Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.07.2014 р. приблизно о 15-30 год. на 414 км. автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта водій [PERSON], керуючи автомобілем марки CHERY AMULET державний знак [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Мазда-3, державний знак [NUMBER], який рухався та зупинився попереду в попутному напряму. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю Мазда-3 були завдані технічні пошкодження. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] та постановою Тернівського міського суду від 27.08.2014 р. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент скоєння ДТП позивач мав чинний договір страхування КАСКО, укладений зі страховою компанією АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», яка у передбаченому чинним законодавством порядку здійснила оплату завданої йому відповідачем матеріальної шкоди в сумі 56536,57 грн. Проте, окрім суми, сплаченої йому страховою компанією, він зазнав ще додаткових збитків, які полягають в наступному: різницею між вартістю ремонту і сумою виплати, зробленою страховою компанією (франшизу), в розмірі 719,98 грн.; вартість робіт оцінювача 400,00 грн.; придбання нового номерного знаку у розмірі 410,00 грн. та 14,00 грн. оплати комісії банку за здійснення зазначеного платежу; вартість ремонту газового обладнання автомобіля у сумі 1350,00 грн.; вартість робіт з нанесення нанокерамічного покриття у сумі 4000,00 грн.; втрата товарної вартості автомобіля на суму 6481,26 грн. Крім того, діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що через відмову відповідача сплатити в добровільному порядку завдану матеріальну шкоду, він відчував моральні страждання через необхідність експлуатувати пошкоджений автомобіль, необхідність самостійно шукати кошти на ремонт пошкодженого автомобіля, був порушений звичайний розклад життя і він змушений був докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності, оскільки відсутність автомобіля створювала для нього труднощі. Комісію за здійснення платежу він здійснював в тому банку, в якому його зазначили працівники підприємства по виготовленню реєстраційних номерів. Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 13375,24 грн., моральну шкоду 3000,00 грн., судові витрати 487,20 грн. Позивач суду пояснив, що 14.07.2014 р. відповідач, керуючи автомобілем, скоїв зіткнення з його автомобілем Мазда-3. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю були завдані технічні пошкодження. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] Так, на момент скоєння ДТП він мав договір страхування КАСКО, укладений зі страховою компанією АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», яка здійснила оплату завданої йому відповідачем матеріальної шкоди в сумі 56536,57 грн. Проте, окрім суми, сплаченої йому страховою компанією, він зазнав ще додаткових збитків, які полягають в наступному: різницею між вартістю ремонту і сумою виплати, зробленою страховою компанією (франшизу), в розмірі 719,98 грн.; вартість робіт оцінювача 400,00 грн.; придбання нового номерного знаку у розмірі 410,00 грн. та 14,00 грн. оплати комісії банку за здійснення зазначеного платежу; вартість ремонту газового обладнання автомобіля у сумі 1350,00 грн.; вартість робіт з нанесення нанокерамічного покриття у сумі 4000,00 грн.; втрата товарної вартості автомобіля на суму 6481,26 грн. Пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдало йому суттєвих моральних страждань, оскільки досить тривалий час він був позбавлений можливості користуватися автомобілем та змушений змінити свій звичний спосіб життя і докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Додаткових моральних страждань йому завдала ще та обставина, що відповідач, який безпосередньо винний у дорожньо-транспортній пригоді, не лише не запропонував у будь-який спосіб компенсувати завдану шкоду, а навіть не вибачився. Також, зазначив, що на підтвердження його позовних вимог стосовно стягнення коштів на вартість ремонту газового обладнання автомобіля та вартість робіт з нанесення нанокерамічного покриття у нього є тільки квитанції, інших доказів не має. Дійсно в висновку експерта про вартість спричиненого збитку, не зазначено, що пошкоджено нанокерамічне покриття автомобіля та той факт, що газове обладнання потребує перевірки або ремонту. Він не буде заявляти клопотання про призначення експертизи оцінки спричиненого збитку автомобілю. Ним додані до позову усі докази, які у нього є, інших доказів щодо його позовних вимог у нього не має. Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 13375,24 грн., моральну шкоду 3000,00 грн., судові витрати 487,20 грн. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27.08.2014 р. відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за те, що він біля 15-30 год. 14.07.2014 р. на 414 км. автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, керуючи автомобілем марки CHERY AMULET, державний знак [NUMBER], всупереч вимог п.12.3 Правил Дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію, та скоїв зіткнення з автомобілем Мазда-3, державний знак [NUMBER], який рухався та зупинявся попереду в попутному напряму. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана постанова набрала законної сили 08.09.2014 р. (а.с.11-12). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "MAZDA 3", реєстраційний номер [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] (а.с.46). Відповідно до звіту про вартість матеріальних збитків, спричинених власнику колісного транспортного засобу №30-1/07/14 від 25.07.2014 р., вартість матеріальних збитків, спричинених власнику колісного транспортного засобу "MAZDA 3", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], складає 70986,71 грн., з яких втрата товарної вартості склала 6481,26 грн., а вартість відновлюючого ремонту з ПДВ склала 64505,45 грн., вартість відновлюючого ремонту без ПДВ склала 53754,54 грн., ПДВ-10750,91 грн. (а.с.21-40). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №30-1/07/14 від 25.07.2014 р., [PERSON] сплатив за проведення оцінки матеріальних збитків автомобіля "MAZDA 3", реєстраційний номер [NUMBER] - 400 грн.(а.с.16). Відповідно до рахунку-фактури №0359 від 16.07.2014 р., оплата за номерний знак разом з рамками складає 410,00 грн., а згідно квитанції від 16.07.2014 р. [PERSON] сплачено 410,00 грн. згідно рахунку-фактури №0359 від 16.07.2014 р. (а.с.42,43). Згідно замовлення-наряду № 0000093607 від 17.09.2014 р., який також є актом виконаних робіт, вартість ремонту автомобіля "MAZDA 3", реєстраційний номер [NUMBER] склала 57256,55 грн., з яких 56536,57 грн. перераховано АТ СК «АХА Страхування» 04.08.2014 р., а 719,98 грн. згідно чека від 17.09.2014 р. доплачено через касу банка [PERSON] 17.09.2014 р. (а.с.14-15,13). Відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №229004Га/13дп від 23.09.2013 р., укладеного 23.09.2013 р. між [PERSON] та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», франшиза за ризиком за збитки внаслідок ДТП складає 688,50 грн. (а.с. 63-68). Згідно наказу №44/к від 07.07.2014 р., виданого генеральним директором ООО «Нанопротект», [PERSON] надано чергову відпустку з 14.07.2014 р. по 06.08.2014 р. (а.с.41). Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ч. 2,3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно абзацу 2 п. 22.3 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України ( 435-15 ), таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого, тобто позивач від доказування вини відповідача звільняється. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.95р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу були завдані моральні страждання, а саме: позивач тривалий час був позбавлений можливості користуватися автомобілем, змушений змінити свій звичний спосіб життя і докладати додаткових зусиль для організації свого життя, все це спричиняло позивачу моральних страждань. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України,обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивачу з урахуванням вищезазначених обставин, а також з урахуванням обсягу страждань (душевних, психічних), яких він зазнав, характеру немайнових втрат повинна бути відшкодована моральна шкода з відповідача [PERSON] в розмірі 1000 грн. Статтею 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов'язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону №1961-ІV. Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити Страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 196 Податкового кодексу України операції з надання послуг страхування не є об'єктом оподаткування ПДВ. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 р. Міністерства Юстиції України, Фондом Державного майна України, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). У п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 р. чітко встановлено, що шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Отже, оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. 1194 ЦК України, п.32.7 статті 32 Закону пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166,1187,1194 ЦК україни може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. З огляду на встановлені обставини справи та наведені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача величини втрати товарної вартості автомобіля у сумі 6481,26 грн. Згідно п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 р., розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином страховою компанією була відшкодована шкода без урахуванням безумовної франшизи, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму франшизи у розмірі 688,50 грн. Як вбачається з звіту про вартість матеріальних збитків, спричинених власнику колісного транспортного засобу №30-1/07/14 від 25.07.2014 р. та доданих до неї додатків, оцінщиком [PERSON] ставилось питання щодо пошкодження реєстраційних номерів транспортного засобу "MAZDA 3", реєстраційний номер [NUMBER]. Також і з фотографій зазначеного транспортного засобу вбачається пошкодження реєстраційних номерів, тому з урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення вартості реєстраційних номерів у розмірі 410 грн. Однак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії банку за здійснення касової операції в розмірі 14 грн. згідно квитанції №8 від 16.07.2014 р., оскільки вони не є матеріальними збитками спричиненими відповідачем позивачу, а є тільки оплатою за здійснення даного платежу. Також судом враховуються ті факти, що позивач мав можливість сплати і в іншому банку з меншою комісією. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості ремонту газового обладнання автомобіля у сумі 1350,00 грн., оскільки як вбачається з звіту про вартість матеріальних збитків, спричинених власнику колісного транспортного засобу №30-1/07/14 від 25.07.2014 р. та доданих до неї додатків, оцінщиком [PERSON] не було зазначено про пошкодження газового обладнання зазначеного транспортного засобу та потреби його перевірки. Також судом враховується ті факти, що позивач не заявляє клопотання про призначення експертизи оцінки спричиненого збитку автомобілю в частині пошкодження та перевірки газового обладнання. Також і з доданих доказів не вбачається, що газове обладнання потребувало ремонту або перевірки, а з заказу-наряду №ЗН-0000037 від 15.09.2014 р. вбачається тільки той факт, що були проведенні заміни запчастин та демонтаж-монтаж газового балону, однак не зазначено у зв'язку з чим були проведені дані роботи. Також з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості ремонту робіт з нанесення нанокерамічного покриття у сумі 4000,00 грн., оскільки як вбачається з звіту про вартість матеріальних збитків, спричинених власнику колісного транспортного засобу №30-1/07/14 від 25.07.2014 р. та доданих до неї додатків, оцінщиком [PERSON] не було зазначено про пошкодження нанокерамічного покриття. Також судом враховується ті факти, що позивач не заявляє клопотання про призначення експертизи оцінки спричиненого збитку автомобілю в частині пошкодження нанокерамічного покриття. Також і з доданих доказів не вбачається, що нанокерамічне покриття було нанесено на пошкоджені запчастини зазначеного транспортного засобу, оскільки мається тільки квитанція про сплату за нанесення нанокерамічного покриття, однак не мається заказу-наряду виконаних робіт по нанесенню нанокерамічного покриття на даний автомобіль. Згідно ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Інших позовних вимог про стягнення ПДВ позивачем не заявлялось. З урахуванням ст. 11 ЦПК України, та на підставі зазначеного, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою 7979,76 грн., з яких: втрата товарної вартості автомобіля 6481,26 грн., франшиза 688,50 грн., витрати, пов'язані з проведенням дослідження - 400,00 грн., державний знак 410,00 грн., та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 1000,00 грн. та відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 226,32 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial