Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 18.03.2009 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 7400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пізніше процентна ставка за користування кредитом збільшилась до 34,80% річних, а потім до 43,20% річних. Відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.09.2015 року у сумі 23 268 грн. 16 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8985 грн. 41 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 12019 грн. 06 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 679 грн. 49 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), та у сумі 1084 грн. 20 коп. - штраф (процентна складова). У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. 2. У судовому засіданні представник позивача Лещенко Д.Ю., що діє на підставі довіреності №9589-К-О від 10.11.2017 року (а.с.142) підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити. 3. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнала частково, навела доводи, аналогічні доводам викладеним у відзиві на позовну заяву від 17.05.2018 року (а.с.69-70), відповідно до якого, зазначила, що оскільки вона на теперішній час зареєстрована у [ADDRESS], тобто на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 - VII від 02.09.2014 року, у зв'язку з чим, вважає,що Банк повинен був не нараховувати або скасувати їй нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з неї пені в розмірі 679,49 грн., які нараховані за період після 14.04.2014 року, вважає, що задоволенню не підлягають. Виходячи з зазначених підстав, також вважає, що задоволенню не підлягають й вимоги про стягнення з неї суми заборгованості по штрафу відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі - 500,00 грн. та 1084,20 грн. Крім того, вважає, що збільшення відсоткової ставки відбулося в односторонньому порядку банком без її згоди. Тому, вважаю, такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з неї заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, вона має сплатити банку заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом не з розрахунку 34,80% річних та 43,20% річних , оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без її згоди є незаконною, а з розрахунку 30,00 % річних, як було обумовлено на час укладення кредитного договору між нею і банком. Таким чином, позовні вимоги визнає частково та не заперечує проти стягнення з себе на користь банку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.03.2009 року станом на 30.09.2015 року у розмірі 13430 грн. 21 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 8985 грн. 41 коп. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 4444 грн. 80 коп. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. 17.07.2018 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив за №20180615/4945 (а.с.88-92), відповідно до якої представник позивача зазначив, що доводи відповідача необґрунтовані, просить суд задовольнити позовні вимоги. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 5. Процесуальні дії по справі не проводились. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 18.03.2009 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 7400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-8). 7. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.03.2009 року, вбачається, що за відповідачем станом на 30.09.2015 року наявна заборгованість у сумі 23268 грн. 16 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8985 грн. 41 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 12019 грн. 06 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 679 грн. 49 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), та у сумі 1084 грн. 20 коп. - штраф (процентна складова). (а.с.134-135). Крім того з зазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем протягом дії кредитної картки збільшувалась процентна ставка за користування кредитом у період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року у розмірі 34, 80% річних та з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року до 43,20 % річних. 8. Згідно з зареєстрованою 14.06. 2018 року новою редакцією Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв'язку з зміною типу акціонерного товариства, Банк змінив своє офіційне найменування з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», скорочено офіційне найменування банку - АТ КБ «ПриватБанк». V. Оцінка суду. 9. Вирішуючи питання про стягнення суми заборгованості за кредитом, суд приходить до наступного висновку. 10. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 11. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 12. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. 13. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. 14. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. 15. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. 16. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість відповідача за тілом кредиту в сумі 8985 грн. 41 коп. станом на 30.09.2015 року повністю обґрунтована та підлягає задоволенню. 17. Вирішуючи питання стосовно стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів та пені, суд виходить з наступного. 18. Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. 19. У відповідність до статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки в тому числі осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. 20. Згідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року з населених пунктів визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де провадилась антитерористична операція. 21. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII вбачається, що цей Закон набирає чинності з дня наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Розпорядженням від 30.10.2014 № 1053-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Підпунктом 23 пункту 1 цього розпорядження місто Слов'янськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася АТО. 02.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, та визнання такими, то втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність:розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України" від 30.10.2014 №1053. Вищевказаним розпорядженням затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час. 22. Указом Президента України №116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» (додається, для службового користування). Проте у назві Указу не йдеться про завершення АТО, а текст його не оприлюднений. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що Закон № 1669-VII втратив чинність, оскільки ним прямо визначено, що він втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції та його дія поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. 23. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору та на теперішній час, зареєстрована у м Слов'янську Донецької області, що підтверджується копією Паспорта громадянина України (а.с.147), суд приходить до висновку, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв'язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року. 24. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості за договором, заборгованості з пені станом на 14 квітня 2014 року не існує. 25. Вимога ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ за період з 14 квітня 2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. 26. Стосовно розрахунку АТ КБ «Приватбанк» щодо доведеності розміру заборгованості за процентами за користування кредитом, то повністю з даним розрахунком суд погодитися не може, з огляду на наступне. 27. Так, відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. 28. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 29. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. 30. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 31. В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору сторони домовились про сплату відповідачем процентів у розмірі 30,00 % на рік, що сторонами не оскаржується. Однак, протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період: - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,80 % річних; - з 01 квітня 2015 року по 30.09.2015 року - 43,20 % річних. 32. Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). 33. Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 34. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" від 12 грудня 2008 року N 661-VI (далі - Закон N 661-VI), який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено статтею 1056-1, частиною другою якої передбачено, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведена редакція статті 1056-1 ЦК України була чинною до 16 жовтня 2011 року. Законом України 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», що набрав чинності 16 жовтня 2011 року стаття 1056-1 ЦК України викладена у новій редакції, зокрема, частинами 1-3 цієї статті визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом N 661-VI. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові № 6-2355цс15 від 16 грудня 2015 року. 35. Судом встановлено, що збільшення АТ КБ «Приватбанк» процентної ставки за користування відповідачем кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог вказаної норми. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь які угоди щодо цього. 36. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника, тому такі дії АТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. 37. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом не з розрахунку 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 30,00 % річних, як було обумовлено сторонами на час укладення кредитного договору. 38. В судовому засіданні встановлено, що станом на 31.08.2014 року заборгованість за відсотками нарахована вірно в розмірі 1498,10 грн. 39. В той же час, починаючи з вересня 2014 року суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по відсоткам, виходячи з такої формули: (сальдо заборгованості х 30,00 % : 360 х кількість днів у місяці). Виходячи з наведеної формули, заборгованість за процентами становить: вересень 2014 року - 209 грн. 24 коп., жовтень 2014 року - 224 грн. 22 коп., листопад 2014 року - 221 грн. 72 коп., грудень 2014 року - 237 грн. 12 коп., січень 2015 року - 237 грн. 49 коп., лютий 2015 року - 214 грн. 51 коп., березень 2015 року - 232 грн. 12 коп., квітень 2015 року - 224 грн. 64 коп., травень 2015 року - 232 грн. 12 коп., червень 2015 року - 224 грн. 64 коп., липень 2015 року - 232 грн. 12 коп., серпень 2015 року - 232 грн. 12 коп., вересень 2015 року - 224 грн. 64 коп., Сума заборгованості по відсоткам за даний період становить 2946 грн. 70 коп., а загальна сума заборгованості по відсотках становить 4444 грн. 80 коп. 40 Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитом у розмірі 8985 грн. 41 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 4444 грн. 80 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 41. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 703 грн. 02 коп., що пропорційна сумі задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial