Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ "Радуга Сіті ЛТД" про визнання майнових прав, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено Попередній договір, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) кв. №41 у секції8, поверх 6, загальною площею 37, 43 кв.м. в житловому будинку [ADDRESS], а позивач зобов'язався прийняти та належним чином оплатити її вартість. За вказаним договором позивач сплатила вартість 36, 31 кв.м. в розмірі 378 414,55 грн., але до цього часу відповідач свої зобов'язання за договором не виконує. На підставі викладеного позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. 09.10.2017 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 18.04.2018 р. призначено підготовче засідання по вказаній цивільній справі. 18.04.2018 р. ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2015 року між сторонами був укладений Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири № 41 у секції 8, поверх 6, кількість кімнат 1, загальна площа 37,43 кв.м., у житловому будинку [ADDRESS], а позивачка зобов'язалася прийняти та належним чином оплатити її вартість. За умовами Попереднього договору виконання зобов'язання щодо укладання та виконання Основного договору повинно бути забезпечене шляхом укладання Сторонами договору про забезпечення виконання зобов'язань. Пунктом 2.3 Попереднього договору було визначено, що сума коштів, що вносяться позивачем за Договором забезпечення, зараховуються, як повна оплата 36,31 кв. м. Таким чином, сторони визначили, що на підтвердження зобовязань щодо укладення Основного договору позивач повинен укласти з відповідачем договір про забезпечення зобов'язань, за яким всі кошти, що будуть вноситися позивачем на рахунок Товариства, будуть зараховані у рахунок вартості квартири за Основним договором. Згідно Договору про забезпечення виконання зобов'язань, укладеного між позивачкою та ТОВ "Радуга Сіті ЛТД", сторони визначили, що на підтвердження зобов'язань за Попереднім договором та виконання основного договору позивач повинна сплатити на користь Товариства суму коштів, що становить 380 600 грн. Позивачкою було частково виконано умови договору, сплачено грошові кошти у розмірі 378 414,55 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, що становить 97 % від площі об'єкту. Відповідач зобов'язався протягом четвертого кварталу 2016 року укласти з позивачем Основний договір, проте з боку Товариства жодних дій на виконання даних зобов'язань вчинено не було. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України встановлено, що майном, як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Таким чином, майнові права визнаються речовими правами. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202, 204 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст.. 626 ЦК України договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов'язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов'язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, у позивача у зв'язку з виконанням зобов'язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання Основного договору, а у Товариства виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов'язок укласти з позивачем Основний договір купівлі-продажу квартири та передати її останній за відповідним Актом приймання-передачі. Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є частково оплаченим позивачем об'єктом, який після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва об'єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнові права на неї, зокрема, на фактично оплачені квадратні метри. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved