Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

31.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позов мотивувала тим, що за період шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивачка має намір в період зимових та літніх канікул здійснити виїзд з дитиною за кордон до Французької Республіки. Відповідач безпричинно відмовляється надати відповідний дозвіл, тому просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON], 2011 року народження за кордон у Французьку Республіку у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], на період зимових та літніх канікул: дата в"їзду 1 грудня 2018 року- дата виїзду 31 січня 2019 року; дата в"їзду 1 червня 2019 року- дата виїзду 1 вересня 2019 року, дата в"їзду 1 грудня 2019 року- дата виїзду 31 січня 2020 року, дата в"їзду 1 червня 2020 року- дата виїзду 1 вересня 2020 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи служби в справах дітей Воловецької РДА в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності- на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON], який зареєстрований та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с., а.с.6-9, 11). Згідно з ст.1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Пункт 3 ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України встановлює: фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України - ч.2 ст.3 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України". Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов'язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Пунктом 72-1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов"язаної із захистом прав та інтересів дитини" передбачено, що для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п'ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини ряд документів, серед яких підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п'ятої статті 157 Сімейного кодексу України. Служба у справах дітей за результатами розгляду зазначених документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі можливості її проведення), або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно до додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади: про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України; про відмову у затвердженні такого висновку. Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є: неподання заявником документів, передбачених цим пунктом; наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини. Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади протягом семи робочих днів з дня подання заяви приймає рішення/розпорядження про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно з додатком 14 або відмову в його затвердженні, яке оформлюється на бланку органу, який його видає. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду- у відповідності до вимог ч.1 ст.83 ЦПК України. Всупереч вищезазначеним вимогам закону, позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів того, що вона зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон та отримала відмову, інформувала його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. З листа начальника служби у справах дітей Воловецької РДА Шуста М.Д. вбачається, що позивачка [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей для надання висновку та рішення про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України. Доказів протилежного позивачем до матеріалів справи не додано. Таким чином, у зв"язку з недоведеністю у задоволенні позову [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька слід відмовити.

Outcome: dismissed