Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський хлібокомбінат №5», третя особа [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтуванні позовних вимог посилалися на те, що 24.12.2016 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, водій [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат №5», виконуючи свої трудові обов`язки, а саме роботу водія, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 25.07.2014 року, належить ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат №5», здійснював рух за межами населеного пункту по автодорозі Т-04-01 сполученням «Дніпропетровськ-Васильківка-Покровське-Гуляйполе-Токмак-Мелітополь», яка проходить по території Синельниківського району Дніпропетровської області, зі сторони м. Синельникове у напрямку м. Дніпро. Під час руху водій [PERSON] , маючи об`єктивну можливість при необмеженій видимості та оглядовості завчасно виявити автомобілі, що рухаються по зустрічній смузі для руху зі сторони м.Дніпро в напрямку м.Синельникове, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували негайно виконувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, нехтуючи перевагою автомобілів, що рухались по зустрічній смузі для руху, змінив напрямок свого руху вліво, та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій у цей час рухався автомобіль «ВАЗ 21070», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого в районі 31 км без гальмування допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав численні тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. У результаті вищевказаного кримінального правопорушення та його наслідків, а саме смерті потерпілого [PERSON] , його дітям [PERSON] та [PERSON] спричинена моральна шкода. Відповідно до вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, та покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Як вбачається з вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 року, у судовому засіданні встановлено, що ТОВ "Дніпровський хлібокомбінат №5" є власником автомобіля «ГАЗ 3302», реєстраційний номер [NUMBER] , яким [PERSON] керував під час виконання своїх трудових обов`язків. За життя загиблий [PERSON] мав дітей [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Моральна шкода, яка спричинена [PERSON] , виразилася у формі душевних страждань і переживань з приводу смерті його батька, у довічній втраті рідної людини, порушенні його особистого та сімейного благополуччя, життєвих цінностей та родинних зв`язків із батьком, внаслідок чого [PERSON] відчуває негативні почуття горя, відчаю та зниження життєвого оптимізму. Крім того, смерть рідного батька, як і сама ДТП, настала в день народження його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку №964 судово-психологічної експертизи від 29.12.2017 року ситуація, що досліджується у даному кримінальному провадженні, є психотравмуючою для [PERSON] . Орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані [PERSON] психічні (моральні) страждання, встановлені у межах наданих на дослідження матеріалів здійснюється за формулою, відповідно до коефіцієнту fv (ступеня вини спричинювача шкоди), який надається у умовно-імовірному варіанті, якщо судом буде встановлено грубу необережність в діях спричинювача шкоди, то орієнтований розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди буде дорівнювати 216 мінімальних заробітних плат. Позивач [PERSON] вважає, що в діях спричинювача шкоди наявна груба необережність водія [PERSON] , оскільки останній, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, не бажав настання несприятливих наслідків, але повинен був передбачати, не ставився до цього байдуже або намагався самовпевнено уникнути їх. Станом на день подачі позову мінімальна зарплата в Україні складала 3723,00 грн., 216 мінімальних заробітних плат - 804168,00 грн.. Таким чином, позивач [PERSON] вважає, що йому завдана через втрату рідної людини моральна шкода у сумі 800000,00 грн.. Моральна шкода, яка спричинена [PERSON] виразилася у формі душевних страждань та переживань з приводу смерті її батька, у довічній втраті рідної людини, у порушенні її особистого та сімейного благополуччя, у порушенні її життєвих цінностей та родинних зав`язків із батьками, внаслідок чого [PERSON] відчуває негативні наслідки втрати батька, такі як почуття горя, відчаю та зниження життєвого оптимізму. Таким чином, позивач [PERSON] оцінила моральну шкоду, яка була їй спричинена внаслідок смерті батька [PERSON] , у сумі 800000,00 грн.. Посилаючись на вказані обставини, позивачі, діючи кожен окремо, просили суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський хлібокомбінат №5» на користь [PERSON] 800000,00 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок смерті його батька, що настала в результаті зіткнення та дії джерела підвищеної небезпеки; стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський хлібокомбінат №5» на користь [PERSON] 800000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю її батька, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський хлібокомбінат №5» Томашевський В.М. надав до суду відзив, яким проти задоволення позову заперечував та зазначив, що ціна позову, вказана позивачем [PERSON] відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №964 від 29.12.2017 року в основу якого для визначення можливого розміру грошової компенсації як моральної шкоди, покладено Методику встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань Ерделевського О.М .. Однак, 29.01.2016 року прийнято рішення про припинення застосування вказаної методики, про що міститься запис в Реєстрі методик проведення судових експертиз. Тому представник позивача вважає, що визначати моральну шкоду за методикою, застосування якої припинено на території, є некоректним. Судово-психологічна експертиза була проведена 29.12.2017 року, а тому не може свідчити про психологічний стан позивача станом на день розгляду справи та не дає можливості стверджувати про тривалість його душевних страждань. Вказана відповідачем сума у розмірі 800000,00 грн. є завищеною. Відповідачем [PERSON] не надано висновку судово-психологічної експертизи, тому відповідач заперечував проти призначення їй моральної шкоди в розмірі 800000,00 гривень, оскільки сума є необґрунтованою, а спричинення моральної шкоди не підтверджено. Крім цього, представник позивача зауважив, що загальна сума моральної шкоди, яку просять стягнути відповідачі в розмірі 1600000,00 грн. завдасть значної шкоди господарській діяльності ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат №5» та може призвести до перебоїв у його роботі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що заявлена сума є виправданою та співмірною тим душевним, моральним та фізичним стражданням, які він переніс у зв`язку із втратою батька, який був значною в його житті людиною, його діти втратили дідуся, це назавжди змінило його життя та ритм, подія дотепер викликає сильні емоційні переживання. Стосовно посилань представника позивача щодо методики оцінки розміру компенсації спричинених страждань Ерделевського О.М. , яка була застосована під час складання висновку, пояснив, що вказана методика носить рекомендаційний характер. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що стягнення моральної шкоди у сумі 800000,00 грн. є цілком виправданим та співмірним через завдані моральні та душевні страждання у зв`язку із втратою батька, люблячого дідуся своїх дітей, це для неї велике горе, яке змінило її життя назавжди. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову та пояснив, що висновок проведеної відповідачем [PERSON] судово-психологічної експертизи від №964 від 29.12.2017 року не повинен судом братися до уваги, оскільки методика Ерделевського О.М. , за якою визначався орієнтовний розмір компенсації моральних страждань, 29.01.2016 виключена із Реєстру методик проведення судових експертиз. Крім того, відповідачем [PERSON] взагалі не проведено експертизу та не надано обґрунтування такої значної суми відшкодування моральної шкоди. Також вважає, що сума у розмірі 200000,00 гривень обом позивачам була б достатньою, співмірною та прийнятною для відшкодування моральної шкоди позивачам, оскільки більша сума може привести підприємство у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні третя особа [PERSON] не заперечував проти позову. Вислухавши пояснення позивачів, представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 року встановлено, що 24.12.2016 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, водій [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат №5», виконуючи свої трудові обов`язки, а саме роботу водія, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 25.07.2014 року, належить ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат №5», здійснював рух за межами населеного пункту по автодорозі Т-04-01 сполученням «Дніпропетровськ-Васильківка-Покровське-Гуляйполе-Токмак-Мелітополь», яка проходить по території Синельниківського району Дніпропетровської області, зі сторони м. Синельникове в напрямку м. Дніпро. У цей же час, у зустрічному напрямку по вказаній автодорозі, в бік м.Синельникове зі сторони м.Дніпра, рухався автомобіль "ВАЗ 21070", реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, виданим 04.12.2001, належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] . Так, 24.12.2016, приблизно о 15 годині 00 хвилин, водій [PERSON] під час руху на автомобілі "ГАЗ 3302", реєстраційний номер [NUMBER] , по автодорозі Т-04-01 сполученням "Дніпропетровськ-Васильківка-Покровське-Гуляйполе-Токмак-Мелітополь", маючи об`єктивну можливість при необмеженій видимості та оглядовості завчасно виявити автомобілі, що рухаються по зустрічній смузі для руху зі сторони м.Дніпра у напрямку м.Синельникове, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували негайно виконувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, нехтуючи перевагою автомобілів, що рухались по зустрічній смузі для руху, змінив напрямок свого руху вліво, своєчасно не виявив автомобіль "ВАЗ 21070", реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по своїй смузі для руху в напрямку м. Синельникове, де в подальшому виїхав на смугу зустрічного руху, по якому рухався автомобіль "ВАЗ 21070", реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого в районі 31 км автодороги Т-04-01 сполученням "Дніпропетровськ-Васильківка-Покровське-Гуляйполе-Токмак-Мелітополь", яка проходить по території Синельниківського району Дніпропетровської області, приблизно о 15 годині 00 хвилин без гальмування допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав численні тілесні ушкодження, від яких настала його смерть. Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, та покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, а саме: обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. За життя загиблий [PERSON] мав дітей [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАЦС Виконкому Ленінської райради Народних депутатів м.Дніпропетровська (а.с.19), та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом РАЦС Ленінського району м.Дніпропетровська (а.с.20), яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.21). [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із загибеллю батька зазнали душевного болю, страждань та переживань. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, є акти цивільного законодавства, а також завдання моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Разом з тим, згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Пунктом 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Вказану позицію також висловив Верховний суд України у справі №6-28008св10. Суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не бере до уваги висновок №964 судово-психологічної експертизи від 29.12.2017 року, наданий позивачем [PERSON] , оскільки до відкритих даних Реєстру методик судових експертиз на сайті Міністерства юстиції України методика Ерделевського О.М. , за якою визначався орієнтовний розмір компенсації позивачу моральних страждань, 29.01.2016 року виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз та внесена до переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури. Однак, призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду. Суд не погоджується із заявленим позивачами розміром моральної шкоди, який суперечить загальним засадам цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) та, на думку суду, є надмірним відшкодуванням. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.ст. 23, 1168 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнали позивачі, враховуючи засади співмірності, виваженості, справедливості та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 №4. На думку суду, з урахуванням усіх встановлених обставини справи у їх сукупності, глибину душевних страждань позивачів та вимоги розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, що призвело до втрати батька, стягнення моральної шкоди у розмірі 200000,00 гривень кожному із позивачів є достатнім, співмірним та справедливим, хоча і має суто умовний вираз, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України із Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський хлібокомбінат №5» підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 4000 (чотири тисячі) 00 гривень.

Outcome: partial