Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» - Нечай Ю.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 липня 2019 року між ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС та КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4001472, предметом якого є страхування транспортного засобу «BUCHER», державний № [NUMBER] . 04 травня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BUCHER», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ» державний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва № 755/7133/20 від 17.06.2020 року [PERSON] визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та порушенні ПДР України та встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Враховуючи те, що цивільна відповідальність, завдана транспортним засобом «BUCHER» державний № [NUMBER] , була застрахована згідно полісу № АО/4001472, Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі на загальну суму 8 800,00 грн. Зокрема 25.05.2020 року ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» на підставі заяви про погодження суми страхового відшкодування, було складено страховий акт № 88223/1 на підставі якого здійснювалася виплата страхового відшкодування потерпілій особі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву та додатки до неї не отримав. Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що 10 липня 2019 року між ПрАТ "СК "БРОКБІЗНЕС та КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4001472, предметом якого є страхування транспортного засобу «BUCHER», державний № [NUMBER] . 04 травня 2020 року о 10 год. 30 хв. [PERSON] в м. Києві по пр. Соборності, 15, керуючи транспортним засобом марки «Бушер Сітікет 2020» д/н [NUMBER] під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 210994-20» д/н [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того, [PERSON] керував транспортним засобом марки «Бушер Сітікет 2020» д/н [NUMBER] з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, КМНКЛ «Соціотерапія». Своїми діями водій порушив п. 2.9а, 10.9 ПДР України та завдав матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року [PERSON] , [INFO] , визнати винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десяти тисяч двохста) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 06 травня 2020 року представник КП «ШЕУ Дніпровського району» звернувся до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із повідомленням про подію, щр має ознаки страхового випадку. Згідно протоколу огляду колісного транспортного засобу від 18 травня 2020 року та страхового акту 88223/1 від 22 травня 2020 року сума матеріального збитку склала 8 800,00 гривень. В якості доказів щодо підтвердження розміру шкоди, позивачем надано до суду платіжне доручення № 226465 на суму 8000,00 грн де отримувачем є [PERSON] , призначення платежу: спл страх відшкод зг нак № 88223/1/1 та акта №88223/1 від 25 травня 2020 року, поліс № АО 4001472 від 10.07.19, пот. [PERSON] . Однак, законодавством України визначено порядок розрахунку розміру заподіяної шкоди. Відповідно до Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Згідно ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілим особам повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як Звіт про оцінку майна (актом оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Право на практичну діяльність за відповідними напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямків надається суб`єктам оціночної діяльності після отримання відповідних сертифікатів, які видає Фонд державного майна України, що передбачено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінювачем такої шкоди може бути компетентний субєкг оціночної діяльності в контексті вимог ст.ст. 5, 6 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" №2658-111, якого внесено до Державного реєстру оцінювачів, що веде Фонд державного майна України. Відповідно до ч,2 гі.32 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, для застосованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до чистини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту З частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.2 п.32 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, для застосованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини в трати товарної вартості. Отже, за змістом вказаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Однак, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, у відповідності до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (Звіт про оцінку, акт оцінки майна) в якості підтвердження розміру заподіяної шкоди. Крім того, позивачем не подавалося до суду будь-яких клопотань, зокрема, клопотання про призначення судової експертизи. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 14 1ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed