Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП "Очаківводоканал" про стягнення недоплаченої заробітної плати. Свої вимоги мотивував тим, що з 01 вересня 2015 року він працював у відповідача на посаді слюсаря аварійно-відновлювальних робіт. З 01 жовтня 2015 року був переведений на посаду слюсаря контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (електромеханік) 4 розряду. 31 березня 2016 року був звільнений з роботи за власним бажанням. Відповідно до колективного договору даного комунального підприємства на 2012-2015 роки, передбачено додержання в оплаті умов Галузевих угод між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація" роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки та 2013-2015 роки (далі Галузеві угоди). Проте, затверджений штатним розписом підприємства у 2012-2015 роках, його посадовий оклад визначений без урахування умов Галузевих угод. Зокрема, при визначенні посадового окладу, в порушення вимог ч.3 ст. 6 Закону України "Про оплату праці" на підприємстві не враховано коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки (місячна тарифна ставка) за підгалузями, видами робіт за встановленою галузевими угодами мінімальною тарифної ставкою на рівні 1,35. Внаслідок зазначеного, посадовий оклад визначений на заниженому рівні порівняно з гарантіями Галузевих угод та приводить до порушення ст.. 21 Закону України "Про оплату праці". Згідно з пунктом 3.1.1 Галузевої угоди на 2013-2015 роки, мінімальна тарифна ставка (оклад) робітника встановлюється у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної палати встановленої законом. Згідно з додатком 2 Галузевої угоди, коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника (місячної тарифної ставки) за підгалузями, видами робіт до встановленої угодами мінімальної тарифної ставки робітника складає 1,35. Також при проведенні з ним розрахунку при звільненні не була доплачена заробітна плата у розмірі 333,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з КП Очаківводоканал" недоплачену заробітну плату при проведенні розрахунку при звільненні в сумі 333,00 грн. та заробітну плату за період з 01 вересня 2015 року по 31 березня 2016 року в сумі 5814,93 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача КП "Очаківводоканал" у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як вбачається з копії трудової книжки позивач [PERSON] з 01 вересня 2015 року по 01 жовтня 2015 року працював на посаді слюсаря аварійно-відновлювальних робіт водопровідних мереж 3 розряду, з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року на посаді слюсаря контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (електромеханіка) 4 розряду та був звільнений за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України. За змістом ст.2 КЗпП України, ст.43 Конституції України, право громадян України на працю передбачає оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру. З метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст.10 КЗпП України, укладається колективний договір. Згідно зі ст.7 Закону України «Про колективні договори і угоди», у колективному договорі встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг. Згідно зі ст.18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. За змістом ч.2 ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Угодою на галузевому рівні, згідно зі ст.8 Закону України «Про колективні договори і угоди», регулюються галузеві норми щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці. За змістом ч.3 ст.9 Закону, після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою. Відповідно до п. 6.12.1 розміри тарифної ставки і схеми посадових окладів працівників, встановлюється з урахуванням міжрозрядних, міжкваліфікаційних співвідношень, визначених Галузевою угодою 2013-2015 р. (додатками № 1 та № 3 Галузевої угоди) та ст. 96 КЗпП України за погодженням з профспілковим комітетом. При наявності прибутку на підприємстві, окремим наказом, за погодженням з профспілковим комітетом, проводити оплату працівникам підприємства від співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду (місячної тарифної ставки) за експлуатацію та обслуговування обладнання систем водо забезпечення та водовідведення з коефіцієнтом до 1, 35 (а.с.48). Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень. Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень. Встановлений спеціальним законом і закріплений в договорі розмір мінімальної заробітної плати є базою обчислення посадового окладу з урахуванням положень галузевої угоди та колективного трудового договору. Як вбачається з копії додатку №2 до Галузевих угод на 2013-2015 роки, коефіцієнт співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої Галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду становить 1,35. Отже, посадовий оклад спеціаліста з експлуатації та обслуговування обладнання системи водозабезпечення та водовідведення обчислюється з урахуванням встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, а також встановлених Галузевою угодою та колективним трудовим договором коефіцієнтів співвідношення мінімального посадового окладу до мінімальної заробітної плати такого спеціаліста (мінімальний розмір заробітної плати х 1,5). Проте нарахована та виплачена заробітна плата [PERSON], посадовий оклад спеціаліста з експлуатації та обслуговування обладнання системи водо забезпечення та водовідведення визначена без врахування коефіцієнту співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за підгалузями, видами робіт до встановленої угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду на рівні 1,35 тобто, посадовий оклад позивача визначено на заниженому рівні порівняно з гарантіями Галузевої угоди, що призводить до порушення ст.21 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.4 ст.97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Включаючи до Колективного договору норми Галузевої угоди, а саме Додатку №2 до неї, сторони, таким чином, погодилися, що норми Додатку №2 до Галузевої угоди є для них обовязковими, а відтак, у разі порушення, підлягають захисту, в тому числі в судовому порядку. Дослідивши сукупність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивач звільнений, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved