Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

позивач [PERSON] 22 червня 2021 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Очеретинської селищної ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS] з 14 липня 2016 року, але фактичне володіння та користування будинком здійснює з 2001р. 20 грудня 2016р. йому передано у власність земельну ділянку, загальною площею 0,1257га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 1425555900:01:000:0190 у межах [ADDRESS] , на якій знаходиться зазначений вище житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами. 21 березня 2017 року йому надано дозвіл на розробку детального плану земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у звязку із зміною цільового призначення земельної ділянки. У період володіння будинком та земельною ділянкою ним було проведено будівельні роботи у вказаному житловому будинку, а саме, перебудовано житловий будинок (літ А-1), добудовано прибудови: а" - 1, а' - 2, а-1- ганки а-3, а-4, а-5, а -6, Г- туалет, поставлено огорожу. Житлову будівлю було перебудовано у нежитлову. Зазначена нежитлова будівля, господарські споруди та будівлі будувалися ним власними силами з будівельного матеріалу, придбаного за власні кошти, без відповідних дозвільних документів на будівельні роботи. У березні 2021р. він звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області з декларацією про готовність до експлуатації самочинно-збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду. Проте у квітні 2021р. отримав відмову в реєстрації декларації через відсутність рішення суду про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості. Просить визнати за ним право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, а саме, на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, у вигляді магазину з продажу продовольчих товарів, загальною площею 99,3 кв.м., розташовану на земельній ділянці площею 0,0848 га., кадастровий номер 1425555900:01:000:0224, позначеного згідно технічного плану: літ.А-1, в тому числі: а"-1 прибудова, а`-1 прибудова, а-1 прибудова, а-3 ґанок, а-4 ґанок, а-5 ґанок, Г вбиральня, № 1 огорожа, І замощення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 29 червня 2021 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 19 липня 2021 року (а.с.56-57). 14 липня 2021 року до Дружківського міського суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Донецької області, згідно якого вони заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вони не є юридичною особою та не можуть самостійно виступати в якості учасника процесу, представляють виключно інтереси Державної архітектурно-будівельної інспекції України . Вказують на те, що позивач дійсно до них звертався із Декларацією про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту, але було виявлено факт неповноти заповнення дозвільного документу, в тому числі і відсутність інформації про рішення суду. Просять відмовити у задоволенні позову (а.с.63-66). 19 липня 2021 року ухвалою Дружківського міського суду підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду на 13 вересня 2021 року (а.с.75-76). Позивач [PERSON] не з`явився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, за участі його представника [PERSON] , позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві (а.с. 68). Представник позивача [PERSON] з`явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції Донецької області у судове засідання не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином. З позовними вимогами не погодився . Представник відповідача Очеретинської селищної військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області у судове засідання не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, про час та місце розгляду справи їх повідомлено належним чином (а.с.77,115). Відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача та відповідачів, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Суд встановив, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Дружківського міського суду від 14 липня 2016 року (а.с.17-18). На підставі рішення Очеретинської селищної ради від 20 грудня 2016 року №9/85-УІ йому передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,1257 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1425555900:01:000:0190 у межах [ADDRESS] на якій знаходиться зазначений житловий будинок (а.с.15-16). 21 березня 2017 року [PERSON] надано дозвіл на розробку детального плану території площею 0,1257 га за адресою: [ADDRESS] у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки на підставі рішення Очеретинської селищної ради Ясинуватського району Донецької області № 1/90-VІ (а.с.32). У період володіння [PERSON] житловий будинок було реконструйовано у не житлову будівлю у вигляді магазину з продажу продовольчих товарів, загальною площею 99,3 кв.м., розташовану на земельній ділянці площею 0,0848 га., кадастровий номер 1425555900:01:000:0224, позначеного згідно технічного плану: літ.А-1, в тому числі: а"-1 прибудова, а`-1 прибудова, а-1 прибудова, а-3 ґанок, а-4 ґанок, а-5 ґанок, Г вбиральня, № 1 огорожа, І замощення, за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-14). 10 вересня 2019 року наказом відділу містобудування та архітектури Ясинуватської РДА № 13 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування реконструкції будівлі приватного житлового одноповерхового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] під магазин продовольчих товарів з будівництвом прибудови до магазину та допоміжних приміщень (а.с. 42--44). Згідно з технічним паспортом на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] розташовано магазин з продажу продовольчих товарів літ А-1 на земельній ділянці кадастровий номер 1411300000:01:012:0024 (а.с.11-14). 27 січня 2020 року складено звіт про проведення технічного обстеження громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 21-30). Відповідно до листа № 1005-4/272 від 01 квітня 2021 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекцій у Донецькій області вказано, що було перевірено повноту даних, зазначених у декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкту, на яке визначено право власності за рішенням суду: "Реконструкція житлового будинку під громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами - магазин з продажу продовольчих товарів", розташованого за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що зазначена Декларація оформлена з порушенням встановлених вимог, а саме, у п. 1 Декларації інформація щодо місця розташування об`єкту зазначена в неповному обсязі; у Декларації наявні суперечності у пунктах 6 і 7 стосовно дати технічного звіту та дати листа від сектору містобудування та архітектури Ясинуватської РДА; у п. 8 декларації відсутня інформація про рішення суду (а.с.48). Висновком щодо відповідності будівельним нормам громадського будинку магазину (магазин з продажу продовольчих товарів) з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] від 15 червня 2021 року встановлено, що вищезазначений об`єкт не має негативного впливу на довкілля та не відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки відповідно до ЗУ "Про оцінку впливу на довкілля" (а.с. 50). Згідно до висновку експерта № 15/08 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи складеного 07 вересня 2021 року вказано, що при забудові реконструкції нежитлової будівлі, у вигляді магазину загальною площею 99,3 кв.м, позначеного згідно технічного плану:А-1, з прибудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0848 га (кадастровий номер 1425555900:01:000:0224) - дотримано санітарні норми та правила; екологічні норми та правила; дотримано законодавство у сфері пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту (а.с.92-110). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. На підставі частини п`ятої статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] - власник земельної ділянки, обґрунтовував позовні вимоги саме посиланням на зазначену норму права. Виходячи зі змісту статей 331, 375, 376, 380 ЦК України, правовою підставою визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини п`ятої статті 376 ЦК України може бути не лише відсутність порушення прав інших осіб таким визнанням, а й встановлення судом відповідності такого об`єкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам. Тому, вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити всі обставини справи, зокрема: чи звертався позивач до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та правил істотними. Аналіз матеріалів справи свідчить, що позивач звертався до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецької області у березня 2021 року, на що отримав відповідь від 01 квітня 2021 року № 1005-4/272, згідно якой йому було відмовлено у прийнятті будинку в експлуатацію, як суд, вважає з формальних підстав. Як вибачається із висновку щодо відповідності будівельним нормам , а також висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи при забудові реконструкції нежитлової будівлі, у вигляді магазину загальною площею 99,3 кв.м, позначеного згідно технічного плану:А-1, з прибудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0848 га (кадастровий номер 1425555900:01:000:0224) - вищезазначений об`єкт не має негативного впливу на довкілля та не відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки відповідно до ЗУ "Про оцінку впливу на довкілля", при будівництві дотримано санітарні норми та правила; екологічні норми та правила; дотримано законодавство у сфері пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту. Відповідно п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК). Власником земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26?32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Відповідно до статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Як вибачається із матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження того, що він звертався до відповідних органів з питанням визнання за ним права власності на збудований будинок та його право було порушено. Таким чином, суд, вважає, позовні вимоги треба задовольнити. На підставі ст.

Outcome: approved