Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою і просить, з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.02.2014р., поділити майно, яке належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. А саме, визнати за нею та за [PERSON] право власності по ? частині (кожному) житлового будинку [ADDRESS]; визнати за нею право власності на автомобіль "Рено кліо симбол", державний номерний знак [NUMBER], 2003 року випуску, зареєстрований на [PERSON]; виділити в її власність інше рухоме майно на загальну суму 11663,00 грн., а також виділити [PERSON] у власність рухоме майно на суму 57421,00 грн. і стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 27 квітня 1985 року по 21 вересня 2011 року. За час шлюбу ними придбане майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя: житловий будинок [ADDRESS] вартістю 46050,00 грн.; вказаний вище автомобіль вартістю 35000,00 грн. та інше рухоме майно на загальну суму 70339,00 грн. Угоди про добровільний поділ спільного майна сторони не досягли, тому, позивач просить поділити майно в судовому порядку, враховуючи наступні обставини. Спільне майно знаходиться за місцем проживання відповідача, а [PERSON] проживає в іншому районі Запорізької області. Деякі речі неможливо поділити, саме тому просить виділити їй у власність автомобіль, який зареєстрований на відповідача. Інші речі можливо поділити із збільшенням частки [PERSON], так як той буде надавати матеріальну допомогу їх сину. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не прибула, 20.03.2014р. через представника надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказала, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги уточненого позову від 24.02.2014р. з підстав, викладених в ньому і просить його задовольнити. Окрім того, просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 868, 18 грн., згідно квитанції, та 3165,00 грн. - витрат на правову допомогу адвоката, що підтверджується наданими розрахунком і корінцем квитанції № 23 від 04.12.2013р. на суму 3000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, окрім судових витрат, які, вважає повинна нести позивач, а також вказав, що мотоцикл "Мінськ" вартістю 500,00 грн. не є спільною власністю, а належить особисто йому, як подарований братом, документи на мотоцикл відсутні. Також, відповідач не згоден із вартістю 2409,00 грн. електричної чотирьох камфорної плитки з електродуховкою, так як придбана вона 4 роки по-тому і вважає її дійсною вартість - 2000,00 грн. Суд, вирішуючи даний спір, керується Конституцією України, Сімейним кодексом України та Цивільним кодексом у випадках, передбачених ч.1 ст.9 цього Кодексу. Відповідно до ст. 51, п.5 ч. 1 ст. 92 Конституції України засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї розповсюджується на рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу (СК)України. Згідно статті 60 СК основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, - визначено частиною 1 статті 61 цього Кодексу. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, як встановлено ч. 1, ч. 2 ст. 71 СК України. Статтею 70 СК встановлена рівність часток дружини і чоловіка у їх спільній сумісній власності, якщо інше не визначено домовленістю між ними, а також суд може відступити від засад рівності за обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27 квітня 1985 року по 21 вересня 2011 року перебували у шлюбі та за цей час придбали наступне майно: - житловий будинок [ADDRESS], вартістю 46050,00 грн., який зареєстрований на [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.10.1989 року; - автомобіль "RENAULT CLIO SYMBOL", реєстраційний № [NUMBER], 2003 року випуску, вартістю 35000,00 грн., зареєстрований, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11.03.2003р. на [PERSON]; - інші речі: відеомагнітофон "Samsung" вартістю 700,00 гривень; відеокамера "Canon" вартістю 3157,00 гривень; електрична м'ясорубка "Gorenje" вартістю 780,00 гривень; електрична кавомолка вартістю 320 гривень; електрична кавоварка "Saturn" вартістю 316,00 гривень; кольоровий телевізор LG вартістю 500,00 гривень; електрична хлібопека вартістю 1000,00 гривень; морозильна камера "Beco" вартістю 2430,00 гривень; електрична духовка "Карпати" вартістю 120,00 гривень; стіл-книжка вартістю 140,00 гривень; тумбочка для одягу вартістю 80,00 гривень; фляга пластикова, об'ємом 60 л вартістю 40,00 грн.; кришталеві стопки у кількості 6 штук вартістю 80,00 гривень; кришталеві салатниці у кількості 3 штук вартістю 100,00 гривень; олія соняшникова в кількості 36 літрів вартістю 200,00 гривень; меблевий м'який куток (2 дивани, 2 крісла, 2 пуфика, стіл) вартістю 1700,00 гривень; які позивач просить виділити їй у власність, а також: електричний сепаратор "Мотор січ" вартістю 500,00 гривень; пилосмок "Gorenje" вартістю 832,00 гривні; електричний водонагрівач "Ariston" вартістю 700,00 гривень; великі чашки в кількості 6 штук з глеком вартістю 60,00 гривень; соломорізка вартістю 100,00 гривень; кондиціонер кімнатний вартістю 3000,00 гривень; кольоровий телевізор "Panasonic" вартістю 800,00 гривень; кольоровий телевізор "Фотон" вартістю 200,00 гривень; електрична праска вартістю 50,00 гривень; електрична плитка чотирьох камфорну з електродуховкою вартістю 2205,00 гривень; бензопила "Штиль" вартістю 800,00 гривень.; бензокосилка для трави вартістю 800,00 гривень.; меблева стінка "Хортиця-3" вартістю 1000,00 гривень; меблевий трильяж вартістю 120,00 гривень; ліжко 2-х спальне вартістю 300,00 гривень; письмовий стіл вартістю 60,00 гривень; диван-ліжко вартістю 300,00 гривень; автоклав з котлом вартістю 300,00 гривень; пістолет травматичний вартістю 3500,00 гривень; рушниця з оптичним прицілом дрібнокаліберну вартістю 1000,00 гривень; сейф для зберігання зброї вартістю 50,00 гривень; морозильна камера "Gorenje" вартістю 3950,00 гривень; килим на підлогу 3х4м вартістю 400,00 гривень; килимова доріжка вартістю 200,00 гривень; 4 зимові ковдри вартістю 200,00 гривень; 3 люстри вартістю 200,00 гривень; бра в кількості 2 штук вартістю 30,00 гривень; карнизи в кількості 12 штук вартістю 400,00 гривень; тюль в кількості 6 штук вартістю 400,00 гривень; портьєри в кількості 10 штук вартістю 150,00 гривень; кришталева ваза для квітів вартістю 20,00 гривень; стакани "Гороскоп" в кількості 12 штук вартістю 30,00 гривень; стакани з малюнком полуниці в кількості 6 штук вартістю 20,00 гривень; стакани в кількості 10 штук вартістю 30,00 гривень; фужери в кількості 9 штук вартістю 50,00 гривень; 2 чайних сервізи вартістю 60,00 гривень; чашки з масляниці в кількості 6 штук вартістю 50,00 гривень; великі чашки 6 штук з глеком вартістю 20,00 гривень; чашки "Форос" в кількості 4 штуки вартістю 280,00 гривень; винний набір з 6 чашок та карафа вартістю 80,00 гривень; каструлі в кількості 4 штук вартістю 280,00 гривень; фляга пластикова на 60 літрів вартістю 40,00 гривень; баки металеві на 4 куб. в кількості 6 штук вартістю 5000,00 гривень; ангар металевий вартістю 20000,00 гривень; полов'яник для соломи металевий вартістю 4000,00 гривень; солома в тюках в кількості 300 штук вартістю 3000,00 гривень; 20 літрів горілки вартістю 600,00 гривень; шкури барані в кількості 12 штук вартістю 200,00 гривень; посуд-банки скляні для закрутки різного об'єму вартістю 350,00 гривень, які [PERSON] просить виділити відповідачу. Викладені обставини, в тому числі, набуття, кількість і вартість майна придбаного під час шлюбу, сторонами визнаються, не заперечуються і не оспорюються, за виключенням обставин належності мотоцикла до спільно нажитого майна та вартості електричної плитки. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Щодо житлового будинку сторони не вимагають поділити майно в натуральному вигляді, відповідно до їх часток у спільному майні, а просять визнати їх ідеальні частки у цьому майні без його реального поділу. Суд, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, повинен розглядати справи не інакше, як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до викладених обставин суд знаходить необхідним задовольнити позовні вимоги в частині поділу житлового будинку по ? частини кожному із подружжя, виділення [PERSON] у власність автомобіля, а також іншого вище зазначеного рухомого майна на суму 11663,00 грн., а [PERSON] - вище вказаного рухомого майна на суму 56717,00 грн., які визнаються відповідачем і їх визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач зазначила, що до спільного майна також належить мотоцикл "Мінськ" вартістю 500,00 грн., але будь які докази на підтвердження цієї обставини стороною не надані. Відповідач заперечив це та вказав, що мотоцикл, на який відсутні документи, подарував брат особисто йому, тому ця річ не входить до спільно нажитого майна. Із дослідженого судом акту опису майна [PERSON] встановлено, що вказаний мотоцикл також відсутній у переліку цього майна. Тому, суд знаходить недоведеним наявність мотоцикла та те, що він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і тому, ця річ не підлягає включенню до складу майна, яке підлягає поділу та в цій частині позов не підлягає задоволенню. Окрім того, відповідачем в судовому засіданні заперечена вартість 2409,00 грн. електричної чотирьох камфорної плитки з електродуховкою, так як придбана вона 4 роки по-тому і він вважає її дійсною вартість - 2000,00 грн. Враховуючи те, що жодна із сторін не надала належних та допустимих доказів про дійсну вартість плитки, судом визначається її ціна на свій розсуд, виходячи із середньої ціни, між названими сторонами (2409,00 грн. і 2000,00 грн.), а саме - 2025,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК судові витрати у вигляді судового збору присуджуються сторонам пропорційно до розміру задоволених вимог. Вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню на загальну суму 69688,00 грн. (? частина будинку - 23025,00 грн.; автомобіль вартістю 35000,00 грн. та інше рухоме майно на суму 11663,00 грн.) На підставі викладеного підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 696,88 грн. Заявлені вимоги про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 3165,00 грн., затрачені позивачем на правову допомогу, задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Відповідно до вимог статей 12, 56, 84, 88 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги фахівця у галузі права і за законом має право надання правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст.56 ЦПК.. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу. При розгляді справи в суді в якості представника позивача, а не в якості особи, яка надає правову допомогу, приймав участь адвокат [PERSON] Представник особи, яка бере участь у розгляді справи за дорученням або за договором (ордером), має процесуальний статус саме представника цієї особи, що передбачено ст. 26, ч.4ст.42 ЦПК, відноситься до осіб, які приймають участь у розгляді справи, і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу, згідно ст. 56 ЦПК. Витрати за послуги представника у суді ЦПК не відносить до судових витрат. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути зазначено, які види правової допомоги надає фахівець, їх вартість, а також документи, що свідчать про виконання договору і фактичну оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку . На підтвердження своїх вимог позивачем надані: розрахунок компенсації витрат на правову допомогу адвокатом [PERSON] по даній справі, складений 31.03.2014р. позивачем [PERSON], в якому зазначено, що тривалість адвоката по підготовці до розгляду справи, складання позовної заяви та участь у судовому засіданні є 6 годин 30 хвилин і сума компенсації витрат, згідно Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011р., складає 3165,00 грн.; корінець квитанції № 23 від 04.12.2013р. про прийняття адвокатом від [PERSON] за ведення справи гонорару в сумі 3000,00 грн. Згідно витягу з договору про надання юридичної допомоги від 28.12.2013 року на адвоката [PERSON] покладені права та обов'язки особи, яка бере участь у справі, відповідно до ст. 27 ЦПК. Тобто, на підтвердження того, що сплачена сума 3000 грн. є оплата саме за надання правової допомоги, а не за участь адвоката у суді в якості представника позивача, суду не надано. Оскільки [PERSON] приймав участь в якості представника позивача, а не особи, яка надає правову допомогу, відповідно до ст.85 ЦПК саме він, а не позивач набуває право на компенсацію втраченого заробітку або за відрив від звичайних занять. Клопотання про виплату компенсації втраченого заробітку представник позивача суду не заявляв, відповідних доказів і розрахунків не надавав. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача судових витрат по наданню послуг адвоката, який приймав участь у справі у якості представника позивача, необґрунтовані, документально не підтверджені та задоволенню не підлягають.

Outcome: partial