Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється спадкоємцем за законом після смерті [INFO] року його рідного діда [PERSON]. До складу спадщини після його смерті входить надане йому, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], право постійного користування земельною ділянкою площею 0,65 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в межах Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивач не може, оскільки не має правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку. У зв'язку з чим просить суд визнати за ним, [PERSON], право постійного користування на земельну ділянку площею 0,65 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER]. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Від Брідоцької сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Матеріалами справи встановлено, факт смерті [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 1, також, що згідно Державного акту на право постійного користування землею серія [NUMBER] від 15.04.2002 року на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Брідоцької сільської Ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області від 27.02.2001 року, земельна ділянка площею 0,65 га в межах Брідоцької сільської ради надана [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства(а.с.7). Позивач [PERSON] є внуком померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] та є його спадкоємцем згідно закону. Згідно постанови нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 13.09.2016 року [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено, в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже в порядку спадкування може передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Померлий набув право користування земельною ділянкою для ведення особистого підсобного господарства відповідно до діючого на час прийняття рішення законодавства, а саме ст. 7 Земельного кодексу України в редакції 1990 року. В якій вказано, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського(фермерсього) господарства, особистого підсобного господарства. Згідно ст. 48 Земельного кодексу України в редакції 1990 року земля сільськогосподарського призначення передається у власність і надається у користування: громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. Стаття 141 ЗК України містить вичерпний перелік підстав припинення право користування земельною ділянкою. Смерть особи - користувача земельної ділянки не є підставою припинення на право користування земельною ділянкою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про особисте селянське господарство» ведення особистого селянського господарства припиняється в разі, зокрема: якщо не залишилось жодного члена господарства або спадкоємця, який бажає продовжити його ведення. Таким спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON]. Пунктом 6 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції 2001 року встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Абзацом 11 пункту 5.3 Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 зазначено, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установленому законодавством порядку станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Тобто, вище згаданим Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 року положення пункту 6 визнано неконституційним та скасовано в частині зобов'язання переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди. Частиною 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" визначено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. В пункті 10 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Про зазначене також підтвердив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" пункт 3.5. Оскільки спадкодавець за життя набув право постійного користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського(підсобного) господарства площею 0,65 га, то відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України таке право не втрачається і може бути передане у спадок, у звязку з тим, що позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON], право користування земельною ділянкою, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилось внаслідок його смерті, також входить до складу спадщини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved