Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

23 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про відшкодування моральної шкоди. У вказаній позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, завдану йому порушенням відповідачем законодавства про оплату праці. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в квітні 2017 року на свій запит він отримав письмову інформацію від відповідача про перерахунок його заробітної плати за січень - березень 2010 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» згідно листа УПСЗН від 27.03.2017 року № 07-05/302. На підставі зазначеного листа УПСЗН ним була виявлена заборгованість відповідача по заробітній платі за січень 2010 року перед ним у розмірі 30 (тридцять) гривень та на його прохання, згідно заяви від 12.05.2017 року, ліквідувати зазначену заборгованість відповідач належним чином не відреагував, тому він змушений був 17.07.2017 року звернутися з цього приводу з позовом до суду. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року, яке набрало законної сили 23 квітня 2018 року, його позов до УПСЗН про зобов'язання нарахувати та виплатити йому заборговану заробітну плату у розмірі 30 гривень був задоволений повністю, також даним судовим рішенням фактично було встановлено порушення УПСЗН законодавства про оплату праці відносно нього, що було визнано відповідачем, оскільки він визнав його позов про нарахування та виплату заборгованої заробітної плати за січень 2010 року у розмірі 30 (тридцять) гривень. Платіжним дорученням\~від 29\~травня 2018\~року №\~65\~відповідач перерахував\~заборговану заробітну\~плату за\~січень 2010\~року у\~розмірі 30\~гривень на\~його рахунок\~у Піщанській\~філії Вінницького\~обласного управління\~АТ "Ощадбанк",\~яка була\~зарахована на\~його поточний\~рахунок 30\~травня 2018\~року, що підтверджується копією заяви на видачу готівки до Піщанської філії Вінницького управління АТ «Ощадбанк» від 06 червня 2018 року. Позивач зазначає, порушення відповідачем законодавства про оплату праці відносно нього завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює у 3000 (три тисячі) гривень і яка полягає у великих душевних стражданнях та позбавлення його психічного благополуччя через усвідомлення того факту, що відповідач поступив з ним незаконно та в тому, що з 12 травня 2017 року по 06 червня 2018 року від змушений був в досудовому та судовому порядку доводити своє право на одержання заборгованої заробітної плати, а тому позивач просить суд позов задовольнити. Крім того позивачем подано суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 3\~378 (три тисячі триста сімдесят вісім) гривень 24 копійки, яку обґрунтував тим, що період відновлення порушеного його права і справедливості становив 391 (триста девяносто один) день. Отже, розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на його користь по даній справі буде становити: 0.27 євро х 391 день = 105.57 євро. Розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на мою користь у даному випадку буде становити: 105,57 євро х 32 гривні = 3378.24 гривень. Позивач в судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, також просив слухати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, причин неявки суду не повідомив. Заперечення проти позову виклав у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої порушенням законодавства про оплату праці за безпідставністю Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 21 березня 2018 року, яке набрало законної сили 23 квітня 2018 року, задоволено позов [PERSON] до управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про зобов'язання нарахувати та виплатити заборговану заробітну плату та зобовязано управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області нарахувати та виплатити [PERSON] заборговану заробітну плату за січень 2010 року у розмірі 30 (тридцять) гривень. Таким чином у відповідача перед позивачем існувала заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за січень 2010 року у розмірі 30 (тридцять) гривень. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно положень п. 3. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки між діями відповідача та заподіяною моральною шкодою позивачу є безпосередній причинний зв'язок, не спростовано, що шкоди завдано не з його вини, вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є правомірною. Виходячи з вищевикладеного, суд відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України не приймає до розгляду та повертає позивачу заяву про збільшення позовних вимог та, з урахуванням перенесених моральних страждань та обставин справи, вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] і вважає за можливе стягнути на його користь 3\~000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги позивача, звільненого від сплати судового збору у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», задоволено, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved