Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

28.01.2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина на час навчання. В позові позивач посилалася на те, що від спільного проживання з відповідачем в період з 1994 року по 1996 рік вона народила сина [PERSON], [INFO], який навчається у Таврійському державному агротехнологічному університеті, знаходиться на її утриманні і вона несе витрати, пов'язані з навчанням: проїзд до 344 грн. на місяць, харчування 1400 грн. щомісяця, 50 грн. на канцтовари, кошти на придбання взуття та одягу 400 грн. щомісяця, за проживання в гуртожитку 2180 грн. на рік, вона працює і отримує заробітну плату 946 грн., відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але не надає її, прохає стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином 23 років. 27.02.2014 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на позов, в яких посилався на те, що позивач подала позов через кілька днів після досягнення сином повноліття, не звернулася до нього в досудовому порядку, у нього є спільна донька з іншою жінкою, у якої є ще двоє дітей, він не має постійного прибутку, земельна ділянка раніше здавалася в оренду, термін навчання сина закінчується у 2017 році до виповнення сину 23 років, прохає в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, від спільного проживання з відповідачем в пперіод з 1994 року по 1996 рік вона народила сина [PERSON], [INFO], який навчається у Таврійському державному агротехнологічному університеті, знаходиться на її утриманні і вона несе витрати, пов'язані з навчанням: проїзд до 344 грн. на місяць, харчування 1400 грн. щомісяця, 50 грн. на канцтовари, кошти на придбання взуття та одягу 400 грн. щомісяця, за проживання в гуртожитку 2180 грн. на рік, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, але не надає її, вона мешкає у власному будинку, вона заміжня, має доньку 11 річного віку, чоловік не працює за станом здоров`я, вона працює прибиральницею в краєзнавчому музеї м. Гуляйполе, її заробіток становить 946 грн., вирощує в підсобному господарстві свиней та бройлерів, стан її здоров`я та сина задовільний, земельного, майнового паїв, грошових внесків в установах банків ні вона ні її чоловік не мають, має кредит до червня 2014 року і погашає його щомісяця по 300 грн., стягнень з доходів не мають, прохає стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином 23 років. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, суду пояснивши, що вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина щомісячно в розмірі 600 грн., про що свідчить те, що останній сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 480 грн. щомісяця, його матеріальний стан та стан його здоров`я на теперішній час не змінився, а тому прохає стягувати з відповідача щомісячно аліменти в розмірі 600 грн. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача: [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що він навчається у Таврійському державному агротехнологічному університеті, строк закінчення його навчання до 31.05.2017 року, мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні, стипендії не отримує, його мати несе витрати, пов`язані з навчанням: проїзд до 344 грн. на місяць, харчування 1400 грн. щомісяця, 50 грн. на канцтовари, кошти на придбання взуття та одягу 400 грн. щомісяця, за проживання в гуртожитку 2180 грн. на рік., стан його здоров`я задовільний, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів та стягнень з доходів не має. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, суду пояснивши, що він запропонував позивачу виплачувати на утримання сина 300 грн. щомісяця до закінчення строку навчання, однак позивач на це не погодилась, мешкає у будинку співмешканки, не працює, отримував в 2013 році орендну плату за земельну ділянку, яка знаходилася в оренді у ПАТ "Птахофабрика "Зарічна" в розмірі 3000 грн. на рік, зараз вирішив обробляти земельну ділянку самостійно, співмешкає, співмешканка не працює, має на утриманні спільну неповнолітню доньку 10 річного віку, майнового паю, грошових внесків в установах банків не має, має картковий кредит, який сплачує по 250 грн. щомісяця, стягнень з доходів не має, стан здоров`я його та членів його сім`ї задовільний, має у власності легковий автомобіль марки "ВАЗ 2101" 1980 року випуску, трактор ЮМЗ-6К 1993 року випуску, платні послуги трактором не надає, має у особистому підсобному господарстві дійну корову, яка дає близько 15 літрів молока на день, молоко він здає заготівникам по 3,50 грн. за один літр, утримує 20 голів курей, дві голови свиней на здачу, прохає в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов не підлягає задоволенню, суду пояснивши, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість надавати сину матеріальну допомогу в розмірі 600 грн. щомісячно, так як останній не працює, постійного прибутку не має, прохає в задоволенні позову відмовити. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. В період з 1994 року по 1996 рік сторони мешкали однією сім`єю, що підтверджується поясненнями сторін. 24.01.1996 року народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданого Гуляйпільським відділом реєстрації громадського стану Запорізької області 17.09.1996 року (а.с. 5). З 01.09.2013 року [PERSON] навчається у Таврійському державному агротехнологічному університеті, строк закінчення навчання 31.05.2017 року (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, що підтверджується поясненнями сторін та третьої особи що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача. Позивач мешкає у власному будинку, вона заміжня, має доньку 11 річного віку, чоловік не працює за станом здоров`я, вона працює прибиральницею в краєзнавчому музеї м. Гуляйполя, її заробіток становить 946 грн., вирощує в підсобному господарстві свиней та бройлерів, стан її здоров`я та сина задовільний, земельного, майнового паїв, грошових внесків в установах банків ні вона ні її чоловік не мають, має кредит до червня 2014 року і погашає його щомісяця по 300 грн. Відповідач мешкає у будинку співмешканки, не працює, отримував в 2013 році орендну плату за земельну ділянку, яка знаходилася в оренді у ПАТ "Птахофабрика "Зарічна" в розмірі 3000 грн. на рік, зараз вирішив обробляти земельну ділянку самостійно, співмешкає, співмешканка не працює, має на утриманні спільну неповнолітню доньку 10 річного віку, майнового паю, грошових внесків в установах банків не має, має картковий кредит, який сплачує по 250 грн. щомісяця, стягнень з доходів не має, стан здоров`я його та членів його сім`ї задовільний, має у власності легковий автомобіль марки "ВАЗ 2101" 1980 року випуску, трактор ЮМЗ-6К 1993 року випуску, платні послуги трактором не надає, має у особистому підсобному господарстві дійну корову, яка дає близько 15 літрів молока на день, молоко він здає заготівникам по 3,50 грн. за один літр, утримує 20 голів курей, дві голови свиней на здачу. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача: [PERSON] навчається у Таврійському державному агротехнологічному університеті, строк закінчення його навчання 31.05.2017 року, мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні, стипендії не отримує, його мати несе витрати, пов`язані з навчанням: проїзд до 344 грн. на місяць, харчування 1400 грн. щомісяця, 50 грн. на канцтовари, кошти на придбання взуття та одягу 400 грн. щомісяця, за проживання в гуртожитку 2180 грн. на рік., стан його здоров`я задовільний, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів та стягнень з доходів не має. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що до суду звернулася матір, з якою проживає її повнолітній син, відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, з позовом про стягнення аліментів утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в зв`язку з тим, що син продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який має змогу надавати матеріальну допомогу, не надає її. Визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі в 450 грн. суд виходить з того, що відповідач не працює, однак має прибутки від користування земельною ділянкою, господарства: утримує корову та здає молоко заготівникам, відгодовує двох свиней і керується ч.1 ст.200 СК України, яка передбачає визначення судом аліментів на повнолітнього сина в твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, при цьому суд враховує те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину, що передбачено ч.2 ст.200 СК України. Так, визначаючи щомісячні витрати сина сторін в зв`язку з навчанням, судом встановлено, що витрати становлять 1200 грн., що підтверджується наданими суду доказами, які повинні буди покладені на сторони. Таким чином, частина матеріальної допомоги, яку повинен надавати відповідач сину щомісяця не повинна перевищувати 419 грн. Суд враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін та їх сина, задовільний стан здоров`я позивача, членів її сім`ї, відповідача та членів сімей сторін, наявність у сторін неповнолітніх дітей, які знаходяться на їх утриманні, відсутність стягнень на користь інших осіб, доходить висновку, що повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з тим, що продовжує навчання, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу сину в розмірі 450 грн. щомісячно. Такий висновок суду грунтується також на тому, що відповідачем було запропоновано позивачу добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 300 грн. щомісячно. Крім того, суд враховує ту обставину, що відповідач мав змогу сплачувати аліменти на утримання сина до його повноліття в розмірі 484,46 грн. щомісячно, заборгованість в сумі 1764,14 грн. і те, що матеріальний стан відповідача і сімейний стан та стан його здоров`я до часу розгляду справи судом не змінився, що дає підстави суду для висновку про платоспроможність відповідача до сплати аліментів в розмірі 450 грн. щомісяця. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 243,60 грн., то судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави. А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, яка грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.

Outcome: partial