Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

23 грудня 2015 року (відповідно до поштового штемпеля) позивач уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між публічним акціонерним товариством «Укрбізнесбанк» (далі-позивач) та [PERSON] (далі- відповідач) був укладений кредитний договір № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року. Відповідно до договору банк надав позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит на споживчі цілі у сумі 70000 грн. строком з 16 березня 2012 року по 15 березня 2014 року зі сплатою 15 % річних. Проценти відповідачу нараховуються за кожний календарний день по методу «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році. 18 лютого 2013 року між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору №ДРМ-10 від 16 березня 2012 року, відповідно до умов якої банк надав позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит на споживчі цілі у вигляді поновлюваної кредитної лінії у сумі 113 000 грн., строком з 16 березня 2012 року по 15 квітня 2015 року. 16 березня 2012 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобовязався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року. 18 лютого 2013 року була укладена додаткова угода до договору поруки. ПАТ «Укрбізнесбанк» свої зобовязання за кредитним договором виконало у повному обсязі, але відповідач не виконав належним чином свої зобовязання в частині дотримання графіку погашення заборгованості за кредитним договором Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань по сплаті кредиту станом на 04 грудня 2015 року утворилася заборгованість, яка складає 75410,68 грн. 23 липня 2015 року банк направляв відповідачам письмову вимогу, в якій просив сплатити заборгованість по кредитному договору та виконати вимогу у наступні строки: позичальнику протягом тридцяти днів; поручителю протягом 35 днів. Вимога банку з боку відповідачів залишена без уваги. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року станом на 04 грудня 2015 року у розмірі 75410,68 грн. на користь ПАТ «Укрбізнесбанк» та судовий збір 1 218 грн. 00 коп. У відкрите судове засідання позивач не зявився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 55,65). У відкрите судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, причину неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року (а.с.4-5). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.1.1 договору банк зобовязується надати позичальнику в тимчасове користування довгостроковий кредит, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити комісії банку і проценти за користування кредитом в порядку і на умовах, встановлених даним кредитним договором (а.с.4). Відповідно п.1.2 кредитного договору сума кредиту, що надається, становить 70000,00 грн. (а.с.4). Відповідно до п.1.3 кредитного договору кредит надається з 16 березня 2012 року до 15 березня 2014 року (а.с.4). Пунктом 1.5 кредитного договору вказано, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,00% річних без ПДВ. Проценти нараховуються за кожний календарний день по методу «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році (а.с.4). Відповідно до п. 3.1 договору передбачено, що кредит, наданий за даним договором забезпечується заставою автотранспорту, порукою фізичної особи (а.с.4). Відповідно до п.4.2 договору зазначено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за договором (кредит, проценти за користування кредитом, суми комісії) у строки, визначені графіком і договором (а.с.4). Відповідно до п.4.3 кредитного договору позичальник зобовязується сплатити банку: щомісячно, не пізніше дати погашення, вказаної у графіку, комісію за супровід кредитного договору у розмірі 294,00 грн. (а.с.4). Пунктом п.4.4 кредитного договору передбачено, що у разі виникнення простроченої заборгованості (відповідно до п.5.3) позичальник сплачує банку 30 % річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення (а.с.4). Відповідно п.4.7 договору позичальник зобовязується повністю виконати усі зобовязання за договором не пізніше 15 березня 2014 року (а.с.4). Відповідно до п.6.1 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або невчасного виконання зобовязань, зазначених у п.4.7 договору, за відсутності додаткової угоди про відстрочення, вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості за даним договором (а.с. 4, зв. стор.) Пунктом 6.3. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення та повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом , комісій, неустойок і збитків у випадку: - непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску по кредиту згідно графіку; - недотримання умов кредитного договору та інших умов …. (а.с.4, зворот. стор.). Позичальник зобовязаний протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, спалити проценти, комісії, неустойку, передбачені цим договором. Додатковою угодою від 18 лютого 2013 року між сторонами були внесені зміни до кредитного договору № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року, сума кредиту склала 113000,00 грн., термін погашення кредиту склав з 16 березня 2012 року по 15 квітня 2015 року, щомісячна комісія за супровід кредитного договору склала 644,10 грн., остаточний строк погашення кредиту 15 квітня 2015 року (а.с.7). Банк виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] суми кредиту, а позичальник свої зобовязання не виконав належним чином. Станом на 04 грудня 2015 року заборгованість за кредитним договором № № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року складає 75410,68 грн., з яких: - сума заборгованості по кредиту - 47798,79 грн.; - сума заборгованості за відсотками 13027,17 грн.; - сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії 7729,20 грн.; - штраф 6855,52 грн. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року. 16 березня 2012 року між ПАТ «Український бізнес банк» [PERSON] укладений договір поруки (а.с.17). Пунктом 1.1 договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується відповідно до цього договору нести солідарну відповідальність перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року, укладений між банком та [PERSON] (а.с.17). Пунктом 4.1 договору поруки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники (а.с.17). 18 лютого 2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» [PERSON] укладена додаткова угода, відповідно до умов якої строк погашення кредиту встановлений 15 квітня 2015 року (а.с.18). 23 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] направлено вимогу, відповідно до якої необхідно виконати зобовязання за Кредитним договором (а.с.25-28). Станом на 04 грудня 2015 року відповідачі не виконали вимоги. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги про повернення відповідачами кредиту, оскільки вони прострочили строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, та сплати відсотків та комісії є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення дій з реалізації прав та обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання це реально існуючі право відносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Сторони (боржник і поручитель) первинно взяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15 квітня 2015 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов'язання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Аналіз частини 4 статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-436цс15 від 23 грудня 2015 року. Остаточне виконання зобовязання за кредитним договором відповідач [PERSON] повинен був здійснити не пізніше 15 квітня 2015 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. Вимогу до поручителя [PERSON] про виконання нею солідарного з боржником зобовязання за договором повинно було предявлено в судовому порядку в межах строку дії договору поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання кредитного договору, тобто до 15 жовтня 2015 року. В зазначений строк позивач не звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу з [PERSON] Тому суд вважає, що порука, надана [PERSON] 16 березня 2012 року, є припиненою, і з неї не підлягає примусовому стягненню заборгованість за кредитним договором № ДРМ -10 від 16 березня 2012 року, укладеним між ПАТ «Укрбізнесбанк» та [PERSON] Крім цього, відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту 11 якого було включено м. Дружківку Донецької області. На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, у м. Дружківці Донецької області. Суд встановив, що відповідач [PERSON] на момент початку антитерористичної операцій і до теперішнього часу зареєстрований на території, де вона проводилась, зокрема, у м. Дружківці Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та відповіді на ухвалу суду (а.с. 68-69) суд встановив, що штраф за невиконання умов кредитного договору нарахований після 14 квітня 2014 року, а тому підлягає застосуванню ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Суд вважає, що нарахування позивачем штрафу з 14 квітня 2014 року є безпідставним, а тому він не підлягає стягненню з відповідача. Стягненню підлягає сума заборгованості по кредиту - 47798,79 грн., сума заборгованості за відсотками 13027,17 грн., сума заборгованості по сплаті щомісячної комісії 7729,20 грн., в загальній сумі 68555,16 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (91%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 1108,38 грн. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial