Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 09.11.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач не виконує покладені на неї договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. Внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 16558 грн. 23 коп., в зв`язку з чим представник позивача змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечив у повному обсязі, вважаючи вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, мотивуючи це тим, щоВитяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.11.2006 року шляхом підписання заяви-анкети, а розрахунок заборгованості не відповідає дійсним обставинам справи, окрім того, позивач звернувся з пропуском загального строку позовної давності в три роки, а тому представник відповідача просив застосувати до вимог позивача позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив вказавши, що заборгованість відповідача за кредитним договором нарахована згідно Умов та правил надання банківських послуг та норм ЦК України. Зазначив, що відповідач своїм підписом засвідчила, що вона згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Зазначив, що позов до відповідача подано в межах строку позовної давності, надав до суду виписку по рахунку, просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявою просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заявою прохав суд розглядати справу без його участі та без участі відповідача, проти позову заперечив, посилаючись на обставини викладені в відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач, в підтвердження своїх позовних вимог, надав копію заяви від 09.11.2006 року, у якій зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач отримала банківські послуги у вигляді кредитної картки № [NUMBER] з кредитним лімітом 250 гривень до кінця строку дії картки, процентна ставка 36% на рік, порядок погашення: щомісячний платіж в розмірі 7 % від заборгованості шляхом внесення клієнтом коштів чи списання їх з дебетової картки № [NUMBER] (а.с.9). 25.10.2018 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У анкети-заяві зазначено, що відповідач ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. В той же час, анкета-заява містить лише персональні дані відповідача та її підпис, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не вказаний строк повернення кредиту (користування ним), не встановлено кредитний ліміт, не вказана інформація про вид кредитної картки «Універсальна», яку виявила бажання отримати відповідач, та відсутні відомості про отримання такої картки (а.с.76). Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.11.2019 року № 30.1.0.0/2-20190829/449, підписаної представником [PERSON] , відповідач по кредитному договору від 09.11.2006 року отримала картки № [NUMBER] та № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 06.2016 року. Наявність у відповідача вказаних карток підтверджується наданою випискою по рахунках (а.с.42-75). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором відповідача станом на 24.07.2019 року становить 16558 грн. 23 коп., яка складається з: 0 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1904 грн. 32 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 11039 грн. 23 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2350 грн. 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 764 грн. 68 коп. штрафу (процентна складова) (а.с.5-8). Представником відповідача у відзові на позовну заяву заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України) Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв`язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів та пені поза її межами. Сплив позовної давності не припиняє зобов`язання і не є підставою для припинення самого права, а лише позбавляє можливості одержати судовий захист свого порушеного цивільного права за умови заяви сторони у спорі до винесення судом рішення. Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). Такий висновок зробив Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 23.01.2018 року у справі N 444/9519/12-ц), оскільки поза межами строку позовної давності вимоги задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що термін дії перевипущеної картки № [NUMBER] - до останнього дня місяця 06.2016 року. Таким чином, враховуючи, що 09.11.2006 року відповідач отримала кредит (кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки) у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яка має термін дії до останнього дня місяця червня 2016 року, а з позовом до суду банк звернувся 15.08.2019 року, тому з урахуванням передбаченого законом трирічного стоку позовної давності суд приходить до висновку про сплив позовної давності за вимогами банку до [PERSON] про стягнення платежів за кредитом, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, та закінчився 01.07.2019 року. Враховуючи, що представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, приймаючи до уваги перебіг позовної давності щодо повернення кредиту за договором б/н від 09.11.2006 року у повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, та закінчився 01.07.2019 року, а позов який підписаний представником банка 15.08.2019 року, надійшов до суду 16.09.2019 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, ЦПК України, ст. 253, 256, 257, 261, 264, 266-267, 514, 526, 1054 ЦК України, суд,

Outcome: dismissed