Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

14.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру алементів, які стягуються з нього відповідно до рішення Болградського районного суду Одеської області від 28.07.2015 року на утримання його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - до 1/5 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30%, встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів, в нього змінився сімейний стан та стан здоров'я: на даний час на його утриманні перебуває друга дружина та малолітний син [PERSON] - [INFO] від другого шлюбу. Крім того, позивач стверджує, що він важко хворіє, на лікування витрачає багато коштів, тому він не має можливості сплачувати аліменти в раніше визначеному судом розмірі. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи за його відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач надала суду заяву, в якої позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, зазначивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни матеріального стану щодо зменшення розміру заробітної плати в бік її зменшення, а наявність на утриманні ще однієї дитини - малолітного сина від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення матеріального забезпечення двох старших дітей позивача і задоволення позову про зменшення розміру аліментів, - надавши довідки про те, що одна з дочок - [PERSON] - відвідує дитячий садочок, її батьки мають середній дохід, а старша дочка сторін - [PERSON] - перебуває на обліку у лікаря-окуліста. потребує лікування, згідно рецепту лікаря - 1100грн. станом на 29.07.2017року. Розглянувши представлені суду документи та матеріали, заяви позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення частково позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно решення Болградського районного суду від 28.07.2015 року, з [PERSON], [INFO] народження, стягнуто аліменти на користь [PERSON], [INFO] народження, - для утримання дітей: [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] народження - в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача - щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дочкою повноліття, тобто до [INFO] року. Починаючи з 23.01.2025 року - стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення молодшою дочкою повноліття, тобто до [INFO] року. Рішення набрало законої сили 22.09.2015 року. Цим же рішенням суду були стягнуті з [PERSON] кошти на утримання колишньої дружини - [PERSON] - в розмірі 300грн. до 21.01.2017 року, які наразі вже не стягуються (а.с.3,4); - з матеріалів справи вбачається, що позивачем не заперечується, що зазначений у вказаному рішенні суду від 28.07.2015 року [PERSON], пасп.[NUMBER] від 02.10.2000р. Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ІПН [NUMBER] - це є він, [PERSON]; - з паспорта Позивача, наданого суду, вбачається, що паспорт громадянина України [NUMBER] він отримав 24.02.2016року у Чернігівській області на ім'я [PERSON], [INFO].народження (російською [PERSON]) згідно картки платників податку від 16.05.2001р., представленого суду Позивачем, видана вона була на ім'я [PERSON], [INFO].народження, ІПН [NUMBER]; - згідно наданого суду позивачем свідоцтва про народження дитини, в нього, позивача, народилася ще одна дитина у другому шлюбі - [INFO] року - син [PERSON], батьками якого є позивач - [PERSON] та [PERSON] (серії [NUMBER] від 28.07.2016 року, виданий Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, а/з 1790); - позивач представив суду незавірені належним чином копії документів щодо наявності в нього хвороби та проходження лікування (а.с.8-10). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частинами 7,8 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З наданих суду матеріалів вбачається, що в позивача народилася ще одна дитина - син, - що є такими обставинами, які свідчать про зміну сімейного стану позивача, що в свою чергу, могло призвести до зміни його матеріального стану, але суду не надано жодних доказів на підтвердження такого факту: а ні довідки про доходи позивача, а ні довідки про доходи матері його третьої дитини, а ні свідоцтва про реєстрацію з нею шлюбу. Крім того, з рішення Болградського районного суду Одеської області від 28.07.2015р., яким були з відповідача стягнуті аліменти на користь відповідача, - судом при ухваленні рішення вже враховані відомості про стан здоров'я [PERSON] та той факт, що ним не надано суду доказів того, що він на своє лікування витрачає кошти - оскільки був військовослужбовцем армії України; не надано таких відомостей суду і стном на теперішній час. Крім того, з того ж рішення суду від 28.07.2015року вбачається, що позивач має у власності нерухомість - земельну ділянку розміром 3,36га, яка на розташована на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області. Що ж до розміру аліментів на утримання дітей, то вимоги чинного законодавства змінилися з моменту розгляду судом цього питання стосовно цих сторін. Так, діючим законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов'язань, згідно з частиною четвертою цієї статті, один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного з батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні, або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, чи місце проживання яких невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Статтею 182 СК України передбачено, що При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України регламентовано, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст.214 ЦПК України, Як найважливіший акт правосуддя рішення суду покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди при ухваленні та проголошенні рішення повинні неухильно додержуватися процесуального порядку. Згідно із ст. 214 ЦПК для ухвалення рішення необхідно вирішити такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Обираючи правову норму, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд також зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК. При ухваленні рішення суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, яке тягне безумовне скасування рішення суду. Виходячи з принципу безпосередності судового розгляду (ст. 159 ЦПК) рішення може бути обгрунтовано лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення За загальним правилом, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і зазначених та доведених ним обставин. Але у деяких випадках, прямо передбачених законом, суд при вирішенні справи має право вийти за межі заявлених вимог та вирішити незаявлену вимогу або задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (ч. 2 ст. 166 СК) або застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (ч. 5 ст. 216 ЦК). У постанові Пленуму ВСУ "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 р. № 14 (далі - постанова ВСУ від 18.02.2009 р. № 14) зазначається, що ухвалене у справі рішення має бути повним, ясним і чітким, але разом з тим не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення у цій справі (п. 8). Виходячи з вищенаведених відомостей, доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивач дійсно має право звертатися до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих з нього на користь відповідача аліментів, але за умови зміни свого матеріального стану, складу сім'ї, тощо. З наданих суду матеріалів, відомостей та доказів, самим фактом народженням третьої дитини у Позивача у даній справі, не вбачається змін у його матеріальному стані - лише його твердження, не підкріплені належними доказами. Проте, виходячи з принципів справедливості та вимог законодавства, суд враховує той факт, що в позивача, з часу ухвалення судового рішення щодо стягнення з нього аліментів, - змінився сімейний стан, а саме: він, станом на теперішній час, є батьком не двох, а трьох дітей, тому частка від заробітку (доходу) Позивача, яка стягується на користь Відповідача, може бути перевірена судом відповідно до зміни сімейного стану Позивача з урахуванням вимог законодавства і, за наявності підстав, - перерахувана і змінена. Як зазначено вище, вимогами чинного сімейного кодексу України, його статтею 183, встановлено, що на двох дітей судом стягуються аліменти в розмірі однієї третини, а на трьох і більше дітей - половини (50%) заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Чинним законодавством щодо аліментів для утримання дітей передбачено два види аліментів - у твердій грошовій одиниці (ст.184 СК України), або визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст.183 СК України). Як вбачається з даного позову і рішення Болгралського районного суду Одеської області від 28.07.2015року щодо предмету даного позову, - з Позивача по даній справі тим судовим рішенням були стягнуті аліменти у частці від його заробітку (доходу). Позивач та відповідач не заявили про зміну виду аліментів. Чинним законодавством передбачено, що аліменти у частці від заробітку (доходу) стягуються в залежності від кількості дітей, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з Позивача, станом на теперішній час, підлягали б стягненню аліменти на утримання трьох дітей - в розмірі 1/2 частини усіх його заробітків (доходів), тобто, 50% від доходів, що на одну дитину становить 50%:3=16,67%, але не менш, ніш передбачено чинним законодавством України, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, на утримання спільних двох дітей, що народилися у Позивача від першого шлюбу з Відповідачем, мають сплачуватися Позивачем аліменти, в розмірі 16,67%+16,67%=33 і 34/100 відсотки (33і17/50), що становить 1/3 частину від усіх видів його заробітку (доходів) доходів (100%:3=33,33333...%), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для кожного з дітей відповідного віку, що є більшим розміром, ніж той, що був стягнутий рішенням суду з Позивача на користь Відповідача. Сторонами не заявлялося вимоги щодо збільшення розміру стягнутих судом аліментів на двох дітей Позивача, що проживають з відповідачем, проте суд не може ігнорувати вимогу чинного законодавства, і, оскільки станом на теперішній час суд переглядає розмір аліментів для утримання дочок сторін - [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження, і аліменти ці були стягнуті судом у частці від доходу батька дітей - Позивача у даній справі, суд дійшов висновку, що підлягає визнанню той факт, що з Позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] мають стягуватися аліменти, з урахуванням усіх представлених суду відомостей, підкріплених доказами - в розмірі 1/3 частини від заробітної плати Позивача [PERSON], але на кожного з дітей сторін - не менш, ніж по 50% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку. Строки стягнення аліментів Позивачем не оспарювалися і відповідачем не заперечувалися.

Outcome: partial