Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] , в особі свого представника - адвоката Глущенка О.С., звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод шляхом вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, треті особи [PERSON] , Служба у справах дітей Черкаської міської ради. В обґрунтування позову зазначено, що позивач (дівоче прізвище [PERSON] ) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-4602, що видане 29.07.2008р. Другою Черкаською державною нотаріальною конторою є власником 1/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] . [PERSON] (відповідач), рідний брат батька позивача на підставі договору дарування від 29.11.2017р., що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального кругу Фіщуком С.Є. є співвласником 2/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач своїми діями чинить перешкоди позивачу та її малолітньому сину [PERSON] у користуванні її майном (1/3 частиною спірної квартири). Внаслідок чого, остання була вимушена звернутися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про визначення порядку користування спірною квартирою. Під час розгляду даного позову, відповідач повідомив, що він не чинив перешкод позивачу у користуванні майном і він готовий встановити порядок користування спірною квартирою, але йому потрібна грошова компенсація у розмірі 10000грн, оскільки у користування позивача та її сина відходить балкон площею 0,8кв.м. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2018р. по справі №711/7633/18 було затверджено мирову угоду, якою було встановлено порядок користування спірною квартирою та затверджено порядок виплати грошової компенсації у розмірі 10000грн. протягом 5 місяців після вступу ухвали в закону силу. Станом на 23.09.2019р. позивач свої обов`язки по виплаті відповідачу грошової компенсації в розмірі 10000грн. виконала повністю. Відповідач картковий рахунок позивачу не повідомив, тому кошти були надіслані поштовими переказами через ПАТ «Укрпошта», за адресою прописки відповідача, яку він неодноразово вказував у процесуальних документах по справі №711/7633/18. Проте, відповідач доступу до спірної квартири не надає, ключі у співвласника від вхідних дверей квартири відсутні, на листи, вимоги, смс-повідомолення про необхідність надання доступу до спірної квартири не реагує, чим грубо порушує право власності позивача. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач та її представник були вимушені вчинити ряд дій щодо відновлення її порушених прав, а саме: - 20.07.2019р. відповідачу було надіслано вимогу про необхідність звільнення кімнати та балкону від речей та передачу ключів. Вказана вимога була отримана відповідачем 22.07.2019р.; - 25.07.2019р. представник позивача звернувся до Черкаського ВР ГУНП у Черкаській області з повідомлення про відновлення порушеного майнового права позивача; - 18.08.2019р. позивач звернулась в поліцію із заявою на неправомірні дії відповідача, щодо незаконного позбавлення доступу до її житла; - 18.08.2019р. представник позивача зі свого робочого телефону направив відповідачу на його особистий номер телефону три смс-повідомлення з вимогою надати позивачу ключі від спірної квартири та перестати чинити перешкоди у користуванні власністю; - 21.08.2019р. цінним листом з повідомленням про вручення відповідачу було надіслано вимогу про досудове врегулювання спору; - 11.09.2019р. звернулися до Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 10.06.2019р. про затвердження мирової угоди. Проте, 18.09.2019р. державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу на підставі того, що ухвала суду від 10.06.2019р. не містить вимог примусового виконання рішення. Таким чином, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення її та її сина [PERSON] у спірну квартиру. Та просила зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди їй у користуванні спірною квартирою, відповідно до порядку користування квартирою, що був встановлений мировою угодою, затвердженою ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р., а саме: не змінювати одноособово замки на вхідних дверях в квартиру, повністю звільнити кімнату площею 15,8 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. від речей та передати ключі від вхідних дверей у квартиру позивачу. Також просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду в судове засідання з повідомленням сторін. Визначено сторонам строк для подання відповідних заяв та документів по суті позовних вимог. 08.04.2020р. від представника позивача надійшло клопотання про залишення без розгляду частину позовних вимог, а саме вимоги в частині зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди їй у користуванні спірною квартирою, відповідно до порядку користування квартирою, що був встановлений мировою угодою, затвердженою ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р., а саме: не змінювати одноособово замки на вхідних дверях в квартиру, повністю звільнити кімнату площею 15,8 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м. від речей та передати ключі від вхідних дверей у квартиру позивачу. Ухвалою суду від 10 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні вказаного вище клопотання, оскільки воно подано після початку розгляду справи по суті позовних вимог, а відтак суперечить вимогам процесуального закону. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, проте від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Зазначено, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився. Про дату розгляду був повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Так, позивач є власником 1/3 частини вказаної квартири на підставі свідоцтва про спадщину №1-4602 виданого Другою Черкаською державною нотаріальною конторою 29 липня 2008 року. Відповідач є власником 2/3 частин вказаної квартири на підставі договору дарування від 29 листопада 2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. Разом з тим, між співвласниками існував спір щодо порядку користування спірною квартирою, який ними було вирішено у судовому порядку шляхом укладення мирової угоди, які було затверджено ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р. Так, вказаною мировою угодою сторони визначили, що « [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , виділити у користування кімнату площею 15,8 кв.м. з балконом площею 0,8кв.м.; [PERSON] у користування виділити кімнату площею 17,2кв.м.; коридор площею 5,1 кв.м., туалет площею 1,1кв.м., ванну кімнату площею 2,0кв.м., кухню площею 5,5кв.м. залишити у спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також сторони визначили, що [PERSON] виплачує [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 10000 (десять тисяч)грн. 00коп. за те, що балкон площею 0,8 кв.м. переходить виключно у її користування та членів її сім`ї. Кошти у сумі 10000грн. виплачуються на рахунок, який укаже [PERSON] , на протязі 5 (п`яти місяців), рівними частинами, кожен місяць по 2000 (дві тисячі) грн. 00коп. Перший платіж здійснюється у місяці коли набуде законної сили ухвала про затвердження мирової угоди. Кошти виплачуються щомісячно, у дату яка є прийнятною для [PERSON] . Прийнятною датою, вважається час, коли [PERSON] матиме фінансову можливість перерахувати [PERSON] платіж» (а.с. 4-5). На виконання мирової угоди, позивач сплатила відповідачу грошову компенсацію на загальну суму 10000грн., шляхом здійснення грошових переказів послугами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» (а.с. 6). Проте, відповідач умови мирової угоди не виконує, чим перешкоджає позивачу у користуванні її власністю та таким чином порушує її права. Внаслідок чого, позивач та її представник вчинили ряд дій спрямованих на відновлення порушених прав позивача. Так, 20.07.2019р. відповідачу було надіслано вимогу про необхідність звільнення кімнати та балкону від речей та передачу ключів (а.с.7); 25.07.2019р. представник позивача звернувся до Черкаського ВР ГУНП у Черкаській області з повідомлення про відновлення порушеного майнового права позивача (а.с. 8); 18.08.2019р. позивач звернулась в поліцію із заявою на неправомірні дії відповідача, щодо незаконного позбавлення доступу до її житла (а.с. 11); 21.08.2019р. цінним листом з повідомленням про вручення відповідачу було надіслано вимогу про досудове врегулювання спору (а.с. 14); 11.09.2019р. звернулися до Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 10.06.2019р. про затвердження мирової угоди (а.с. 17). Проте, 18.09.2019р. державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу на підставі того, що ухвала суду від 10.06.2019р. не містить вимог примусового виконання рішення (а.с. 64). Крім того, згідно акту опитування сусідів від 02.01.2020р. вбачається, що [PERSON] декілька разів стояла під дверима спірної квартири та через двері спілкувалася з бабусею [PERSON] , проте в квартиру потрапити так і не змогла (а.с. 65). Окремо слід зазначити, що за результатами звернення позивача з відповідними заявами до правоохоронних органів щодо неправомірних дій відповідача, останній було рекомендовано вирішувати даний спір в цивільно-правовому порядку (а.с. 78, 79). У зв`язку із викладеним, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1, 2 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (м. Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що сторони домовились про порядок користування спільним житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Зазначене відображене у мировій угоді затвердженій ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р. Згідно ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Виходячи з того, що позивач на час розгляду справи судом є співвласником частини спірної квартири [ADDRESS] , вона та члени її сім`ї мають таке ж право як і відповідач користуватися даним майном, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні позивачем [PERSON] та її сином [PERSON] , належними їй 1/3 частини житлового приміщення, а саме квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] до даної квартири. Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкоди позивачу в користуванні спірною квартирою, то слід зазначити наступне. Зазначена позовна вимога не підлягає до задоволення з огляду на те, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2019р. було визначено порядок користування сторонами спірного житлового приміщення. А відтак, зазначене питання вже було предметом розгляду іншої судової справи, а саме справи №711/7633/19 і тому не може бути предметом розгляду у даній судовій справі. Щодо позовної вимоги про відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених нею судових витрат, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивач при зверненні до з даним позовом понесла витрати зі сплати судового збору в сумі 1536,80грн. (а.с. 21) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12297,30грн. (а.с.60). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволені частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2 ) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Позивачем подано відповідний розрахунок судових витрат. Разом з тим, ураховуючи складнісь даної справи, з урахуванням принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката, а також часу, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець та тривалість розгляду і складність справи, суд вважає, що обґрунтованими та документально підтвердженими витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., які і належить стягнути з відповідача на користь позивача. За таких обставин, позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial