Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

23 квітня 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних, пені та 3 відсотки річних. Як підставу позову представник позивача зазначає, що [INFO] приблизно о 17 годині 33 хвилини на 293 км автодороги Київ-Одеса, поблизу смт. Криве Озеро мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «RANGE ROVER», реєстраційний номерний знак [NUMBER] допустив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «RANGE ROVER», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу № [NUMBER] у ПрАТ «СК Універсальна». Відповідно до п.2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 23.01.2020 року на ПрАТ «СК «Універсальна» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - [PERSON] . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 50076 грн. - моральної шкоди, 8160 грн. - витрат на поховання. 16.03.2020 року ПрАТ «СК «Універсальна» проведено часткову виплату страхового відшкодування матері загиблого [PERSON] , а саме виплачено 29118 грн., що становить 50% від заявленої суми моральної шкоди та від суми витрат на поховання. В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик послався на наявність провини велосипедиста [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув. Вважає, що вказана відмова у виплаті 50% страхового відшкодування є необґрунтованою, так як [PERSON] керував велосипедом, який не є джерелом підвищеної небезпеки, адже його експлуатація є повністю контрольованою, а ознаками джерела підвищеної небезпеки є неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди. Згідно ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди за кількістю таких осіб. У постанові про закриття кримінального провадження від 30.01.2020 року, яке було зареєстроване за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди, інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди - відсутня. Вважає, що відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу - ПрАТ «СК «Універсальна» в повному обсязі. Тому, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 25038 грн. 00 коп. моральної шкоди, 4080 грн. 00 коп. витрат на поховання, 461 грн. 43 коп. пені, 69 грн. 40 коп. - три відсотки річних, а також 9000 грн. судових витрат. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, згідно якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, так як дії [PERSON] безпосередньо перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, а саме [PERSON] порушив п.2,9 «а», п. 6.2 та п. 6.6 ПДР: перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, здійснював перехід дороги на велосипеді, який не був обладнаний світлоповертачами: спереду білого кольору, по боках - оранжевого кольору, без ліхтаря позаду, що робити категорично заборонено. Приймаючи до уваги викладене, відповідачем було прийнято рішення про зменшення суми відшкодування на 50%. Крім того, вважає, що витрати на правову допомогу документально не обґрунтовані, а тому задоволенню також не підлягають. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечуються, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). [PERSON] , [INFO] являлась його матір`ю (а.с. 7). Як слідує з з постанови від 30 січня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12019150000000616 від 24.11.2019 за ч.2 ст. 286 КК України, причиною смерті потерпілого є ДТП. У вказаній постанові встановлено, що [INFO] приблизно о 17 годині 33 хвилини на 293 км автодороги Київ-Одеса, поблизу смт. Криве Озеро мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «RANGE ROVER», реєстраційний номерний знак [NUMBER] допустив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. При проведенні судової експертизи в крові трупа виявлено етанол в концентрації 3,49 %, що у живої людини може відповідати сильному ступеню сп`яніння. В результаті зроблений висновок, що в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали стало порушення велосипедистом [PERSON] п.2,9 «а», п. 6.2 та п. 6.6 ПДР: перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, здійснював перехід дороги на велосипеді, який не був обладнаний світлоповертачами: спереду білого кольору, по боках - оранжевого кольору, без ліхтаря позаду, що робити категорично заборонено. Сторонами не заперечується, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який рухався на автомобілі марки «RANGE ROVER», реєстраційний номерний знак [NUMBER] було застрахована у відповідача, що підтверджується полісом № АМ8443367 (а.с. 5). За результатом розгляду заяви позивача від 23.01.2020 року відповідачем було виплачено відшкодування в сумі 25038 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також 4080 грн. - витрати на поховання. Як підставу для виплати Ѕ частини страхового відшкодування відповідач у своєму листі посилається на приписи п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому поділив суму відшкодування на 2 у зв`язку з наявністю вини велосипедиста у його смерті. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: П. 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. п. 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. П. 27.5. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. При цьому у частині третій статті 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Аналіз положень ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у системному зв`язку з положеннями ч.3 ст.1193 ЦК України дозволяє суду дійти висновку, що вина потерпілого не враховується при відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання, в тому числі і при здійсненні страхових виплат передбачених ст.27 Закону. Отже не підлягає до застосування до спірних правовідносин положення п.36.3 ст.36 Закону, відповідно до яких у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, оскільки шкода пов`язана зі смертю потерпілого відшкодовується в незалежності від його вини. На переконання суду, положення п.36.3 ст.36 Закону стосується випадку передбаченому у ч.2 ст.1188 ЦК України, в якій зазначено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто, положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів). Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не зміг вчасно зупинитися в результаті виходу потерпілого на проїзну частину. Оскільки законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, вона, на думку суду, повинна відшкодовуватися у повному обсязі. Отже, відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати належної позивачу на 2, а тому є всі підстави для стягнення з нього недоплаченої страхової виплати. Підсумовуючу вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно застосував при розрахунку та виплаті страхового відшкодування позивачам положення п.36.3 ст.36 Закону, а тому на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування в сумі 25038 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також 4080 грн. витрат на поховання. З приводу стягнення на користь позивача пені та 3 відсотків річних суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, позивач просить стягнути з відповідача згідно наданого розрахунку 461 грн. 43 коп. пені та 69 грн. 40 коп. три відсотки річних. Вказаний розрахунок не спростований, ґрунтується на законі, а тому вказані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно детального опису про надані послуги адвокатом, розмір наданих послуг становить 9000 грн. (аналіз документів, написання позовної заяви, написання відповіді на відзив щодо позовної заяви, представництво інтересів в суді). Згідно квитанції № ПН1049921 [PERSON] сплатила за юридичні послуги адвокату [PERSON] 9000 грн. Вказані витраті обґрунтовані, документально підтверджені, а тому підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Оскільки позивач при зверненні до суду була звільненна від сплати судового збору, з відповідача на користь держави, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved