Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність "Цукровий комбінат "Слов'янський" (далі - ТОВ "ЦК "Слов'янський") про стягнення проіндексованої заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди. Зазначив, що з 17.05.2011 року він працює на посаді директора ТОВ "ЦК "Слов'янський", засновником якого є ТОВ "Український центр аграрних технологій". Посилаючись на те, що йому з січня 2013 року не виплачується заробітна плата, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з січня 2013 року по липень 2014 року в сумі 39600 грн.; середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати за період з січня 2013 року по липень 2014 року в сумі 39600 грн.; компенсацію частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в сумі 67320 грн., а також відпускні в розмірі середньої заробітної плати за 2013-2014 роки в сумі 4400 грн. Крім того, позивач зазначив, що невиплатою заробітної плати йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн. В судове засідання позивач і його представник не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу у відсутності позивача, оскільки той перебуває в зоні проведення антитерористичної операції, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача, який вважається таким, що у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів і, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 17.05.2011 року прийнятий на роботу на посаду виконавчого директора ТОВ "ЦК "Слов'янський". На день звернення позивача до суду відомості про звільнення його з займаної посади відсутні. Дані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці [PERSON] серії АН №131933 від 25.03.2009 року. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. В той же час заробітна плата [PERSON] виплачувалась не в повному обсязі, що підтверджується розрахунковим листом ДП "Агрооб'єднання "Слов'янське" за вересень 2012 року, згідно якого на початок вересня 2012 року за підприємством рахувалась заборгованість по заробітній платі [PERSON] в розмірі 8894,56 грн., а станом на кінець вересня 2012 року - 10805,49 грн., в тому числі за вересень - 1910,93 грн.; довідкою ТОВ "ЦК "Слов'янський", виданої [PERSON], про те, що заборгованість по заробітній платі станом на 01.01.2012 року становить 23379,11 грн. Будь-яких відомостей про відсутність позивача на роботі за період з 01.01.2013 року по 31.07.2014 року суду не надано. Оскільки на неодноразові запити суду відповідачем не надано інформації про заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період роботи з 01.01.2013 року по 30.07.2014 року; наказів про призначення [PERSON] на посаду директора ТОВ "ЦК "Слов'янський" та про звільнення його з вказаної посади; табелів виходу на роботу; інформації щодо підстав не нарахування [PERSON] заробітної плати; інформації про те, з чого складається заробітна плата позивача та який був його оклад за період виникнення заборгованості, суд виходить із наявних в матеріалах доказів щодо обставин, які мають значення для справи і які підлягають доказуванню. Жодних доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі та заборгованість по заробітній платі за час відпусток в сумі 44000,00 грн. (39600 + 4400). Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунку, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Оскільки середній заробіток стягується у разі затримки розрахунку при звільненні, а в матеріалах справи відсутні відомості про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ "ЦК "Слов'янський", позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку не менш як 39600 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки власником не було проведено виплату нарахованої заробітної плати, що змушувало позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково з урахуванням тривалості порушення прав позивача, істотності вимушених змін у його житті. Заподіяну позивачу моральну шкоду суд вважає за необхідне задовольнити в сумі 1000,00 грн., при цьому суд враховує, що [PERSON] був керівником ТОВ "ЦК "Слов'янський" і саме на нього був покладений обов'язок щодо своєчасності виплати заробітної плати на вказаному підприємстві. Щодо вимог позивача про стягнення індексації заробітної плати, суд вважає дану вимогу необґрунтованою з огляду на наступне. Відповідно до ст.33. Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Згідно п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Відповідно до п.3 вказаного Порядку до об'єктів індексації не відносяться, зокрема: виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. Оскільки згідно даних Державної служби статистики України за період виникнення заборгованості у позивача, величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка, суд вважає, що вимога позивача про стягнення індексації заробітної плати задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача. На підставі ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial