Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Мегабанк» правонаступником якого є АТ «Мегабанк» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору про надання овердрафту №7-1П/15 від 12.02.2015, в якому просить визнати недійсним укладений 12.02.2015 між [PERSON] та ПАТ "МЕГАБАНК" договору про надання овердрафту №7-1П/15. Позивач обґрунтовує заяву тим, що 12.02.2015 між [PERSON] та ПАТ "МЕГАБАНК" укладений договір про надання овердрафту № 7-1П/15. Предметом укладеного договору є надання кредитодавцем позичальнику, який є держателем платіжної картки НСМЕП, в строк з 12.02.2015 до 10.02.2016 права здійснювати перерахування коштів або отримувати готівку понад залишок коштів на його поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому у Кредитодавця, в межах встановленої суми ліміту та здійснювати обслуговування розрахунків клієнта у відповідності до умов цього договору, тарифів та правил обслуговування клієнтів в ПАТ "МЕГАБАНК". Пунктом 2.3.2. укладеного договору передбачено право кредитодавця змінювати умови вслуговування розрахунків та умови договору, у тому числі процентну ставку за .листування овердрафтом, з обов`язковим повідомленням позивальника у порядку, передбаченому п. 2.1.2. договору. Пунктом 3.1. договору передбачено, що за користування овердрафтом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі облікової ставки НБУ, які нараховуються на суму дебетового залишку на кінець операційного дня за поточним рахунком. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована процентна ставка. Пунктом 4.1. передбачено, що за прострочення виконання позичальником грошових зобов`язань за договором він сплачує кредитодавцю неустойку за невиконання вимог п. 2.2.1. своєчасне повернення суми заборгованості за овердрафтом) - у розмірі 25 % від суми встановленого ліміту овердрафту. Пунктом 4.2. укладеного договору передбачено, що у разі наявності дебетового залишку на поточному рахунку станом на кінець останнього банківського операційного дня кожного календарного місяця позичальник сплачує кредитодавцю пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день наявності дебетового залишку на поточному рахунку. Нарахування пені припиняється з дня відсутності дебетового залишку на поточному рахунку позичальника. Однак, коли [PERSON] підписувала договір про надання овердрафту № 7-1П/15, неї наданий додаток № 1 до кредитного договору № 7-1П/15 від 12.02.2015, в якому зазначений розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Зазначеним розрахунком передбачено, що з 28.02.2015 по 31.01.2016 вона може не погашати основну суму кредиту, і за це жодних санкцій (неустойки, тощо) до [PERSON] застосовано не буде. Також позивач зазначає, що відповідач не виконав перед договірної роботи з позичальником, всупереч ЗУ "Про захист прав споживачів" та Постанові НБУ "Про затвердження Правил надання ганками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" від 10.05.2007 № 168, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.05.2007. Детальний розпис загальної вартості кредиту відсутній. На неодноразові заяви надати детальний розрахунок погашення платежів по кредиту позивач не отримав належної відповіді. У кредитному договорі відсутня істотна умова договору - його реальна ціна (ст. 632 України). Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 03.10. 201 цивільну справу прийнято до провадження та справу вирішено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження. 28.10.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю посилаючись на те, що під час укладання правочину сторони мали необхідний обсяг дієздатності, жодних відомостей, щодо позбавлення або обмеження дієздатності до позовної заяви не надано. Договір про надання Овердрафту було укладено в письмовій формі, при його укладанні було дотримано форму встановлену законом для вчинення подібних правочинів. Також, правочин був спрямований на настання реальних наслідків. Так, 12.02.2015 між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір про надання овердрафту №7-1П/15, відповідно до умов якого Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , яка є держателем платіжної карти НСМЕП встановивши ліміт Овердрафту в строк до.02.2016 в сумі 7500,00 грн. Сторони підписали договір, один оригінал договору отриманий позивачем, з діючими тарифами якого вона була ознайомлена та згодна. Вищенаведені обставини та наявні письмові докази свідчать про укладання між сторонами у письмовій формі з досягненням згоди з усіх істотних умов кредитного договору, які в повній мірі відповідають зазначеним нормам закону. Таким чином, представник відповідача вважає, що банк виконав всі вимоги, щодо складання та виконання договору, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із такого. Судом встановлено, що 12.02.2015 між [PERSON] та ПАТ "МЕГАБАНК" укладений договір про надання овердрафту №7-1П/15. Відповідно до умов Договору Кредитодавець надав право позичальникуи, який є дзержатилем платіжної картки НСМПЕ, в строк з 12.02.2015 по 10.02.2016 здійснювати перерахування коштів та отримувати готівку понад залишок коштів на його поточному рахунку № [NUMBER] , відкритому у Кредитодавця в межах встановленої суми ліміту та здійснює обслуговування розрахунків Клієнта у відповідності до умов Договору Тарифів та Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «Мегабанк». В пункті 1.2. Договору про надання овердрафту, зазначено, дебетове сальдо, що виникає на поточному рахунку позичальника внаслідок здійснення перерахування коштів або отримання готівки, не може перевищувати граничної суми у розмірі 7500,00 грн. В п. 1.3 Договору, зазначено, що визначення сукупної вартості овердрафту та реальної процентової ставки, а також графік платежів наведено у Додатку 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною. У додатку № 1 до Кредитного договору, визначено розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентової ставки. Строк надання споживчого кредиту встановлений на 12 місяців, процентова ставка за кредитом визначена у розмірі 19,5% річних від залишку заборгованості. В графіку платежів визначено, суму платежу за розрахунковий період та проценти за користування кредитом починаючи з 28.02.2015 по 10.02.2016. У параграфі 3, 4,5 договору визначені тарифи плата за користування овердрафтом та особливі умови. Позивач [PERSON] ознайомлена з договором, Додатком 1 до Договору та графіком платежів. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що на час підписання договору про надання овердрафту, позивачу надано додаток №1 до кредитного Договору, в якому зазначений розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентової ставки. Зазначеним розрахунком передбачено, що з 28.02.2015 року по 31.01.2016 року, позивач може не погашати основну суму кредиту, і за це жодних санкцій, неустойок застосовано не буде, вважає, що відповідачем не додержані вимоги, які встановлені п. 2,4 ст. 11, ст. п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив визнати недійсним договір. Суд вважає таке твердження позивача безпідставним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені в ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до положень Цивільного кодексу України правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених кодексом (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ст. 215, 218-235). За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 215 ЦК України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Проте, позивачем не доведено правові підстави, визначені ст.ст. 203, 215 ЦК України, для визнання договору недійсним. Так, статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено умови визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Однак, стороною позивача не надано доказів несправедливості умов договору від 12.02.2015. В розділі 3,4 визначені тарифи та плата за користування Овердрафтом, зокрема у пункті 3.2,3.3, 4.1.4.2 Договору. Позивач також був ознайомлений із умовами договору, тарифами банку, про що свідчить його підпис у договорі (п. 8 договору). Отже, суд вважає, що банком були виконані умови договору і зазначено, які саме послуги надаються, а також умови, щодо сплати за користування Овердрафтом, тому підстав вважати, що такі умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності і призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 78, 79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені обставини і те, що позивач не довів своїх позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки при зверненні до суду позивач від сплати судового збору був звільнений відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір слід залишити за рахунок держави.

Outcome: dismissed