Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору № DNH4KS70620712 від 19 травня 2006 року ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 7272,60 грн., зі щомісячною сплатою відсотків за користування строковим кредитом в розмірі 2,09 % в місяць та за користування простроченим кредитом в розмірі 6 % в місяць, з кінцевим строком повернення по 19 листопада 2009 року. Відповідач [PERSON] не виконала свої договірні зобовязання, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитним договором: по кредиту в сумі 441,57 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі 6241,33 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 14173,55 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1042,82 грн., всього 22399,27 грн. На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22399,27 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", на підставі наявних у справі доказів. При цьому, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав суду письмові пояснення щодо застосування позовної давності (л/с 44-48). Так, на думку позивача, строк звернення до суду ним не пропущено, оскільки укладення кредитного договору між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] здійснювалось за принципом укладення договору приєднання (ст.634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідач [PERSON], підписавши 12 листопада 2012 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, підтвердила, що вона ознайомлена та згодна з новими умовами кредиту. Позивач звернувся до суду з даним позовом 05 січня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - своїми заявами до суду (л/с 34-37) просить розглядати справу за її відсутності, проти позову заперечує, заявляє про застосування позовної давності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору № DNH4KS70620712 від 19 травня 2006 року ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 7272,60 грн., зі щомісячною сплатою відсотків за користування строковим кредитом в розмірі 2,09 % в місяць та за користування простроченим кредитом в розмірі 6 % в місяць, з кінцевим строком повернення по 19 листопада 2009 року. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], складається із заяви позичальника № DNH4KS70620712 від 19 травня 2006 року, Умов та Тарифів банку. Відповідно до заяви позичальника - погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 263,21 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідач [PERSON] не виконала свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого в неї виникла заборгованість: по кредиту в сумі 441,57 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі 6241,33 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У звязку з порушенням відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ "ПриватБанк" застосував до боржника неустойку: пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 14173,55 грн., штраф (фіксовану частину) в сумі 500 грн., штраф (процентну складову) в сумі 1042,82 грн. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких обставин суд приходить до висновку, що ПАТ КБ "ПриватБанк", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON], як позичальника, який прострочив виконання зобов'язань, повернення суми заборгованості по кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Разом з тим, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (л/с 8-11), доданих позивачем до позовної заяви, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю п'ять років. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг (л/с 48), долучених до матеріалів справи за клопотанням позивача, строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років. Проте, зазначені вище Умови позичальником (відповідачем [PERSON]В.) не підписані. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких встановлено позовну давність тривалістю в п'ять років, та Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких встановлено позовну давність тривалістю в п'ятдесят років, не місять підпису відповідача, а у заявах позичальника від 19 травня 2006 року (л/с 6-7) та від 12 листопада 2012 року (л/с 47) немає домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність письмової угоди сторін про збільшення позовної давності. Така позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 01 липня 2015 року (справа № 6-757цс15) та від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1926цс15), яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між сторонами, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит на строк 42 місяця по 19 листопада 2009 року (включно). Про факт невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору позивачеві ПАТ КБ "ПриватБанк" було достовірно відомо. При цьому, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не надав суду інформації про наявність підстав для переривання перебігу позовної давності за кредитним договором, відповідно до ст.264 ЦК України. Таким чином, суд робить висновок, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду з позовом лише 05 січня 2016 року, пропустив строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KS70620712 від 19 травня 2006 року. При цьому, відповідач [PERSON] в ході розгляду справи заявила про застосування позовної давності, а позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не заявляв клопотання про поновлення строку давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KS70620712 від 19 травня 2006 року задоволенню не підлягає, у зв'язку із спливом позовної давності. У звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed