Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 012-2008-653, відповідно до якого відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 105500,00 швейцарських франків, строком до 10.03.2038 року зі сплатою за користування кредитними коштами 9,95 % річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 28.03.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 012-2008-653-Р, згідно якого остання, як поручитель [PERSON], взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника, що випливають з кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши грошові кошти, але відповідачі протягом тривалого часу порушують свої зобов'язання, грошові кошти не сплачують, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 134 493,41 швейцарських франків. На підставі викладеного Банк звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 134393,41 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.01.2012 року становить 1159750,12 грн., та витрати по сплаті судового збору. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2012 року позовні вимоги ПА «Універсал Банк» задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 134393,41 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.01.2012 року становить 1159750,12 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3219,00 грн. (а.с. 89-91). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.02.2013 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2012 року (а.с. 118-119). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2017 року задоволено заяву відповідачки [PERSON] та скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2012 року, призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.185-186). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року замінено позивача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з ПАТ «Універсал Банк» на ТОВ Компанія управління активами "Прімоколект-Капітал " (а.с. 229-230). Судом встановлено, що 23.07.2009 року шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 02.12.2009 року відповідачкою було укладено шлюб з [PERSON] та змінено прізвище з «Древинська» на «Троян» (а.с. 157, 158). 05.04.2018 року представником відповідачки [PERSON] - [PERSON] до суду було подано відзив на позов. Відповідно до відзиву відповідачка позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що порука [PERSON] припинилась, оскільки у встановлений законом строк Банк не пред'являв вимогу до поручителя про погашення кредиту. На підставі викладеного представник відповідачів просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 214-218). В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника позивача, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, пред'явлені до відповідачки, не визнала та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 012-2008-653 на придбання майна, відповідно до якого відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 105500,00 швейцарських франків із сплатою 9,95 % річних. Відповідно до п. 1.3 Договору кредит надавався відповідачу для оплати придбаного майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-16). 28.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого відповідачка зобов'язалася перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (штрафу, пені) у розмірі, у строки та у порядку, передбачених договором про надання кредиту. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з письмових матеріалів справи, Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується копією виписки з особового рахунку відповідача, але при цьому відповідач [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що становить станом на 24.01.2012 року 134 493,41 швейцарських франків, що еквівалентно 1159750,12 грн., зокрема: - заборгованість за кредитом - 104389,82 швейцарських франків, що еквівалентно 900163,85 грн.; - заборгованість за відсотками - 29209,62 швейцарських франків, що еквівалентно 215877,47 грн.; - заборгованість за підвищеними відсотками - 893,97 швейцарських франків, що еквівалентно 7708,79 грн.; Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 5.2.5 Договору передбачено, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та/або процентів за користування Кредитом понад 2 (двох) місяців, та направлення кредитором на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим Договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення Кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. ПАТ «Універсал Банк», використовуючи право, надане йому частиною першою статті 651, частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, а також умовами Договору, 28.05.2009 року направив боржнику [PERSON] письмову вимогу за № 288 про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 106 425,45 швейцарських франків (а.с. 22). З вказаною вимогою позичальник був ознайомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом. Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за Договором від 28.03.2008 року, визначивши днем остаточного їх погашення 29.06.2009 року. Як вбачається з письмових матеріалів справи, зокрема, із наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитом здійснено позичальником [PERSON] 10.04.2009 року у сумі 51,40 швейцарських франків, за відсотками - 10.06.2009 року у сумі 137,97 швейцарських франків. Несплачені відсотки за користування кредитом нараховуються з 10.02.2009 року. Кінцевий термін погашення кредиту - до 10.03.2038 року. У зв'язку з неналежним виконанням позивальником [PERSON] своїх зобов'язань за Договором від 28.03.2008 року, у відповідача станом на 24.01.2012 року перед Банком виникла заборгованість у розмірі 134 493,41 швейцарських франків. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню й з відповідача [PERSON] на користь ТОВ Компанія управління активами "Прімоколект-Капітал ", як правонаступника ПАТ «Універсал Банк» за Договором відступлення прав вимоги № UB-OP/16-132 від 14.11.2016 року, підлягає стягненню заборгованість за Договором на загальну суму 134 493,41 швейцарських франків, що еквівалентно 1159750,12 грн. Що стосується позовних вимог Банку до [PERSON], як поручителя, то судом встановлено наступне. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 28.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір поруки. Згідно п. 1.1 Договору поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору № 012-20008-653 від 28.03.2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в ровному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.3 Договору поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших санкцій, передбачених умовами Основного договору. Згідно п. 1.4 Договору відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом наведених норм цивільного законодавства правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, якщо правочин недійсним не визнавався і його недійсність прямо не встановлена законом, відтак він є чинним і підлягає виконанню. Згідно із п. 2.2 Договору поруки поручитель зобов'язаний у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28.03.2008 року станом на 24.01.2012 року заборгованість за щомісячними платежами за цим договором у позичальника виникла 10.02.2009 року. Згідно із ч. 2 ст. 54, ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилася, та сплати процентів. З огляду на це у Банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, що виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. 28.05.2009 року Банк направив боржнику [PERSON] письмову вимогу за № 288 про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 106 425,45 швейцарських франків (а.с. 22). З вказаною вимогою позичальник був ознайомлений належним чином, що підтверджується його особистим підписом. Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за Договором від 28.03.2008 року, визначивши днем остаточного їх погашення 29.06.2009 року. 20.07.2009 року Банк направив поручителю [PERSON] письмову вимогу за № 383 про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 107 785,57 швейцарських франків (а.с. 23). 14.01.2010 року Банк повторно направив поручителю [PERSON] письмову вимогу за № 543 про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 112 852, 97 швейцарських франків (а.с. 24, 25). Як вбачається з письмових матеріалів справи, з даними позовними вимогами про стягнення заборгованості за Договором ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду лише у лютому 2012 року. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за Договором поруки Поручитель поручається перед Кредитором Боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язань Боржником. Згідно із ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановлених договором поруки. Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема: на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 598 ЦК України); виконанням (ст. 599 ЦК України); переданням відступного (ст. 600 ЦК України); зарахуванням (ст. 601 ЦК України); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); прощенням боргу (ст. 605 ЦК України); поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України); неможливістю виконання (ст. 607 ЦК України); смертю фізичної особи (ст. 608 ЦК України); ліквідацією юридичної особи (ст. 609 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року пред"явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред"явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Враховуючи те, що з 10.02.2009 року у позичальника [PERSON] виникла заборгованість за щомісячними платежами, а позов пред'явлено лише у лютому 2012 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, договір поруки, укладений 28.03.2008 року з поручителем [PERSON], є припиненим. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.03.2008 року з поручителя [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню, при цьому позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3219,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial