Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , який являється батьком позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі й право на завершення приватизації земельної ділянки. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вступив у фактичне володіння і управління спадковим майном. Крім цього, позивач оформив свої спадкові права на земельну ділянку (пай) площею 2,41 га. Ще при житті [PERSON] розпочав приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, проте завершити її не встиг. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства у [ADDRESS] , загальною площею 0,37 га, яка була передана його померлому 17.10.1998 батькові [PERSON] у приватну власність, згідно рішення сесії Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 2/8 від 04.04.1996. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2020 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач надіслав відзив, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 19 жовтня 1998 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03 травня 1961 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно з довідкою Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 333 від 24 листопада 2020 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з дружиною [PERSON] до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до довідки Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 334 від 24 листопада 2020 року [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 листопада 2015 року (а.с. 6). Ще при житті, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстровано в реєстрі № 465, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, яке буде належати [PERSON] на день смерті заповіла позивачу [PERSON] . Відповідно до витягу з протоколу сесії Красенівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області рішення № 2/8 від 04 квітня 1996 року [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,37 га (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 грудня 2020 року (вих. № 291 01/16), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини та відмови від прийняття спадщини в нотаріальну контору не поступали, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину [PERSON] , шляхом вступу у фактичне володіння і управління спадковим майном, оформив право власності на частину спадкового майна, однак позивач не може оформити в нотаріальному порядку право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, оскільки її приватизація не завершена. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Абзацом 2 п. 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, а також на те, що [PERSON] при житті не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved