Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про відшкодування моральної шкоди,\~мотивуючи позов\~тим,\~що 20.05.2017 року о 17.00 год. в м. Вінниці в салоні тролейбуса №6 відносно позивача кондуктором [PERSON] , що знаходилася при виконанні своїх обов`язків, були висловлені образи брутальними, нецензурними словами. По даному факту відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2017 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено штраф в розмірі 85,00 грн. Внаслідок таких протиправних дій, [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягає в стражданнях, яких він зазнав внаслідок дій кондуктора, які принизили його честь, гідність та порушили його спокій, як громадянина. Захищаючи своє порушене право, позивач змушений був звертатись до відділку поліції та суду, витрачаючи значних зусиль та часу для його відновлення. Усі ці обставини призвели до виникнення у [PERSON] хвилювань та переживань, відчуття втраченої надії, постійної напруги під час користування послугами громадського транспорту, невпевненості в завтрашньому дні, психоемоційна напруга призводила до порушень сну, що негативно відобразилось на його загальному самопочутті. Внаслідок даних обставин фізичне здоров`я позивача також похитнулось, у вигляді зниження імунітету, захисних сил організму, виникнення загальної слабкості, головним болем, підвищення тиску, виникнення різних запальних процесів. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у 34461 грн. з урахуванням розміру загального прожиткового мінімуму на одну особу за кожен місяць завдання душевних страждань, а саме з 26.07.2017 року по 10.04.2018 року. Отже, в результаті протиправних дій позивачу була завдана моральна шкода, тому він змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою суду\~від 18.04.2019\~року дану\~позовну заяву\~було прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження\~в справі\~та визначено,\~що справа\~буде розглядатися\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження\~без виклику\~сторін.\~Відповідачу запропоновано\~протягом п`яти\~днів із\~дня вручення\~даної ухвали,\~подати суду\~заяву із\~запереченнями щодо\~розгляду справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження. Також КП\~«Вінницька транспортна\~компанія» роз`яснено,\~що якщо воно не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, воно має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустило строк з поважних причин. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. На виконання вимог ухвали суду, відповідачем було надіслано суду відзив, зі змісту якого вбачається, що, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Як зазначає у відзиві відповідач, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують обставини, на які він посилається у своїй позовній заяві. Твердження позивача про те, що для захисту його прав, він був змушений звертатись до поліції та суду витрачаючи значні зусилля, не відповідає дійсності, оскільки регулярне і багаторазове звернення до правоохоронних і судових органів є звичайним заняттям позивача. Також позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що інцидент із кондуктором [PERSON] дійсно призвів до виникнення у нього хвилювань, переживань, відчуття втраченої надії, постійної напруги під час користування послугами громадського транспорту, невпевненості в завтрашньому дні, порушення сну, погіршення здоров`я, тощо. [PERSON] не доведено причинного зв`язку між протиправною поведінкою кондуктора та описаними у позовній заяві негативними наслідками. Крім того, позивачем не надано жодного доказу щодо підтвердження розміру заявленої моральної шкоди. Тому відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В зв`язку з надходженням відзиву, позивачем було надано суду відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що його учась в судових засіданнях лише підтверджує його принциповість. Протиправні дії працівника відповідача дійсно несуть непоправну шкоду для нього як публічної особи, громадського діяча та підтверджують позовні вимоги. Враховуючи публічність вчинення образ, йому було нанесено шкоду психологічного характеру. Стосовно розміру моральної шкоди, то вона є розумною та поміркованою. Замість того, щоб принести вибачення, провести відповідну роботу з персоналом, відповідач діє упереджено, намагається уникнути відповідальності за нанесені моральні збитки. Просив позов задовольнити, доводи відповідача відхилити як не обґрунтовані. Відповідач примірник відповіді на відзив отримав, проте у визначений строк, заперечення суду подано не було. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду\~на це,\~суд приходить\~до висновку\~про вирішення\~спору за\~наявними матеріалами\~справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2017 року у справі № 127/13674/17, яка набрала\~законної сили\~і є\~чинною,[PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що ставить 85,00 гривень, а також 320 гривень судового збору в дохід держави. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що 20.05.2017 року о 17.00 годині у м. Вінниці в салоні тролейбуса №6 кондуктор [PERSON] ображала брутальними словами [PERSON] , чим порушувала громадський порядок та вчинила дбірне хуліганство, передбачене ст. 173 КУпАП. Факт вчинення [PERSON] дрібного хуліганства у м. Вінниці в салоні тролейбуса №6 підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , потерпілого [PERSON] [PERSON] висловлювала на адресу [PERSON] нецензурні слова у м. Вінниці в громадському транспорті, а саме в салоні тролейбуса №6, яке є громадським місцем, оскільки громадський транспорт це мережа пасажирського транспорту, яка обслуговує широкий загал. Також зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] працювала кондуктором в Комунальному підприємстві «Вінницька транспортна компанія». Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Отже,\~факт неправомірних\~дій[PERSON] , судом підтверджений. В результаті даних дій було порушено особисті немайнові права позивача. За змістом\~ч.1\~ст.\~1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст.ст.\~22,\~23 ЦК України, особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування.\~Особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів;\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна;\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи.\~Моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною\~ шкодою\~слід розуміти\~втрати немайнового\~характеру внаслідок\~ моральних\~чи фізичних\~страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними\~діями або\~бездіяльністю інших\~осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Враховуючи обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 34461,00 грн., є завищеним. Так, розмір відшкодування має бути співмірним з нанесеною моральною шкодою. Крім того, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. В позовній заяві позивач зазначає, що моральна шкода полягає у стражданнях, яких він зазнав внаслідок протиправних дій кондуктора тролейбуса, зокрема через висловлювання нецензурною лайкою; приниження його честі, гідності та порушення спокою, як громадянина; хвилюваннях та переживаннях; відчутті постійної напруги під час користування послугами громадського транспорту; порушені сну. Також для відновлення порушеного права позивач був змушений звертатись до відділку поліції та суду, що обумовлюється витрачанням певних зусиль та часу. Внаслідок даних обставин фізичне здоров`я позивача також похитнулося, у вигляді зниження імунітету, захисних сил організму, виникнення загальної слабкості, головних болях, підвищення тиску, виникнення різних запальних процесів тощо. Однак,\~слід зазначити,\~що позивачем\~не надано\~жодного доказу\~на підтвердження\~вказаних вище\~фактів, зокрема ним не надано підтвердження про звернення до лікаря з приводу погіршення стану здоров`я внаслідок дій кондуктора тролейбуса. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Слід зазначити, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди (34 461,00 грн.) не відповідає обсягу його страждань внаслідок дій кондуктора тролейбуса. З огляду на вказане вище, суд вважає, що [PERSON] було завдано моральну шкоду на суму 1 000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях; принижені його честі, гідності, а також витрачані часу для звернення в правоохоронні органи за захистом своїх прав. Даний розмір моральної шкоди буде відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Разом з тим, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", зазначено, що в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що звернення позивача до правоохоронних органів є його звичайним заняттям, оскільки перелічені справи не стосуються предмета спору. Крім того, кожна особа має право звернутись до суду чи інших установ за захистом своїх порушених справ. Отже, це є правом особи, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про відшкодування моральної шкоди знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач був звільнений ухвалою суду від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 22,28 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial