Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Національної академії аграрних наук України Інститут агроекології і природокористування, третя особа: Територіальна державна інспекція праці у м. Києві - про визнання винесених доган незаконними, визнання звільнення незаконним, зміну формулювання та причин звільнення, зміну дати звільнення, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 21. 11. 2011 року згідно наказу №333-к від 22. 11. 2011 року його було призначено на посаду заступника директора з наукової роботи та інноваційної діяльності Інституту агроекології і природокористування Національної Академії аграрних наук України. 20. 06. 2013 року позивача було ознайомлено з наказом № 126-к від 20. 06. 2013 року про скорочення посади позивача - заступника директора з наукової роботи та інноваційної діяльності з 01 липня 2013 року. 26 червня 2013 року видано наказ № 39-в про оголошення позивачу догани з формулюванням за відсутність за виконанням фрагментів науково-дослідної роботи, про існування якого позивача повідомила в.о. завідувача кадрів Довженко Г. І. Позивач зазначає, що йому не відомо чим була зумовлена поява вказаного наказу. Позивач вважає, що винесена йому догана незаконна та така, що винесена з порушенням чинного законодавства. 27 червня 2013 року позивач був письмово попереджений про скорочення займаної ним посади - заступника директора з наукової роботи та інноваційної діяльності з 01. 07. 2013 року та одночасно позивачу було запропоновано іншу посаду - науковим співробітником в Сектор моніторингу сировинних ресурсів для виробництва. Позивач зазначає, що він відмовився від зазначеної посади, оскільки вказана посада не відповідає його кваліфікації, потребує додаткових зусиль та часу для вивчення основних напрямків досліджень у даному секторі, також позивачу не було повідомлено про його посадові обов'язки та розмір заробітної плати. 01. 07. 2013 року винесено наказ № 41-в про зміну робочого місця позивача у зв'язку із організаційно-штатними змінами в структурі Інституту. Згідно вказаного наказу позивачу було виділено інший кабінет від якого позивачу не був переданий ключ та все те, що там знаходилось. 02. 07. 2013 року був виданий інший наказ по Інституту, згідно якого у зв'язку зі скороченням посади - заступника директора з наукової роботи та інноваційної діяльності, позивач все закріплене за ним майно, в тому числі і кабінет в якому він раніше працював, передав заступнику директора з науково-виробничої діяльності. Таким чином, з 02. 07. 2013 року позивач фактично вже не мав робочого місця та необхідних засобів для роботи, а свої посадові обов'язки виконував в іншому кабінеті. 15 липня 2013 року позивачем було подано заяву, в якій він просив повідомити його про конкретні терміни його щорічної відпустки, оскільки згідно графіка відпусток його відпустка припадає на липень місяць, а його заява з бажаною датою початку його відпуски 17 липня 2013 року залишилась без задоволення. 16 липня 2013 року заступником директора з виробничої і господарської діяльності Дерик Г. І. у її робочому кабінеті, позивача було ознайомлено з актами від 12 та 15 липня 2013 року про відсутність позивача на робочому місці, як заступника директора і наказом № 46-в від 16 липня 2013 року про накладення дисциплінарного стягнення на позивача, як на заступника з наукової роботи та інноваційної діяльності, за порушення трудової дисципліни в частині відсутності без поважних причин на робочому місці з 09 год. 10 хв. до 12 год. 40 хв. і з 14 год. 10 хв. до 17 год. 20 хв. 12 липня 2013 року та з 13 год. 50 хв. до 16 год. 00 хв. і з 16 год. 00 хв. до 17 год. 45 хв. 15 липня 2013 року. Позивач зазначає, що догану було винесено незважаючи на те, що він виконував не тільки посадові обов'язки заступника директора, а і завідувача відділу та має окреме робоче місце. Вважає, що наказ №46-в від 16. 07. 2013 року про накладення дисциплінарного стягнення на позивача, як на заступника директора з наукової роботи та інноваційної діяльності, винесено з порушенням норм чинного трудового законодавства. 18 липня 2013 року позивача було запрошено до відділу кадрів, де він був ознайомлений з наказом № 143-к від 18 липня 2013 року про звільнення, згідно якого, позивач, як заступник директора з наукової та інноваційної діяльності, був звільнений з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП у зв'язку з невиконанням наказу № 38-в від 01. 07. 2013 року та враховуючи стягнення в наказах № 39-в від 26. 06. 2013 року та № 46-в від 16. 07. 2013 року. Зазначає, що наказ № 38-в позивачу не відомий, оскільки він з ним не ознайомлювався та жодних пояснень з даного приводу він не надавав. Позивач вважає, що звільнення його з роботи, так як і винесення йому догани, є грубим порушенням його прав та чинного законодавства України. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд: - визнати незаконною догану, винесену заступнику директора з наукової роботи та інноваційної діяльності Інституту агроекології і природокористування НААН України [PERSON], відповідно до наказу від 26 червня 2013 року № 39-в; - визнати незаконною догану, винесену заступнику директора з наукової роботи та інноваційної діяльності Інституту агроекології і природокористування НААН України [PERSON], відповідно до наказу від 16 липня 2013 року № 46-в; - визнати незаконним звільнення заступника директора з наукової роботи та інноваційної діяльності Інституту агроекології і природокористування НААН України [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України; - змінити формулювання причини звільнення [PERSON] із "звільнений у зв'язку з невиконанням наказу Інституту від 01 липня 2013 року № 38-в та враховуючи те, що до нього протягом цього року вже застосовувались дисциплінарні стягнення", п. 3 ст. 40 КЗпП на "звільнений у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці", п.6 ст.36 КЗпП України; - змінити дати звільнення [PERSON] із 18 липня на день вирішення справи в суді; - стягнути з Інституту агроекології і природокористування НААН України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 18 липня 2013 року по день винесення рішення судом; - стягнути з Інституту агроекології і природокористування НААН України на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень. Позивач та його представники в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили суд про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що дисциплінарні стягнення на [PERSON] накладались у повній відповідності до встановленого чинним законодавством порядку та за фактично вчинені порушення. У зв'язку із зазначеним представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа: Територіальна державна інспекція праці у м. Києві в судове засідання свого представника не направили, заздалегідь надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду заступника директора Інституту агроекології і природокористування НААН України з наукової роботи та інноваційної діяльності наказом від 22 листопада 2011 року № 333-к. Відповідно до посадової інструкції заступника директора Інституту з наукової роботи та інноваційної діяльності, затвердженої директором Інституту агроекології і природокористування НААН України Фурдичко О. І. 10 січня 2012 року та підписаної [PERSON], до посадових обов'язків позивача було віднесено, в тому числі, контроль за виконанням фрагментів науково-дослідних робіт відповідальними виконавцями, підготовкою і складанням звітів про науково-дослідні роботи, веденням первинної документації на наукові дослідження. У зв'язку із надходженням 21 червня 2013 року доповідної записки завідувача відділу економіки природокористування в агросфері Шкуратова О.І. про неналежне виконання науково-дослідної роботи, яка виконувалась відповідно до договору з Інженерно-технологічним інститутом "Біотехніка", резолюцією директора Інституту агроекології і природокористування НААН України Фурдичко О.І. було зобов'язано комісію у складі заступника директора з наукової роботи Дем’янюк О.С., вченого секретаря Слободенюк О.А., завідувача відділу економіки науково-дослідних робіт Ольхович С.Я. та в.о. юрисконсульта Ягодіна В.В. провести розслідування цього питання та відібрати пояснення у [PERSON] Вбачається, що позивач відмовився надавати пояснення, про що вказаною комісією було складено акт від 26 червня 2013 року. Зважаючи на зазначене, наказом Інституту агроекології і природокористування НААН України від 26 червня 2013 року № 39-в на заступника директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вбачається, що [PERSON] відмовився розписуватись в ознайомленні із зазначеним наказом, про що комісією у складі в.о. завідувача відділу наукових кадрів та аспірантури Довженко Г.І., завідувача відділу економіки науково-дослідних робіт Ольхович С.Я. та вченого секретаря Слободенюк О.А. складено відповідний акт. Наказом Інституту агроекології і природокористування НААН від 01 липня 2013 року № 40-в заступника директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON] було зобов'язано в термін до 15 липня 2013 року забезпечити повне виконання договору з Інженерно-технологічним інститутом "Біотехніка". При ознайомленні із вказаним наказом [PERSON] власноручно зауважив, що повне виконання договору покладається на виконавців, а не на заступника директора. В той же час, як вбачається із доповідної записки заступника директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON] від 06 червня 2013 року "Про виплату заробітної плати виконавцям НДР" та його ж пояснювальної записки від того ж числа, саме [PERSON] і був відповідальним виконавцем науково-дослідної роботи за договором з Інженерно-технологічним інститутом "Біотехніка". Наказом Інституту агроекології і природокористування НААН від 01 липня 2013 року № 41-в заступнику директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON] було визначено робоче місце - кабінет 503. Із зазначеним наказом [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його підпис на наказі. 12 липня 2013 року комісією у складі в.о. завідувача відділу наукових кадрів та аспірантури Довженко Г.І., заступника завідувача відділу економіки науково-дослідних робіт Стадник В.П. та заступника директора з науково-виробничої діяльності Дерик Г.І. було зафіксовано відсутність [PERSON] на робочому місці з 09 год. 10 хв. до 12 год. 40 хв. і з 14 год. 10 хв. до 17 год. 20 хв. про що складено відповідні акти. 15 липня 2013 року комісією у складі заступника директора з науково-виробничої діяльності Дерик Г.І., в.о. завідувача відділу наукових кадрів та аспірантури Довженко Г.І. та наукового співробітника [PERSON] було зафіксовано відсутність [PERSON] на робочому місці з 13 год. 50 хв. до 16 год. 00 хв. і з 16 год. 00 хв. до 17 год. 45 хв. про що складено відповідні акти. 16 липня 2013 року заступник директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON], в присутності комісії у складі заступника завідувача відділу економіки науково-дослідних робіт Стадник В. П., в.о. завідувача відділу наукових кадрів та аспірантури Довженко Г.І., наукового співробітника [PERSON] та заступника директора з науково-виробничої діяльності Дерик Г.І., відмовився підписувати акти про відсутність його на робочому місці 12 липня 2013 року з 09 год. 10 хв. до 12 год. 40 хв. і з 14 год. 10 хв. до 17 год. 20 хв. та 15 липня 2013 року з 13 год. 50 хв. до 16 год. 00 хв. і з 16 год. 00 хв. до 17 год. 45 хв. та надати пояснення про причини відсутності, про що складено відповідні акти. Зважаючи на зазначене, наказом Інституту агроекології і природокористування НААН України від 16 липня 2013 року № 46-в на заступника директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Враховуючи не виконання наказу Інституту агроекології і природокористування НААН від 01 липня 2013 року № 40-в, яким заступника директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON] було зобов'язано в термін до 15 липня 2013 року забезпечити повне виконання договору з Інженерно-технологічним інститутом "Біотехніка", комісією у складі в.о. директора Дем’янюк О.С., заступника завідувача відділу економіки науково-дослідних робіт Стадник В.П., вченого секретаря Слободенюк О.А., в.о. юрисконсульта Ягодіна В.В. та заступника директора з науково-виробничої діяльності Дерик Г.І. 17 липня 2013 року було запропоновано [PERSON] надати письмові пояснення з цього приводу. Однак вбачається, що [PERSON] від надання пояснень відмовився, про що було складено відповідний акт. Встановлено, що 18 липня 2013 року було видано наказ Інституту агроекології і природокористування НААН № 143-к про звільнення заступника директора Інституту агроекології і природокористування НААН з наукової роботи та інноваційної діяльності [PERSON] з роботи за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ст. 21 КЗпП України за трудовим договором працівник за угодою з роботодавцем зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, виконувати правила внутрішнього трудовому розпорядку, а роботодавець зобов'язується виплачувати заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором, угодою сторін. Згідно зі ст. 139 КЗпП України до трудових обов'язків працівника належать, зокрема, обов'язки виконувати роботу, обумовлену трудовим договором, що включає в себе не лише виконання трудової функції, але й забезпечення відповідної якості праці та її результатів встановленим вимогам, виконання встановлених норм праці, виконання розпоряджень осіб, які здійснюють керівництво процесом праці. Крім того, звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України застосовується за наявності систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. У законодавстві про працю не розкривається зміст категорії вини, не визначаються її види. У відповідних випадках орган, який розглядає трудовий спір, може застосовувати за аналогією норми інших галузей вітчизняного права. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Встановлено, що при звільненні [PERSON] враховано, що на працівника покладаються обов'язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов'язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку. Вбачається, що винне неналежне виконання трудових обов'язків та застосування заходів дисциплінарного стягнення було підставою для звільнення [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося без будь - яких порушень вимог чинного законодавства, а тому підстав для визнання дисциплінарних стягнень незаконними та скасування наказів №39-в від 26.06.2013 року та №46-в від 16.07.2013 року про оголошення позивачу доган та наказу про звільнення №143-к від 18.07.2013 року немає. Також, зважаючи на те, що суд дійшов до висновку, що звільнення позивача відбулося без будь - яких порушень вимог чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зміну формулювання причин звільнення та зміну дати звільнення. Позивач просив також стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, на що слід зазначити наступне. Стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться у зв'язку з незаконним звільненням, середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року). Вимушений прогул у трудовому праві - це час, протягом якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором. Оскільки суд прийшов до висновку, що позивача було звільнено законно, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру. Зважаючи на викладене, Національна академія аграрних наук України Інститут агроекології і природокористування належним чином виконали свої зобов'язання перед [PERSON], відповідно звільнення позивача відбулось з підстави та за процедурою, встановлених законом, а тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed