Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що [INFO] року помер її батько [PERSON], [INFO], уродженець міста Горлівка Донецької області. Після смерті батька відкрилась спадщина, у зв'язку з чим заявниця почала збирати правовстановлюючі документи свого батька та з'ясувала, що до теперішнього часу не зберігся оригінал свідоцтва про народження її батька. Заявниця в поданій заяві зазначає, що відповідно до вимог діючого законодавства України єдиним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, який може видати повторне свідоцтво про народження є Горлівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, де народився її батько та де зберігається відповідний актовий запис про його народження. При цьому, місто Горлівка Донецької області починаючи з 14 квітня 2014 року є тимчасово окупованою територією. На теперішній час їй необхідно встановити факт народження її батька [PERSON] для подальшого оформлення спадкових прав. За викладених обставин, заявниця в поданій заяві просить суд встановити факт народження її батька [PERSON], [INFO] року, а саме встановити, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Горлівка Донецької області і його батьками записані: батько - [PERSON], росіянин, мати - [PERSON], українка. В поданій заяві заявник зазначає зацікавленою особою Попаснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області, але ніяким чином не обгрунтовує, чому саме Попаснянський районний віддл ДРАЦС є зацікалвною особою в даній справі. До початку розгляду справи по суті заявник надала заяву про розгляд справи у її відсутність, свою заяву підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Попаснянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Луганській області - в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо поданої заяви не надавав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Предметом поданої заяви є вирішення питання встановлення факту народження особи. Вирішення зазначених питань регулюється положеннями ЦПК України та положеннями Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року . У відповідності до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до статті 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до положень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ст.294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. А так, відповідно до положень ст.12,81, ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Із наданих заявником письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Із наданої заявником копії паспорта зазначено, що вона є [PERSON], [INFO], копією свідоцтва про народження вона у дівочості записана російською мовою «[PERSON], [INFO]", де батьком російською мовою записаний «отец [PERSON]», копією свідоцтва про шлюб у 1983 році заявниця у дівочості "[PERSON]" зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про смерть від 17.05.2018 р. серія [NUMBER] батько заявниці [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10). При тім, в поданій заяві заявниці зазначає, що у неї не зберіглося свідоцтво про народження свого померлого батька, зазначаючи що воно напевно було втрачено. А так, аналізуючи зміст наданих заявницею письмових доказів, враховуючи вимоги законодавства щодо встановлення факту народження, суд зазначає, що встановлення факту народженя при обставинах, які заявниця покладає в обгрунтування поданої заяви - взагалі не передбачено законодавством, оскільки, факт народження особи в певний час, відповідно до положень ст.315 ЦПК України - може бути встановлений судом тільки у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. При тім, заявниця не надала суду відповідних доказів щодо неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження свого батька або того, що заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення ( хоча в даному випадку заявниця не зверталась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення), що визначено положеннями Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року на виконання вимог ст.315 ЦПК України. Суд також зазначає, що посилання заявника на так звані «намібійські винятки» - суд вважає хибним, тому що так звані «намібійські винятки», які згадуються у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії - містять посилання на те, що суд у виняткових випадках може прийняти як доказ документи, видані окупаційною владою у сукупності з іншими доказами, застосувавши це до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів для осіб, які проживають на такій (тобто окуповані) території. В даному випадку заявник не проживає на окупованій території. До цього, ж, відповідно до листа ВССУ від 15.04.2016 року «Щодо застосування застосування положень статті 257-1 Цивільного процесуального кодексу України» було визначено, що використання як доказів документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, (саме з урахуванням висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), та ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) - можливо, тільки при вирішення справ на підтвердження факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України (в окремому провадженні) в порядку, передбаченому ст..257 - КПК України, як виняток та у сукупності із іншими доказами. В даному випадку батько заявниці (згідно її заяви) народився у 1928 році, що є протиріччям щодо часу визначення окупованих території України, а саме: окуповані території України були визнані Постановою Верховної Ради України 17 березня 2015 року № 254-УІІІ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", в зв'язку із захопленням окремих територій України незаконними збройними формуваннями і тому посилання заявника на те, що вона має підстави для звернення до суду із дійсною заявою є неправильим і заявниця трактує поняття " факт народження на окуповаій території" на свою користь. При таких обставинах суд вважає заявницею не доведено вимоги поданої заяви і тому її заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed