Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Державний ощадний банк України" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 21 грудня 2012 року працюючи на посаді інкасатора-водія у філії Волинського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" під час виконання своїх трудових обов'язків, керуючи автомобілем "Форд-Транзит", реєстраційний номер [NUMBER], що належав відповідачу потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. В результаті ДТП отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у виді переломів 3-4 ребер справа із зміщенням, забиття правої нирки, забита рана на 2 пальці правої кисті, струс головного мозку та інші. Вказує, що рішенням суду його виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Позивач зазначає, що внаслідок нещасного випадку, пов'язаного із виробництвом йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та третя група інвалідності. Внаслідок профзахворювання було призначено одноразову допомогу в сумі 10880,00 грн. Позивач зазначає, що внаслідок травми на виробництві йому була завдана моральна шкода, яка полягає у втраті нормальних життєвих звязків, в позбавлені можливості працювати та виконувати звичайну роботу. Профзахворювання постійно нагадує про себе, тому він потребує постійного медикаментозного забезпечення, змушений періодично лікуватись, так як стан його здоровя не покращується. Беручи до уваги характер та ступінь моральних страждань заподіяних йому внаслідок профзахворювання, його тривалість та спосіб заподіяння, та те, що у працездатному віці втрата здоров'я призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків, він, виходячи із характеру душевних страждань та із засад розумності і справедливості, просить присудити до стягнення в його користь з відповідача моральну шкоду в сумі 640 000,00 гривень., та стягнути судові витрати по оплаті судого збору в розмірі 640,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав наведених у письмовому запереченні. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді інкасатора-водія у філії Волинського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України". При виконаннітрудових обов'язків, керуючи автомобілем "Форд-Транзит", реєстраційний номер [NUMBER], що належав відповідачу потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у виді переломів 3-4 ребер справа із зміщенням, забиття правої нирки, забита рана на 2 пальці правої кисті, струс головного мозку та інші. Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2015 року, який набрав законної сили 23 листпада 2015 року [PERSON] у пред'явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнано не винним та виправдано через відсутність в його діянні складу кримінального правопорушення (а.с.6-16). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 21 грудня 2012 року відсутня. Із акту форми Н-5 проведення додаткового спеціального нещасного випадку, що стався 21.12.2012 року о 12 год. 45 хв. у філії Волинського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", від 15.11.2016 року затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Київській області від 16.11.2016 року встановлено, що нещасний випадок з інкасатором-водієм сектору інкасації коштів та перевезення цінностей (м. Нововолинськ) відділу інкасації коштів та перевезення цінностей філії-Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" [PERSON] пов'язаний з виробництвом (а.с.42-45). Із акту №2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Київській області від 16.11.2016 року встановлено, що нещасний випадок з [PERSON] пов'язаний з виробництвом (а.с.46-47). Згідно висновку експерта №17 (а.с.25-27) у позивача [PERSON] виявлено тілесні ушкодження: переломи ІІІ-ІУ ребер справа із зміщенням; синець в правій поперековій ділянці, забиття правої нирки кровоподтьочність в ділянці проекції правої глубокої кістки; забита рана на ІІ пальці правої кисті; струс головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно копії довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати профпрацездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ВЛН №0006456 [PERSON] встановлено з 30.12.2016 року 40 відсотків втрати професійної працездатності (а.с.28). Згідно копії довідки МСЕК №254983 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, протипоказана робота в шкідливих, небезпечних умовах з фізичним перевантаженням (а.с.28 зі звороту). Із постанови №0315/3365/3365/6241 від 25.01.2017 року Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати встановлено, що потерпілому [PERSON], який перебуває на обліку з 30 грудня 2016 року, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що сталось 21 грудня 2012 року, призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1284,34 грн., з проведенням виплат з 30 грудня 2016 року по 17 січня 2018 року включно та донарахуванням щомісячних виплат за грудень 2016 року в розмірі 82,86 грн. (а.с.62). Із постанови №0315/3365/3365/6241 від 25.01.2017 року Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності у разі настання права на страхові виплати після 01.01.2015 року встановлено, що потерпілому [PERSON], який перебуває на обліку з 30 грудня 2016 року, має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що сталось 21 грудня 2012 року, призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 10880,00 грн. (а.с.63). Нормами Конституції України, зокрема ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім того у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами) визначено, що за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, тощо) володіє транспортним засобом. В судовому засіданні встановлено, що водій транспортного засобу "Форд-Транзит", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] під час скоєння ДТП перебував в трудових відносинах із ПАТ "Державний ощадний банк України" працюючи на посаді інкасатора-водія у філії Волинського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України", а тому відповідач ПАТ "Державний ощадний банк України" має нести цивільно-правову відповідальність в силу вимог ч.1 ст.1172 ЦК України, де передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримав трудове каліцтво, йому встановлена третя група інвалідності та 40 відсотків втрати професійної працездатності (а.с.28 та а.с.28 зі звороту). Судом встановлено, що [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях, їх постійній тривалості, останній відчуває себе неповноцінною людиною, у зв'язку із ушкодженням здоров'я на виробництві відчуває себе обмеженим у реалізації своїх життєвих планів, забезпечення своєї сім'ї, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації повноцінного життя. Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов'язку доказування своєї невинуватості. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Вищенаведені обставини дають суду підстави вважати, що діями відповідача ПАТ "Державний ощадний банк України" який не забезпечив безпечні умови праці заподіяно позивачу [PERSON] моральну шкоду, яка виразилась у наступному: позивач отримав трудове каліцтво, зазнав фізичних та моральних страждань, які переносить і по теперішній час, життя позивача зазнало суттєвих змін. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які вона зазнає. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Той факт, що моральна шкода у зв'язку з трудовим каліцтвом на теперішній час не відшкодована позивачу [PERSON] підтверджено в судовому засіданні дослідженими матеріалами справи. Отже, спір з приводу відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди у зв'язку з трудовим каліцтвом раніше не був предметом судового розгляду. Відповідно до роз'яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача [PERSON]підлягає до стягнення з ПАТ "Державний ощадний банк України" 50000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві. Крім того позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, до стягнення з ПАТ "Державний ощадний банк України" на користь [PERSON] підлягає 800,00 грн. судових витрат, а саме за надання правової допомоги, із розрахунку, що є пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та підтверджується документально (а.с.1, 67-68).

Outcome: approved