Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Позивач вказував на те, що відповідач не виконує умови вказаного кредитного договору і станом на 15.04.2014 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 22 043,12 грн.,\~ яка складається з: 2806,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10676,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7035,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1025,86 грн. штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 22 043,12 грн та понесені судові витрати. Представник позивача до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява в якій він просив справу розглядати у його відсутності, позов він підтримує у повному обсязі. Відповідачка до суду не зявилась, від її представника [PERSON] надійшов\~ відзив в якому він вказує на те, що його довірительниця не підписувала умови та правила надання банківських послуг, а сама заява № б/н від 20.08.2008 року не може вважатись договором. Крім того, зазначив що банком не вірно розраховано суму заборгованості, безпідставно нараховано штраф та пеню. Представник відповідачки зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності. Позивач не скористався процесуальним правом подати відповідь на відзив. Оглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 20.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базової процентної ставки по кредиту 2% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банка. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами банка складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні вказаного Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, де передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, у редакції, яка додана позивачем до позовної заяви, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.\~\~\~\~\~\~ Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгова ності по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.\~\~ За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених дого вором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що позивач в повному обємі виконав свої зобовязання за вказаним договором та надав [PERSON] кредит у розмірі встановленому договором.\~ Також судом встановлено, що відповідачка не здійснювала платежів Банку з повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, у редакції, яка додана позивачем до позовної заяви, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у редакції, яка додана позивачем до позовної заяви, позичальник зобовязується у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п. 8.6 Умов та надання банківських послуг, у редакції, яка додана позивачем до позовної заяви, при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 15.04.2014 року відповідачка має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 22043,12 грн.,\~ яка складається з: 2806,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10676,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7035,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1025,86 грн. штраф (процентна складова). Вказаний розрахунок не у повній мірі узгоджується з нормами матеріального права, з огляду на наступне. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести\~ ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, позивачем не доведено, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов'язання зі сплати неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту(правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16). Крім того, вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, суд виходить з наступного. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 20 серпня 2008 року відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти від позивача, однак як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми утвореної заборгованості, вона не зробила жодного платежу на погашення кредиту. Оскільки договором передбачалось здійснення відповідачкою платежів з повернення кредитних коштів щомісяця, позивач не отримавши платіж 20.09.2008 року дізнався про порушення своїх прав. При цьому, банк звертається до суду з позовної заявою лише у квітні 2014 року, тобто з пропуском строків позовної давності. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (правова позиція Верховного Суду України викладена у справі №6-2469цс16). Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, у задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав пропуску позивачем строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed