Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк, позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся до суду з вищезазначеним позовом. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.3, 15, 107, 110 ЦПК України, статями 5, 14 ЗУ "Про захист персональних даних", ст. 6 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК": заборгованість у розмірі 132577.33 грн. за кредитним договором № б/н від 15 березня 2012 року, яка складається з наступного: 1410, 50 грн. - заборгованість за кредитом; 8039, 34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700.00 заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 607, 49 грн. - штраф (процентна складова), судові витрати у розмірі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 березня 2012 року [PERSON] (далі - Відповідач) року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://ргіvatbank.uа/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://ргіvatbank.uа/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Умовами та правилами надання банківських послуг". Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що всупереч вищезазначеним нормам цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту не дотримався, тим самим порушив істотні умови кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 31 жовтня 2015 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 13257,33 грн. за кредитним договором № б/н від 15 березня 2012 року, яка складається з наступного: 1410, 50 грн. - заборгованість за кредитом; 8039, 34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700.00 заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 607, 49 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 статті 551 ЦК України\~надає суду право оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З встановлених обставин справи та досліджених доказів вбачається, що заборгованість відповідача по сумі основного боргу - 13257,33грн., сума штрафів 3807, 49 грн., тобто, значно перевищує розмір заборгованості відповідача по основному боргу за договором позики, а тому є всі підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки до 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у розмірі вартості сплаченого судового збору розміром 1378,00 грн. На підставі ст. ст. 509, 516, 525, 530, 611, 612, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved