Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначило, що 16 квітня 2016 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н [NUMBER] , рухалася по вул. Набережна перемоги в м. Дніпро, де в районі е/о № 13 допустила наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину зліва на право відносно руху автомобіля, внаслідок чого останній загинув на місці пригоди. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23 серпня 2016 року в умовах місця події, водій автомобіля «Фольксваген» [PERSON] не мала технічної можливості запобігти вказаній ДТП своєчасним застосуванням екстренного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При цьому інформація щодо наявності умислу потерпілої чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. Позивач зазначає, що відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до інформації МТСБУ на момент ДТП [PERSON] не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь представника потерпілого - страхове відшкодування в сумі 17 400 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 07 березня 2019 року. Факт виплати підтверджується платіжним дорученням № 966374. Отже, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ, посилаючись на вимоги п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ч. 1 ст. 1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь 17 400 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалась та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2016 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н [NUMBER] , рухалася по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро, де в районі е/о № 13 допустила наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину зліва на право відносно руху автомобіля, внаслідок чого останній загинув на місці пригоди. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23 серпня 2016 року в умовах місця події, водій автомобіля «Фольксваген» [PERSON] не мала технічної можливості запобігти вказаній ДТП своєчасним застосуванням екстренного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При цьому інформація щодо наявності умислу потерпілої чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. Позивач зазначає, що відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у даній дорожньо-транспортній пригоді покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода. В силу вимог частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначається в позові МТСБУ, за інформацією останнього на час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 07 березня 2019 року представник потерпілого звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до наказу № 5570 від 06.06.2019 року МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] з фонду захисту потерпілих у рахунок відшкодування шкоди 17 400 грн. Згідно з платіжним дорученням № 966374 від 07.06.2019 року МТСБУ перерахувало [PERSON] відшкодування у вищевказаному розмірі. Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільним кодексом України. Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4). Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3). Частиною 3 ст. 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання не підлягає застосуванню до спірних правовідносин положення п.36.3 ст.36 Закону, оскільки шкода пов`язана зі смертю потерпілого відшкодовується в незалежності від його вини. А тому, відсутність вини та закриття кримінального провадження щодо водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Регулювання діяльності та здійснення регламентних виплат МТСБУ здійснюються відповідно до розділу IV Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Згідно з п.п. "а"п. 41.1 ст. 41 даного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, сплативши відшкодування представнику потерпілого [PERSON] , МТСБУ набуло право зворотної вимоги в порядку регресу до винної особи, якою в даному випадку є відповідач, у розмірі виплаченого відшкодування в розмірі 17 400 грн. відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Враховуючи, що відповідачем такі витрати позивачу в добровільному порядку до теперішнього часу не відшкодовані, суд вважає, що позов є обґрунтованим та з відповідача на користь МТСБУ необхідно стягнути витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 17 400 грн. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved