Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

14 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з\~відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 27 травня 1991 року по 01 квітня 2011 року вона працювала у\~ВАТ «Содовий завод», з жовтня 1996 року підприємство припинило сплачувати заробітну плату. Заборгованість\~по заробітній платі відповідача перед позивачем складає 738 грн. 27 коп. Оскільки підприємство не здійснило виплату по\~сьогоднішній день, вважає, що\~необхідно стягнути з відповідача з середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 02.04.2011 року по день постановлення судом рішення по справі у сумі 101630 грн. 88 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку із порушенням термінів виплати заробітної плати\~у сумі 2577 грн. 67 коп., а саме з 01.10.2003 року по день постанови рішення судом. Позивач\~[PERSON] до судового засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить справу слухати справу у її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, направив в адресу суду заяву в якій вказав, що вимоги позивача визнає тільки щодо заборгованості по заробітній платі , в іншій частині вимоги позивача не визнає, оскільки\~\~відносно ВАТ «Содовий завод» порушено справу № 5/174Б про банкрутство, в 2003 році відкрито ліквідаційну процедуру, та на підставі ст.ст.1,\~23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»\~передбачено, зупинення економічних санкцій у відношенні банкрута, тому просить у задоволенні вимог відмовити, справу розглянути у відсутності представника ВАТ «Содовий Завод». Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працювала у ВАТ «Содовий завод» з 27 травня 1991 року 01 квітня 2011 року на посаді бухгалтера., була звільнена з підприємства, про що свідчить довідка ВАТ «Содовий завод» № 01-32/333 від 18.11.2015 рокую \~\~\~\~ При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. \~\~\~\~ У відповідності до ч.1\~ст. 117 КЗпП України\~"В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку". За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VІІ "Оплата праці" указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Про неможливість здійснити розрахунок з позивачем підприємство вказує на відсутність коштів та відкриття Ліквідаційної процедури по справі з приводу банкрутства підприємства на підставі Постанови Донецького Господарського суду від 04 вересня 2003 року. За положеннями ч. 4\~ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"\~протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що дія мораторію не поширюється на вимоги колишніх працівників про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач звернулася до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені, починаючи з 02.04.2011 року тобто з часу звільнення по\~день винесення рішення у справі. Враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню, а саме за період починаючи з 02 квітня 2011 року по 25 грудня 2015 року, день винесення рішення судом,виходячи з наступного. Згідно Довідки № 25-8435 від 17 листопада 2015 року, середньоденний заробіток за два останніх місяці роботи позивача лютий березень 2011 року становить: 1840 грн. 00 коп. Відпрацьована кількість робочих годин за два останніх місяці лютий березень 2011 року становить: (160,0 год.+175,0 год.) = 335,0 год. год., тому годинна тарифна ставка складає (1840 грн.00+1840 грн.00 коп.)/(160 год.+175 год.)= 10 грн. 98 коп. / год. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає з розрахунку: 8,0 год * 10 грн. 98 коп/год.= 87 грн. 84 коп. Отже, із врахуванням середньоденного заробітку позивача, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 квітня 2011 року по 25 грудня 2015 року включно складає: 87,84 Х 1176 днів = 103 299 грн. 84 коп. Суд зазначає, що у сенсі ст. 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про оплату праці» стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку є відповідальністю роботодавця та стягується судом саме по день фактичного розрахунку, або по день постановлення рішення суду, у зв'язку з цим, в даному випадку судом розглянути вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у межах позовних вимог у відповідності дост. 11 ЦПК України. Стосовно позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини\~грошових\~доходів у звязку з порушенням термінів\~її виплати, суд виходить з наступного. За змістом вимог\~ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати\~провадиться відповідно до індексу зростання\~цін\~на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. За приписами ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», компенсація\~громадянам\~втрати\~частини доходів у зв'язку з порушенням\~строків\~їх\~виплати\~(далі\~-\~компенсація) провадиться\~у\~разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,\~нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, а за змістом ст. 8 вказаного закону, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2001 року. В статті 3 вказаного Закону, передбачений порядок нарахування компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строків її виплати. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Стаття 7 вищевказаного Закону передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу ( особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Позивачем не надано доказів на підтвердження виплати йому заборгованості та даних про відмову власника або уповноваженого ним органу у виплаті компенсації. В матеріалах справи відсутні дані про розмір заборгованості заробітної плати, після утримання податків і платежів, по місяцях за які вона утворилась. Будь-яких доказів того, що така компенсація не була нарахована під час перебування в трудових відносинах із підприємством позивачем також не надано. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, оскільки суд позбавлений можливості самостійно вирахувати розмір компенсації, в звязку із недоведеністю обставин, які повинні бути враховані при стягненні компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. Також, у відповідності до вимог ст.4\~ЗУ\~Про\~судовий збір\~, (станом на час звернення позивача до суду) за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру фізичною особою сплачується\~судовий збір у розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше пяти розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно з ч.3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача\~на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до розяснень п. 36 постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні\~позову (частина\~перша\~статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною\~Законом № 3674-VI). Враховуючи наведене, з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у у розмірі\~487 грн. 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial