Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася 08.02.2018 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 18 жовтня 2012 року помер брат позивачки [PERSON], дане підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КЕ № 229027 від 19 жовтня 2012 року. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області 05 жовтня 2009 року за реєстровим № 69, дублікат якого, замість втраченого, виданий секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради 12 липня 2017 року за реєстровим № 69, на користь [PERSON]. До складу спадкового майна входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Лука, по вул. Центральна, 87, Лохвицького району. Державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у Полтавській області [PERSON] від 15.12.2017 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, на підставі поданої заяви [PERSON] про прийняття спадщини після померлого 18.10.2012 року [PERSON], в зв"язку з тим, що не доведено факт родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем, та не надано документу, що посвідчує право власності на житловий будинок. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд винести рішення, яким встановити факт, що [PERSON], який помер 18.10.2012 року був її братом, та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом, на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Лука, по вул. Центральна, 87, Лохвицького району. В судове засідання позивачка [PERSON], та її представник [PERSON] не з"явилися, подали заяви про підтримання позовних вимог, справу просять слухати без їх участі. Відповідач [PERSON] сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Департамент ДАБІ в Полтавській області на розгляд справи не направила представника, була належним чином повідомлена про розгляд справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 18 жовтня 2012 року помер брат позивачки [PERSON], дане підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КЕ № 229027 від 19 жовтня 2012 року. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області 05 жовтня 2009 року за реєстровим № 69, дублікат якого, замість втраченого, виданий секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради 12 липня 2017 року за реєстровим № 69, на користь [PERSON]. До складу спадкового майна входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Лука, по вул. Центральна, 87, Лохвицького району. Державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори у Полтавській області [PERSON] від 15.12.2017 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, на підставі поданої заяви [PERSON] про прийняття спадщини після померлого 18.10.2012 року [PERSON], в зв"язку з тим, що не доведено факт родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем, та не надано документу, що посвідчує право власності на житловий будинок. Згідно довідки Лубенського МБТІ від 12.08.2013 року на житловий будинок в с. Лука по вул. Центральна, 87, Лохвицького району, інвентаризація проводилась, право власності не зареєстровано. На підставі довідки [PERSON] сільської ради від 12.01.2018 року за № 12 , [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], де й проживає одиноко. Відповідно довідки № 11 від 12.01.2018 року наданої [PERSON] сільською радою, [PERSON] по день смерті 18.10.2012 року був зареєстрований та проживав постійно в с. Лука по вул. Центральна, 87, Лохвицького району, проживав одиноко. Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 38 від 19.01.2018 року житловий будинок з відповідними погосподарськими побудовами в с. Лука, вул. Центральна, 87, належить померлому [PERSON] В даному будинку проживають без реєстрації з 2013 року по даний час: онука - [PERSON], чоловік онуки - [PERSON], правнука - [PERSON], правнук - [PERSON] На підставі наданої архівної довідки від Державного архіву Полтавської області № 06-13/725 від 18.08.2017 року [PERSON] народився 30.09.1925 року , про що в книзі реєстрації актових записів громадського стану про народження по Лукській сільській раді Лохвицького району Роменського округу за 1925 рік є актовий запис № 107 від 30.09.1925 року. Батько - [PERSON], мати - [PERSON] Місце постійного проживання батьків с. Лука Лохвицького району Роменської області. Листом відділу ДРАЦС Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції від 28.09.2017 року № Д-18/07.4-01-10, повідомлено, що в даних архівах актового запису про народження [PERSON] за 1930 рік по с. Лука не виявлено, оскільки книги державної реєстрації актів про народження за 1927-1933 роки по зазначеному населеному пункту збереглися частково. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON], позивачці необхідно для оформлення її спадкових прав. Суд приймає до уваги, що позивачка надала до суду своє свідоцтво про одруження серії ІІІ-ЯР № 075304 від 11.03.1959 року, та витяг з рішення про розірвання шлюбу від 23.09.1970 року. Згідно з п. 10 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На даний час технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 87 по вул. Центральна у с. Лука Лохвицького району Полтавської області виготовлено ТОВ "Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне", ринкова вартість об"єкту оцінки становить 31 280 грн. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На запит суду, державний нотаріус Другої [PERSON] державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті 18.10.2012 року [PERSON] про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Від імені спадкодавця посвідчено два заповіти секретарем Лучанської сільської ради: 16.04.1996 року за реєстровим № 78, та 05.10.2009 року за реєстровим № 69, дублікат якого , замість втраченого, виданий секретарем Лучанської сільської ради 12.07.2017 року за реєстровим № 69. Дублікат заповіту не зареєстрований у Спадковому реєстрі. Інших спадкоємців немає. Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на садибний (індивдуальний)житловий будинок з господарчими побудовами, позивачкою надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні її спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до ч.1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved