Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

22.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього 118\~140,03 грн. суму безпідставно набутих коштів. 10 серпня 2012 року позивачем було передано грошові кошти відповідачеві [PERSON] в сумі 5000 євро. Зазначені кошти передавалися в якості попередньої оплати під обіцянку відповідача продати йому трактор John Deere 8410, про що свідчить написана відповідачем власноручно розписка від 10.08.2012 року. Однак, договір купівлі-продажу зазначеного трактору між позивачем та відповідачем так і не було укладено про що свідчать такі обставини: Подальше укладення між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу трактора стало неможливим внаслідок того, що трактор, який мав бути предметом вказаного договору, відповідачем було продано в лютому 2013 року на користь третьої особи - ТОВ "Веселинівська автоколона №3" (цей факт встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 31 січня 2014 року у справі №902/1643/13, яке набрало законної сили, а тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, зазначена обставина не потребує доказування). Позивач вважає, що відповідач набув та володіє його грошовими коштами в сумі 5 000 євро без достатніх правових підстав, чим заподіяв йому матеріальних збитків. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив суду, що в серпні 2012 року ним було передано грошові кошти відповідачеві [PERSON] в сумі 5000 євро. Зазначені кошти передавалися в якості попередньої оплати під обіцянку відповідача продати йому трактор John Deere 8410, однак договору про купівлю продаж трактора між ними, як фізичними особами, укладено не було і в подальшому даний трактор було продано відповідачем на користь третьої особи. Представник відповідача [PERSON] просить позов задовольнити з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечують, та вважають що зазначені кошти передавалися йому як завдаток за трактор John Deere 8410, який мав купити позивач для свого господарства відповідно до договору купівлі продажу, укладеному між ФОП [PERSON] та ПП «Сьомаківське» від 03 серпня 2012 року. При цьому відповідач визнає, що договір купівлі-продажу зазначеного трактору між ним та позивачем, як між фізичними особами, не було укладено. Судом встановлено, що 10 серпня 2012 року було передано відповідачеві грошові кошти готівкою в сумі 5000 (п'ять тисяч) євро. Зі слів позивача зазначені кошти передавалися в якості попередньої оплати, тому саме таке призначення коштів позивач усвідомлював під терміном "завдаток", зазначений в розписці написаній відповідачем особисто під дану ним обіцянку продати трактор John Deere 8410, про що свідчить написана відповідачем власноручно розписка від 10.08.2012 року (а.с.3). Твердження відповідача, що він отримав вищезазначену суму від [PERSON] як завдаток за трактор, який мав придбати позивач відповідно до договору купівліпродажу, укладеному між ФОП [PERSON] та ПП «Сьомаківське» від 03 серпня 2012 року, суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до п.3.5 Статуту приватного підприємства «Сьомаківське» власник не відповідає за зобов»язання перед підприємством, а підприємство не відповідає за зобов»язаннями власника. В пункті 1.3 вказаного статуту зазначено, що засновником і власником підприємства є громадянин України [PERSON] (а.с.50). Договору купівлі-продажу зазначеного трактору між позивачем та відповідачем, як між фізичними особами, суду не надано. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги на наступних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України: "Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору." Пунктом 3 частини 1 ст. 208 ЦК України встановлено обов'язкову письмову форму для договорів фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення (частина перша статті 206 ЦК Кодексу України). Станом на день написання розписки про отримання коштів відповідачем, відповідно до офіційного курсу НБУ (100 євро 983,2189 грн.), вартість трактора, який відповідач пообіцяв продати становила 49160 грн. 95 коп. Неоподатковуваний мінімумдоходів громадян на той момент, відповідно до ст. 13 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2012 рік", становив 1102 грн.. Відповідно, двадцятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян складав 22 040 грн. Отже, станом на 10.08.2012 року, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, договір купівлі-продажу між фізичними особами на суму 22 040 грн та вище, потребував обов'язкової письмової форми. Відповідно до ст. 207 ЦК України: "Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв'язку, якщо він підписаний його стороною (сторонами)." Твердження позивача про те, що між ним та відповідачем не укладалося жодного письмового документу, підписаного обома сторонами, який би містив усі істотні умови договору купівлі-продажу трактора, відсутні будь які письмові документи, які б свідчили про погодження умов зазначеного договору, що договір купівлі-продажу трактора John Deere 8410 за 75 000 євро, між ним та відповідачем не укладався, не спростовані в будь якій формі відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 547 ЦК України: "Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним." Відповідно до ст. 1212 ЦК України: "Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно." Оскільки грошові кошти були передані відповідачеві в іноземній валюті, а чинне законодавство України допускає стягнення зі сторони цивільно-правового спору на користь іншої сторони виключно в національній валюті України (ст. 524 ЦК України), виходячи з того, що розмір збитків, який підлягає відшкодуванню відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи в суді (ч.2 ст. 1192 ЦК України). Грошова сума, виражена в національній валюті України, котру відповідач зобов'язаний повернути позивачу, як безпідставно набуту, повинна визначатися, виходячи з офіційного курсу євро на день його звернення з цим позовом до суду, а саме станом на 22 червня 2015 року за офіційним курсом НБУ 100 євро 2444,5870 грн., що складає 122 229 грн. 35 коп. Однак, в зв'язку з тим, що позивачем не ставиться питання про збільшення позовних вимог, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 118 140 грн. 03 коп., відповідно до якої було сплачено судовий збір. З огляду на вище викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині заявлених позовних вимог. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 207, 208, 524, 547, 638, 1192, 1212 ЦК України,

Outcome: approved