (т.1 а.с.22). В даній відомості вказана адреса об`єкта, а саме [ADDRESS] , гараж літ. «У-1». Отже, відповідно до законодавства документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, може мати різну форму та виданий різними суб`єктами. Виходячи з викладеного, суд приходить обгрунтованого висновку про те, що під час державної реєстрації права власності на гараж дії державного реєстратора Рєзанової Ірини Юріївни відповідали п. 42 Порядку (в редакції чинній на час вчинення дій), а тому доводи прокурора є необгрунтованими. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності». Стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що Замовник має право виконувати будівельні роботи (реконструкцію) після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності. Відповідно до п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).. На даний час на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України (http://www.dabi.gov.ua/) в розділі «реєстр дозвільних документів» наявна декларація про готовність об`єкта до експлуатації. Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування. Пунктом 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (в редакції 10.06.2017) було передбачено, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення. У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що небула відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування. Реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації та внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. 22.02.2018 держаним реєстратором комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Іваницьким Є.А. на підставі рішення: 39818216, внесений опис змін виникнення права власності, а саме додано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК141180450374, виданий 14.02.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю ХМР, документ отримано з ЄРД. Матеріалами справи не встановлено, що органом державного архітектурно-будівельного контролю скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації. У зв`язку з цим можна дійти висновку про безпідставність доводів прокурора щодо того, що будівництво гаражу є самочинним. Крім того, суд приходить до висновку про те, що у задвооленні позову слід відмовити з тих підстав, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушених прав. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Принцип диспозитивності визначений у ст. 13 ЦПК України та передбачає право суду розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд не вправі самостійно змінювати підставу позову, оскільки відповідно до положень цивільного процесуального законодавства це є виключним правом позивача. Так, відповідно до прохальної частини позовної заяви, прокурор просить суд: «Скасувати державну реєстрацію права власності на гараж літ. «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 021140609 від 27.06.2017, згідно з яким право власності на вказаний гараж зареєстроване за [PERSON] , внесеного на підставі рішення державного реєстратора Чугуївської міської ради Харківської області Рєзановою І.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №35900046 від 29.06.2017.» В той же час, станом на подачу позову до суду, тобто 06.10.2020, власником та добросовісним набувачем гаражу літ. «У-1», розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Договори купівлі-продажу № 1551 від 04.08.2017 та № 1823 від 22.09.2017, що були укладені між [PERSON] і [PERSON] наразі судом не скасовані. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. На даний час [PERSON] є добросовісним набувачем, жодної із умов передбачених ст. 388 ЦК України не існує, у зв`язку з чим задоволення вимоги прокурора про скасування державної реєстрації права власності на зареєстрований гараж за [PERSON] не призведе до ефективного захисту будь-яких прав. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та судових рішень Верховного Суду рішення судів мають бути зрозумілими, ефективними і такими, що підлягають виконанню. «Ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)). Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, що не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Таким чином, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, Заява 28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, Департаменту територіального контролю Харківської міської ради у зв`язку із їх необгурнтованістю та обранням позивачем неефективного способу захисту порушених прав. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed