Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод в отриманні дошкільної освіти та зобов`язання вчинити дії. В позові вказує, що є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини № 15 від 07.06.2018 року, проведеної Інклюзивно-ресурсним центром Ірпінської міськради, у її сина діагностовано затримку психічного розвитку та порушення мовлення 1-го рівня. Основними потребами для його розвитку експертами визначено потребу в розвитку дрібної моторики, формуванні мовно-слухової пам`яті, фонематичного аналізу та синтезу, збагаченні словникового запасу, розвитку уваги та мисленнєвих операцій, розвитку емоційної сфери (здатність розпізнавати та розуміти невербальні та вербальні прояви емоцій інших людей). Ефективне проведення занять із розвитку вказаних навиків можливе лише із залученням професійного логопеда та практичного психолога. В домашніх умовах її дитина приречена на інвалідність та навчання в допоміжній школі. Згідно приписів лікарів її малолітній син приймав психостимулюючі та ноотропні засоби (нейроксон, когнум та кальцію гопантенат), проте відчутного результату лікування не дало. 22 серпня 2018 року в Ірпінській дитячій поліклініці Комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня», з міркувань убезпечення свого сина від негативних наслідків щеплення та з інших мотивів (неякісна безкоштовна вакцина, наявність фактів смерті громадян після вакцинації, окремі алергічні протипоказання для вакцинації дітей), позивач відмовилася від проведення йому профілактичних щеплень, про що отримала медичну довідку форми № 086 - 1/o про те, що її син [PERSON] не перебуває в контакті з інфікованими особами, фізично здоровий і може відвідувати організований дитячий колектив. Дану довідку засвідчила заступник головного лікаря КНП "Ірпінський ЦПМСД" Волошина Валентина Петрівна з припискою «Дозвіл відвідувати д/сад на розсуд адміністрації». На початку вересня 2018 року [PERSON] було зараховано до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №1 "Лісова пісня" Ірпінської міської ради. Проте, через декілька днів медпрацівник дитсадка до наданої їй довідки про стан здоров`я дитини зажадала від позивача представити додатково висновок лікарської консультативної комісії (ЛКК) про те, що її синові дозволяється відвідувати дошкільний навчальний заклад. Причиною такої вимоги стало те, що [PERSON] не отримав профілактичних щеплень. 27 вересня 2018 року відбулося засідання ЛКК в Ірпінській дитячій поліклініці Комунального закладу «Ірпінська центральна міська лікарня», в ході якого позивач намагалася довести членам комісії, що обґрунтовано не піддає сина небезпеці від профілактичних щеплень, вакцинацій, ревакцинацій, біопроб та інших процедур, що пов`язані з введенням в організм сторонніх речовин з мотивів наявності у складі вакцин токсичних компонентів: солей ртуті, солей алюмінію, формальдегіду, фенолу тощо та тим, що згідно з результатами офіційних міжнародних досліджень профілактичні щеплення можуть стати причинами розвитку аутизму, хвороби Альцгеймера, раку, синдрому раптової дитячої смерті тощо; при тому, загальновідомими стали випадки ускладнень, що виникають після їх проведення. Побоювання позивача грунтувалися та тому, що її син відстає як для його віку в психічному розвитку, практично не розмовляє, а введення в його організм сторонніх речовин може ще більще поглибити проблему. Проте, всі наведені аргументи членами ЛКК не бралися до уваги. В результаті позивач отримала висновок від 27.09.2018 № 2, в якому заборонили її дитині відвідувати дитячий садок. У документі зазначено, що дитина здорова. Відвідувати організований дитячий колектив навчальних закладів не дозволяється. Відсутні профілактичні щеплення згідно «Календаря щеплень». Позивач вказує, що її дитина здорова в тому сенсі, що медичної, інфекційної загрози не становить, не має інфекційних хвороб і перебуває у благополучній епідеміологічній ситуації. Крім того, посилаючись на частину 1 статті 15 ЗУ України «Про захист населення від інфекційних хвороб», зазначає, що згідно з положеннями цієї частини статті наявність у дитини профілактичних щеплень не є обов`язковою умовою прийняття у дитячий садок, оскільки ця умова вводиться словами «а також», тобто відсутні імперативні розпорядження, якими є сполучники «та» чи «і». Дана норма фактично нівелює положення, зазначені в частині 2 цієї статті, в якій міститься заборона нещепленим дітям відвідувати дитячий дошкільний освітній заклад. Таким чином, у даному випадку має місце порушення законодавчої техніки, що дає можливість членам ЛКК маніпулювати положеннями вказаної статті на свій розсуд. [PERSON] зазначає, що важливою обставиною, яка має розцінюватися як порушення встановленого порядку проведення засідань ЛКК з питань запобігання епідеміям, є те, що до роботи лікарської консультативної комісії від 27.09.2018 не було залучено лікаря-епідеміолога, що порушує вимоги Примірного положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про удосконалення амбулаторно-поліклінічної допомоги дітям в Україні» від 29.11.2002 № 434 (Питання щодо відвідування навчального закладу дітьми, батьки яких відмовляються від щеплень, вирішується індивідуально лікарсько-консультативною комісією (для зарахування до загальноосвітнього навчального закладу з залученням епідеміолога). У зв`язку з чим, просить зобов`язати Комунальний заклад «Ірпінська центральна міська лікарня» ІМР Київської області відновити становище, яке існувало до порушення, а саме скасувати правочин (висновок ЛКК Ірпінської дитячої поліклініки від 27 вересня 2018 року), яким її сина [PERSON] обмежено у праві отримувати дошкільну освіту та належний психічний і мовленнєвий розвиток та зобов`язати лікарську консультаційну комісію ухвалити законне рішення про допуск її сина до відвідування дитсадка, стягнути судовий збір із відповідача. 19.05.2020 до суду надійшло клопотання (про залучення співвідповідача), в прохальній частині якого містилися вимоги про зобов`язання директора Дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 1 «Лісова пісня» Нельзіної Марії Дем`янівни надати суду оригінал і копію наказу про відрахування [PERSON] з дитячого садка та скасування наказу про відрахування з дитячого садка [PERSON] , 2014 року народження, і зобов`язати співвідповідача [PERSON] забезпечити йому гарантовані конституційні права щодо отримання дошкільної освіти у відповідності до положень чинного законодавства шляхом усунення обмежень у відвідуванні садочка. 21.02.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» ІМР КО - адвоката Павлішиної Н. В., в якому вона вказує, що позов є необгрунтованим, та таким що, не підлягає задоволенню. Посилається на ст. 15 «Про захист населення від інфекційних захворювань» відповідно якої прийом дітей до виховних, навчальних, оздоровчих та інших дитячих закладів проводиться за наявності відповідної довідки закладу охорони здоров`я, в якому дитина перебуває під медичним наглядом. Довідка видається на підставі даних медичного огляду дитини, якщо відсутні медичні протипоказання для її перебування у цьому закладі, а також якщо їй проведено профілактичні щеплення згідно з календарем щеплень і вона не перебувала в контакті з хворими на інфекційні хвороби або бактеріоносіями. Дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, відвідування дитячих закладів не дозволяється. Такими чином, правило, згідно з яким без профілактичних щеплень дитина допускається до дитячих закладів, встановлено законом, ця норма є імперативною, для ії реалізації немає потреби в тому, щоб влада на місцях видавала якісь додаткові рішення. Рішенням лікарсько-консультативної комісії КНП «ІЦМЛ» та КНП "ІМЦПМСД" (про організацію роботи ЛКК видано спільний наказ КЗ «Ірпінська центральна міська лікарня» та КНП «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 302/02 від 26.09.2018 року), яке оформлено висновком ЛКК № 2, відповідно до ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст. ст. 12,15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» дитині [PERSON] , 2014 року народження, не дозволено відвідувати заклад через відсутність у нього усіх профілактичних щеплень, які повинні бути у дитини за календарем щеплень, зокрема щеплень, як: проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюку, правця та кору, які є обов`язковими в Україні. З метою забезпечення Конституції України та Закону України «Про освіту» згідно рекомендацій спільного листа Міністерства освіти і науки України та Міністерства охорони здоров`я України від 29.09.2014 року №1/9-500/04.01.16/28103 питання щодо форм здобуття освіти дітьми, у яких відсутні профілактичні щеплення, вирішуються міськими органами управління освіти. Відсутність у дитини щеплень згідно з календарем щеплень є безумовною підставою для відмови в наданні дозволу на відвідування навчальних закладів. Якщо ж дитина має протипоказання проти щеплень, то можна надати такий дозвіл. Вичерпний перелік медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень викладено у Наказі МОЗ України № 595 від 16.09.2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за номером 1239/26016 від 13.10.2014 року. Серед нормативно визначеного переліку, відсутні протипоказання для проведення щеплень дітям із затримкою психічного розвитку та затримкою мовлення. Щодо посилання позивача на відсутність лікаря-епідеміолога при проведенні лікарсько- консультативної комісії, представник відповідача зазначає, що згідно ст.5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» проведення профілактичних щеплень є обов`язком громадян України. Згідно ст. 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, відвідування дитячих закладів (учбово виховних, учбових, оздоровчих та ін.) не дозволяється. В разі, якщо дитина не має щеплень або профілактичні щеплення проведені з порушенням встановлених строків у зв`язку з медичними протипоказаннями (а не з причини відмови батьків), при благополучній епідемічній ситуації за рішенням консиліуму відповідних лікарів може бути дозволений допуск у відповідну дитячу установу, в пункті 4 розділу II наказу Міністерства охорони здоров`я України №434 від 29.11.2002 р. «Про удосконалення амбулаторно поліклінічної допомоги дітям в Україні», на який посилається позивач, зазначено, шо питання відвідування загальноосвітнього навчального закладу дітьми, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, вирішується індивідуально за рішенням лікарсько-консультативної комісії з залученням епідеміолога територіальної санепідстанції згідно розділу III ст. 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Зазначений наказ є документом для службового користування і не змінює вимог ст.15 зазначеного Закону. Станом на день звернення Позивача до суду, тривала медична реформа в Україні, такі поняття як "педіатрична дільниця" виключено із законодавчої бази, крім того у відповідності до Постанови КМУ від 10 вересня 2014 р. № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державну санітарно-епідеміологічну службу реорганізовано шляхом об`єднання з Державною ветеринарною та фітосанітарною службами та Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та створено Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів. Отже, Примірне положення не відповідає вимогам сьогоденних Законів та нормативно - правових документів. Щодо посилання позивача на порушення конституційних прав дитини зазначає, що дитина, яка не отримала щеплення, не лише стає потенційно небезпечною для оточення, а піддається підвищеному ризику захворіти, відвідуючи місця масового скупчення людей. Отже, держава, встановивши правило про те, що без щеплень дитина не може бути допущеною до занять, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я не тільки всіх учнів і працівників школи або дитячого садка, а й захищає таким чином саму не щеплену дитину. Недопуск дитини до дошкільного закладу освіти не порушує право дитини на освіту, оскільки існують альтернативні форми навчання. Для цього позивачу потрібно звернутися до місцевого органу управління освітою, разом з тим, право на здобуття освіти дітьми, які не мають профілактичних щеплень без поважних причин, а лише через бажання батьків, може бути реалізоване шляхом його отримання в індивідуальній формі. Представник позивача та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі - Комунальне некомерційне підприємства «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ірпінської ради Київської області, Комунальний заклад «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області, директор Дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 1 «Лісова пісня» Нельзіна Марія Дем`янівна в судове засідання не з`явилися, про про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . Відповідно до копії довідки, виданої завідуючою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 1 «Лісова пісня», від 01.10.2018 року вих.. № 51, [PERSON] дійсно зарахований до ДНЗ « 1»Лісова пісня» відповідно до електронної черги, але відсторонений через відсутність щеплень. Частиною першою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Відповідно до частини першої, другої статті 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» прийом дітей до виховних, навчальних, оздоровчих та інших дитячих закладів проводиться за наявності відповідної довідки закладу охорони здоров`я, в якому дитина перебуває під медичним наглядом. Довідка видається на підставі медичного огляду дитини, якщо відсутні медичні протипоказання для її перебування у цьому закладі, а також якщо їй проведено профілактичні щеплення згідно з календарем щеплень і вона не перебувала в контакті з хворими на інфекційні хвороби або бактеріоносіями. Дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, відвідування дитячого закладу не дозволяється. У разі якщо профілактичні щеплення дітям проведено з порушенням установлених строків у зв`язку з медичними протипоказаннями, при благополучній епідемічній ситуації за рішенням консиліуму відповідних лікарів вони можуть бути прийняті до відповідного дитячого закладу та відвідувати його. Стаття 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» встановлює, що профілактичне щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Згідно з положеннями частини шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особам, які не досягли п`ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об`єктивно інформованих батьків або інших законних представників. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. З аналізу наведених правових норм вбачається, що рішення про проведення щеплень дітям у віці до п`ятнадцяти років приймають їх батьки або інші законні представники. Закон дає право батькам відмовитися від проведення обов`язкових щеплень дитині. Так, відповідно до копії відмови від 22 серпня 2018 року, [PERSON] , мати [PERSON] , відмовилася від проведення профілактичних щеплень проти кашлюка, дифтерії, правцю, поліомієліту, вірусного гепатиту В, гемофільної інфекції, БЦЖ, проф. туб. проба (р.манту) КПК до 22.08.2019 року. Відповідно до пункту 6 Примірного положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 листопада 2002 року № 434, питання відвідування дошкільного навчального закладу дитиною, батьки яких відмовилися від щеплень, вирішується лікарсько-консультативною комісією при закладі охорони здоров`я. Відповідно до висновку № 2 лікарської консультативної комісії від 27.09.2018 року, [PERSON] здоровий. Відвідування організованого колективу навчальних закладів не дозволяється. Відсутні всі профілактичні щеплення згідно «Календаря щеплень». Відповідно до копії амбулаторної картки [PERSON] , долученої до матеріалів справи, на засіданні ЛКК № 1 від 27.09.2018 року встановлено, що дитина не щеплена в зв`язку з відмовою батьків. Згідно записів в а/к № Д2-14/217 дитина перебуває під наглядом логопеда. ДЗ: загальний недорозвиток мовлення I-II ст. Дане захворювання не є протипоказом до щеплення. З батьками проведена бесіда щодо щеплень. Відвідування дитячого колективу не дозволяється. Суд відхиляє аргументи позивача щодо того, що ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», передбачено що наявність у дитини профілактичних щеплень не є обов`язковою умовою прийняття у дитячий садок, оскільки ця умова вводиться словами «а також», тобто відсутні імперативні розпорядження, якими є сполучники «та» чи «і». Суд вважає, що в даному випадку, позивач неправильно тлумачить вказану норму законодавства, оскільки ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», є імперативної нормою, та передбачає, що прийом дітей до виховних, навчальних, оздоровчих та інших дитячих закладів проводиться за наявності відповідної довідки закладу охорони здоров`я, в якому дитина перебуває під медичним наглядом. Довідка видається на підставі даних медичного огляду дитини, якщо відсутні медичні протипоказання для її перебування у цьому закладі, а також якщо їй проведено профілактичні щеплення згідно з календарем щеплень і вона не перебувала в контакті з хворими на інфекційні хвороби або бактеріоносіями. Таким чином, видача довідки не є можливою, якщо не проведено профілактичні щеплення згідно з календарем щеплень. Одночасно, суд звертає увагу, що [PERSON] , був зарахований до ДНЗ «1»Лісова пісня» відповідно до електронної черги, тобто прийнятий до відповідного дошкільного закладу, а відвідування такого дошкільного -закладу йому було заборонено на підставі ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до якої дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, відвідування дитячих закладів не дозволяється. Щодо посилання позивача на порушення встановленого порядку проведення засідання ЛКК з питань запобігання епідеміям у зв`язку із не залученням 27.09.2018 року до роботи лікарсько-консультаційної комісії лікаря-епідеміолога, що порушує вимоги Примірного положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про удосконалення амбулаторно-поліклічної допомоги дітям в Україні» від 29.11.2002 № 434, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 Розділу I (Про підготовку дітей на педіатричній дільницідо відвідування дошкільного навчального закладу) вищевказаного Примірного положення, питання про відвідування дошкільного навчального закладу дітьми, батьки яких відмовляються від щеплень вирішується лікарсько-консультативною комісією. Таким чином, чинним законодавством не передбачено обов`язкову участь лікаря-епідеміолога у лікарсько-консультаційній комісії. Посилання позивача на п. 4 Розділу II (Про підготовку дітей на педіатричній дільниці до загальноосвітнього шкільного навчального закладу) вказаного Примірного положення, відповідно до якого питання відвідування загальноосвітнього навчального закладу дітьми, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень вирішується індивідуально за рішенням лікарсько-консультативної комісії з залученням епідеміолога територіальної санепідстанції згідно розділу III ст. 15 вимог Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки вказаним пунктом регламентовано питання щодо відвідування загальноосвітнього навчального закладу, а не дошкільного закладу. Щодо аргументів позивача щодо того, що перешкоджання у відвідуванні дитячого садочку, є грубим порушенням прав дитини, пов`язане з його дискримінацією, що суперечить положенням Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», суд зазначає, наступне. Стаття 53 Конституції України встановлює, що кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Крім того, право дитини на освіту гарантоване пунктом a частини 1 статті 28 Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, згідно якої держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема вводять безплатну й обов`язкову початкову освіту. Дана Конвенція ратифікована Постановою Верховнї Ради № 789-XII від 27.02.1991. Згідно з статтею 1 Закону України «Про дошкільну освіту», законодавство України про дошкільну освіту базується на Конституції України і складається із Закону України "Про освіту", цього Закону, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 9 Закону України «Про дошкільну освіту» громадяни України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак мають рівні права на здобуття дошкільної освіти у закладах дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності, а також у сім`ї. Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що діти можуть здобувати дошкільну освіту за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють: у закладах дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності; у структурних підрозділах юридичних осіб приватного і публічного права, у тому числі закладів освіти; у сім`ї - за сімейною (домашньою) формою здобуття дошкільної освіти; за допомогою фізичних осіб, які мають педагогічну освіту та/або професійну кваліфікацію педагогічного працівника, у тому числі які провадять незалежну професійну діяльність; за допомогою фізичних осіб - підприємців, основним видом діяльності яких є освітня діяльність. У той же час згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за стан здоров`я дитини, її фізичний розвиток. Відповідно до положень статті 3 Конвенції про права дитини у всіх питаннях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращим інтересам дитини. При цьому, частиною другою статті 28 Закону України «Про дошкільну освіту» дитина має гарантоване державою право на безоплатну дошкільну освіту в державних і комунальних закладах дошкільної освіти. Батьки мають право обирати одну із визначених форм здобуття їх дитиною дошкільної освіти, але держава, з метою дотримання прав дитини на дошкільну освіту та забезпечення безпеки та здоров`я всіх дітей, встановлює певні правила для реалізації такого права. Зважаючи на це, завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. Касаційний суд при застосуванні наведених норм матеріального права при аналогічних обставинах справи зазначив, що індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення матір`ю дитини при збереженні обсягу прав дитини на здобуття освіти, у тому числі в дошкільних закладах освіти, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, інших батьків та їх дітей, які провели у встановленому державою порядку щеплення, зокрема перед направленням дітей до навчального закладу для здобуття освіти. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета - загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України. Європейський суд з прав людини висловлював думку, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи, що включає в себе фізичну та психологічну недоторканість особи. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (параграф 33, 36 рішення у справі «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року, заява № 24429/03). Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим. Така позиція висловлена в постанові Верхового Суду від 08 лютого 2021 року по справі № 630/554/19 та постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року по справі № 682/1692/17. Водночас право дитини на здобуття освіти не порушено, оскільки для дітей, які не можуть відвідувати заклад освіти за відсутності щеплень, установлено альтернативні способи отримання освіти. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині усунення перешкод в отриманні дошкільної освіти та зобов`язання вчинити дії, адже, висновок ЛКК був прийнятий у відповідності до норм чинного законодавства України. Щодо вимоги позивача про скасування наказу про відрахування з дитячого садка [PERSON] , 2014 року народження, і зобов`язати співвідповідача [PERSON] забезпечити йому гарантовані конституційні права щодо отримання дошкільної освіти у відповідності до положень чинного законодавства шляхом усунення обмежень у відвідуванні садочка, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. При вирішенні питання про скасування наказу, суд враховує, що в матеріалах справи відсутня копія оскаржуваного наказу, під час судового засідання 30.08.2021 представник позивача відмовився від клопотання про витребування оскаржуваного наказу, припустивши, що такого наказу не існує. Крім того, позивачем не зазначеного обгрунтування вимог в частині скасування наказу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необгрутованість вимог в цій частині та вважає правильним відмови у задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed