Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

05 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 28 липня 2020 року (а.с.129-130), просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу страхове відшкодування в розмірі 16849,38 гривень, витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1300 гривень, та судові витрати в сумі 1921,00 гривня. Свої вимоги обґрунтував тим, що 09 вересня 2016 року з вини відповідача, який керував автомобілем марки "Mercedes" державний реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Успенська/Катерининська, в м. Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки "ВАЗ" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження. Оскільки відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), виплатило потерпілому [PERSON] відшкодування в сумі 16849,38 гривень. Крім того, витрати на послуги аварійного комісара склали 1300 гривень. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 24 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі. 10 липня 2020 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без розгляду, оскільки провадження у справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України (а.с.125). 28 липня 2020 року до суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.128). Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 154). Відповідачу [PERSON] , судові виклики надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак, судові виклики повертались з відмітками, що він за вказаною адресою не проживає (а.с. 66, 118, 158). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 153). Однак, відповідач повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст. 281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевказані обставини та положення закону, суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2016 року, яка набрала законної сили 14 листопада 2016 року, встановлено, що 09 вересня 2016 року о 21 годині 10 хвилин водій [PERSON] , рухаючись по вул. Успенській/Катерининській в м. Одесі, повертаючи ліворуч не надав дорогу транспортному засобу , що рухався у зустрічному напрямку прямо , а саме з автомобілем "ВАЗ" реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень (а.с. 7). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1654-09-16 від 12 жовтня 2016 року, складеного ФОП " [PERSON] ", розмір збитків, завданих власнику автомобіля "ВАЗ 21070" державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 16859,38 гривень (а.с.16-25). З платіжного доручення № 65/СВ/2016 від 15 грудня 2016 року вбачається що за послуги аварійного комісара згідно рах. № 65/СВ/2016 від 31.10.2016 р. справа 36016, сплачено 1300 гривень (а.с. 36). На час вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджено витягом з централізованої бази даних МТСБУ (а.с.6). Завдану внаслідок ДТП шкоду відповідач не відшкодував, тому власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9654219, термін дії з 03 червня 2016 року по 02 червня 2017 року, забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки "ВАЗ 21070" державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9, 10). Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.40.3 ст.40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно з п.п. "а" п.41.1 ст.41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв`язку з чим, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому [PERSON] у сумі 16849 гривня 38 копійок, без врахування ПДВ, що підтверджується наказом № 10316 від 27 грудня 2016 року (а.с. 34) та платіжним дорученням № 10316/1рв від 28 грудня 2016 року (а.с. 36). Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, позивач відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодував шкоду, завдану відповідачем, який скоїв ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, позов підлягає повному задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 1921 грн. (а.с. 1). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 20070 гривень 38 копійок (16949, 38 грн. + 1300 грн. + 1921 грн.).

Outcome: approved