Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач у липні 2017 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17.10.2016 р. по пр-ту В.Маяковського, 21/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, в результаті якої автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 03.10.2016 р. між ТДВ «Страхова компанія "Віді-Страхування» та громадянкою [PERSON] був укладений Договір № CLAU 8007 добровільного страхування наземного транспорту щодо експлуатації автомобіля [NUMBER]. При цьому, відповідно до умов вказаного договору, особами допущеними до керування вказаного автомобіля, є в тому числі, громадянка [PERSON] 01 листопада 2016 р. до ТДВ «Страхова компанія "Віді-Страхування» звернулася громадянка [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування та на підставі страхового акту від 11.11.2016 р., на рахунок останньої було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 190 283 грн. 14 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 22.11.2016 р. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна», позивач звернувся з відповідною регресною вимогою про відшкодування сплаченої позивачем суми страхового відшкодування, проте, в межах ліміту передбаченого Полісом - 100 000 грн. та обов'язкової сплати франшизи - 510 грн., ПрАТ «АСК «Інго Україна» 29.03.2017 р. було сплачено позивачу 99 490,00 грн. У зв'язку з чим, позивачем 04.01.2017 р. та 17.02.2017 р. були направлені на адресу відповідача [PERSON] листи з регресними вимогами про відшкодування виплаченої страхової суми, проте, вказані листи були залишені без реагування та виконання. На підставі наведеного вище позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 90 793,14 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 03.10.2017 р. відкрито провадження (ас. 56). Ухвалою суду від 27.02.2018 р. вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (ас. 63-64). Заяв, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні за повідомленням (викликом) сторін, до суду від сторін не надходило. Відповідач, якому судом була направлена ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позову заяву не направив (ас. 69), у зв'язку з чим суд вважає можливим, в порядку ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2016 р. між ТДВ «Страхова компанія "Віді-Страхування» та громадянкою [PERSON] був укладений Договір № CLAU 8007 добровільного страхування наземного транспорту щодо експлуатації автомобіля [NUMBER]. При цьому, відповідно до умов вказаного договору, особами допущеними до керування вказаного автомобіля, є в тому числі, громадянка [PERSON] (ас. 4-17). Встановлено, що 17.10.2016 р. по пр-ту В.Маяковського, 21/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] (ас. 20). Встановлено, що відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за порушення п. 10.4 ПДР (ас. 21). Судом встановлено, що 01 листопада 2016 р. до ТДВ «Страхова компанія "Віді-Страхування» звернулася громадянка [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування (ас. 22). Судом встановлено, що відповідно страхового акту № КР-011607 регрес від 11.11.2016 р. складених ТДВ «Страхова компанія "Віді-Страхування» сума страхового відшкодування, у зв'язку з пошкодженням автомобіля [NUMBER] становить 190 283,14 грн., які були перераховані позивачем 22.11.2016 р. відповідно до платіжного доручення № 2792 громадянці [PERSON] (ас. 23-24, 29). Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як зазначено позивачем, відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність щодо експлуатації транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] в ПрАТ «СК «Інго Україна», яке в межах визначеного полісом ліміту, відшкодувало ТДВ «Страхова компанія "Віді-Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 99 490,00 грн. Таким чином, різниця між фактично виплаченою позивачем сумою страхового відшкодування (190 283,14 грн.) та виплаченою ПрАТ «СК «Інго Україна» позивачу вказаної суми (99 490,00 грн.), становить 90 793,14 грн., яка підлягає примусовому стягненню з відповідача [PERSON] Також, судом встановлено, що позивачем 04.01.2017 р. та 17.02.2017 р. були направлені на адресу відповідача [PERSON] листи з регресними вимогами про відшкодування виплаченої страхової суми, проте, вказані листи були залишені без реагування та виконання (ас. 31, 34). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 15 вказаного вище Закону, страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодувувається винною особою. Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved