Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

24.09.2015 року позивач звернулася у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 08 лютого 2014 року померла її мати [PERSON], яка мешкала у с. Кирилівка Волноваського району Донецької області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,15 га, місце розташування якої: на території [PERSON] сільради Волноваського району, пай №190, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери: 1421584800:03:000:0301, 1421584800:03:000:0412, що належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.05.2012 року Волноваською державною нотаріальною конторою за реєстровим №393 після померлого чоловіка [PERSON]. 28.07.2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] для відкриття спадкової справи та надала заяву про прийняття спадщини за №200. Спадкова справа була зареєстрована за №81/2014 і розпочала збір необхідних документів для переоформлення спадщини. У вересні 2015 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, та Державний акт на право приватної власності на землю з відміткою нотаріуса про перехід права власності з [PERSON] до [PERSON], не було зарєстровано відділом Держкомзему у Волноваському районі на [PERSON]. У звязку зі смерті матері, як власника земельної ділянки, вона не має можливості зареєструвати перехід права власності на земельну ділянку на її імя, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому позивач просила суд визнати за нею право власнсоті на земельну ділянку. Позивач надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Представник відповідача надав заяву про розгяд справи без його участі, рішення винести залишає на розсуд суду. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Земельна ділянка загальною площею 5,15 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва, належала [PERSON] на підставі свідотцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2012 року (а.с.10). Згідно свідотцтва про народження [PERSON], IV-УР № 1922109 її батьками є [PERSON] та [PERSON].(а.с.6). З свідотцтва про шлюб, серія 1-НО № 433487 вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та взяла прізвище чоловіка " Захарченко".(а.с.8). З свідотцтва про шлюб, серія 1-НО № 045215 вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та взяла прізвище чоловіка " Клименко".(а.с.8). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №385/02-31 від 18.09.2015 року, вбачається, що для вчинення нотаріальної дії подано Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14.05.2012року Волноваською державною нотаріальною конторою за реєстровим №393 та Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДН №128076 виданий 22.01.2002 року [PERSON] народних депутатів Волноваського району Донецької області з відміткою нотаріуса про перехід права власності з [PERSON] до [PERSON], але не було проставлено відмітку про реєстрацію права власності на неї відділом Держкомзему у Волноваському районі, відповідно вимогам Постанови КМУ №439 від 06.05.2009 року «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку» за померлою [PERSON].(а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON], серія 1-НО № 754905, померла 08.02.2014 року.(а.с.7). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи , яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як доньки померлої. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельну діляну, загальною площею 5,15, розташованої на території [PERSON] сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved