Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, оскільки спільне життя у них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї є неможливим. Шлюбні відносини припинені з квітня 2017 року. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач відмовляється добровільно забезпечувати дітей просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічним викладеним в позові. Просить такий задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти розірвання шлюбу. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів покликався на письмовий відзив, згідно якого просить стягувати із відповідача 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, оскільки у нього існують кредитні зобов"язання та він проживає із матір"ю, що є пенсіонером, розмір пенсії якої є мінімальним. Просить суд врахувати вказані обставини при прийнятті рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.11.2007 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Карівською сільською радою Сокальського району Львівської області , актовий запис №9 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із квітня 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинено. Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1ст.110 СК України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України , особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача , а відтак, шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у судовому порядку. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем, оскільки відповідач офіційно не працює на даний час. При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, майновий стан відповідача, стан його здоров'я наявність у нього кредитних зобов"язань, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 3500 грн. щомісячно, із розрахунку по одному прожитковому мінімуму на кожного із дітей відповідно до їх віку. При цьому, суд бере до уваги, що на доньку [PERSON], [INFO] стягується сума в розмірі - 1944 грн., що становить прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років та на сина [PERSON], [INFO] - 1559 грн., як дитини до 6 років. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дітей. Судові витрати стягнути із відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: partial