Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (надалі "Позивач") звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] ( надалі "Відповідач") про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з Відповідача на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість у розмірі 13 472,62 грн. за кредитним договором № 8002978941 БН/2013-12, яка складається з: -8 995,52 грн.- заборгованість за процентами, -2 090,72 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, -2 386, 38 грн. - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за кредитом. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 02.12.2013 року між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №8002978941 БН/2013-12. Згідно з умовами кредитного договору Позивачем було відкрито Відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 16 500 грн. на строк до 30.11.2015 року включно. Надання Позивачем кредиту згідно п.3.2. ст. 3 кредитного договору здійснювалося у разі недостатності власних коштів на картковому рахунку Відповідача для проведення розрахунків за платіжними повідомленнями та інших платежів за договором. Відповідно до п. 2. 3 ст. 2 та підпункту 7. 2. 4 пункту 7. 2 ст. 7 кредитного договору Відповідач зобов»язався сплачувати щомісяця Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36.00% річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані та в дату остаточного повернення кредиту. З огляду на викладене, сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за кредитним договором, пені за прострочену заборгованість за процентами, пені за основним боргом за період з 29.05.2015 року по 07.05.2018 року (включно) становить 13 472, 62 грн., з яких: -8 995,52 грн.- заборгованість за процентами, -2 090,72 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, -2 386, 38 грн. - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за кредитом. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобов'язання, визначені в кредитному договорі. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено Судом, [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за кредитним договором від № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року (а.с. 8-10). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за договором № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного договором № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за кредитним договором, пені за прострочену заборгованість за процентами, пені за основним боргом за період з 29.05.2015 року по 07.05.2018 року (включно) становить 13 472, 62 грн., з яких: -8 995,52 грн.- заборгованість за процентами, -2 090,72 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, -2 386, 38 грн. - пеня, нарахована за прострочену заборгованість за кредитом. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянином зобов'язань за кредитним договором № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянки [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за договором № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року в розмірі 13 472, 62 грн. Проаналізувавши матеріали справи, умови кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за договором № 8002978941 БН/2013-12 від 02.12.2013 року в розмірі 13 472, 62 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved