Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Гадяцького районного суду від 03.09.2012 року його зобов`язано сплачувати аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Також, рішенням Лозівського міськрайонного суду від 09.01.2019 року його зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Враховуючи, що утримувані з нього аліменти загалом становлять 58, 3 % його заробітку, що перевищує встановлену законом частку, він має ще одну малолітню дитину від проживання в іншому шлюбі, на утримання якої сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, тому просив суд зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь [PERSON] до 1/4 частини всіх видів заробітку. В судове засідання позивач не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, але надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що на підставі виконавчого листа від 03.09.2012 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.07.2012 року (а.с.6-7). Також, згідно виконавчого листа від 09.01.2019 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.08.2018 року (а.с.4-5). Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначені аліментів суд враховує стан здоров"я і матеріальне становище дитини, або платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Суд встановив, що в даний час сімейне та матеріальне становище позивача змінилося, він має ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якої також сплачує аліменти. Утримувані з відповідача [PERSON] аліменти загалом становлять 58, 3 % його заробітку, що перевищує встановлену законом частку. Отже, суд вважає, що позивач довів суду наявність підстав для зменшення розміру стягнутих з нього судовими рішеннями аліментів на утримання дітей. Також, суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечували проти зменшення розміру аліментів до 1/4 частини заробітку боржника. Суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача судового збору, сплаченого ним за подання даного позову, суд вважає можливим не стягувати його з відповідача.

Outcome: approved