Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до УПСЗН Гребінківської РДА, Центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ГУ ПСЗН у Полтавській області, посилаючись на те, що має статус інваліда другої групи, захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС, у звязку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Гребінківської РДА, та має право на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, відповідно до частини 4 ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі-Закон). Зазначає, що 29.05.2010р. звернувся до відповідачів з заявами щодо надання відомостей про нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, та був повідомлений про те, що така допомоги виплачена у відповідності до Постанов КМУ Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996р. №836 та Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562, її розмір за 2005 рік становить 26,70грн., за період з 2006 по 2009 рік-по 120,00грн.. Вважає, що за 2005, 2008 та 2009 роки йому недоплачено щорічну допомогу на оздоровлення на суму 6833,30грн., які відповідачі добровільно сплатити відмовляються. У звязку з наведеним просить зобовязати УПСЗН Гребінківської РДА провести нарахування, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ГУ ПСЗН у Полтавській області виплатити 6833,30грн. недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2005, 2008 та 2009 роки відповідно до ч.4 ст.48 Закону, стягнути з відповідачів витрати на ІТЗ розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, прохаючи їх задовольнити, підтвердив ту обставину, що у 2005 році позивачу було виплачено щорічну одноразову допомогу на оздоровлення у сумі 26,70грн., у липні 2008р. та у лютому 2009 року- у сумі по 120,00грн. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, звернулися до суду з письмовими клопотаннями, в яких прохали розглянути справу за їх відсутності. Відповідач-УПСЗН Гребінківської РДА-надіслали письмові заперечення, в яких позов не визнали, прохали в задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю, посилаючись на те, відповідно до ст.63 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Закон), фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України, а, згідно 2 ст.62 Закону, розяснення порядку застосування цього Закону провадиться в порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обовязковими для виконання. Зазначають, що, у 2005 році розмір щорічної допомоги на оздоровлення, виплаченої позивачу, було визначено постановою КМУ Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996р. №836 і для інвалідів війни другої групи він становив 26,70грн; у 2008 році- постановою КМУ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562 і для інвалідів війни другої групи він становив 120,00грн; у 2009 році- постановою КМУ Про розміри разової грошової допомоги відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань від 18.03.2009р. №211 і для інвалідів війни другої групи він становив 120,00грн. Відповідач- Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту населення у Полтавській області- надіслали письмові заперечення, в яких позов не визнали, прохали у його задоволенні відмовити з підстав, аналогічних викладеним у письмових запереченнях УПСЗН Гребінківської РДА, у т.ч. за 2005 рік-за пропуском строку позовної давності, за 2008-2009 роки-у звЯзку з тим, що статтею 73 ЗУ Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ст.71 ЗУ Про Державний бюджет України на 2009 рік надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених бюджетними програмами. При цьому вказані статті неконституційними не визнавалися. Окрім того, виплата щорічної допомоги на оздоровлення має разовий характер, тому право особи на її отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити таку виплату припиняється з моменту виплати. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно зЯсувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і сторонами не заперечується той факт, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом другої групи (захворювання повЯзано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) з 13.01.2005 року (згідно довідки МСЕК серії 7-66 ВЛ №0154783 (а.с.11), у звЯзку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Гребінківської РДА як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А №079973, вкладкою до нього №613534, посвідченням серії АЗ №286774, виданим 12.11,2008р., посвідченням серії Б №373458 (а.с.9-10). З огляду на наведене позивач користується правами та пільгами, передбаченими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі-Закон №796-ХІІ, базовий, спеціальний Закон). Відповідно до ч.4 ст.48 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України №230/96-ВР від 06.06.1996р. передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам І і II групи -у розмірі пЯти мінімальних заробітних плат. Згідно ч.7 ст.48 вказаного Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. У період, за який заявлені вимоги про стягнення виплат на оздоровлення, розмір мінімальної заробітної плати був таким: 290 грн. 01.04.2005-30.06.2005 Закон України №2285-ІУ від 23.12.2004р "Про Державний бюджет України на 2005 рік", 525 грн. 01.04.2008-30.09.2008 Закон України № 107-УІ від 28.12.2007р. Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України 605 грн. 01.01.2009-31.03.2009 Закон України № 835-У1 від 26.12.2008р. Про Державний бюджет України на 2009 рік" з У судовому засіданні встановлено і представником позивача не заперечуються той (Ьакт, що, у 2005 році щорічна допомога на оздоровлення була виплачена позивачу у сумі 26,70грн., у липні 2008р. та у лютому 2009 року - у сумі по 120,00грн. щорічно, що є значно меншим від розміру, встановленого Законом №796-ХІІ та суперечить положенням ст.48 базового Закону. 29.05.2010р. позивач звернувся до відповідачів з заявою про надання відомостей щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, та, у разі її невиплати,-виплатити недоплачену допомогу (а.с. 12). Листами від 16.06.2010р. та від 05.07.2010р. відповідно позивачу надано такі відомості з посиланням на нормативні акти, якими встановлено розмір такої допомоги та на підставі яких її було виплачено (а.с. 13-15). Посилання відповідача на виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік відповідно до Постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки обмеження стосовно зазначеного у спеціальному Законі розміру компенсації ні Верховною Радою України (ВРУ), ні Кабінетом Міністрів України (КМУ) не застосовувалися, а вказана постанова була прийнята відповідно до Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої постановою ВРУ від 11.10.1995р. №373/95-ВР, з метою реалізації конкретного плану дій на 1996 рік. Таким чином, позовна вимога про зобовязання відповідачів нарахувати та виплатити недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік відповідно до абзацу другого частини четвертої ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є підставною та підлягає задоволенню. Відповідно до пдп.11 п.28 Розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп\\2008 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.28 розділу 2 Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Тому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє в редакції, яка діяла до внесення відповідних змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам другої групи в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Як установлено в судовому засіданні, у 2008 році позивачу щорічна допомога на оздоровлення була нараховуна та виплачена на підставі Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України у розмірі, передбаченому постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562. При цьому, як зазначено вище, дана допомога у 2008р. була нарахована та виплачена позивачу після прийняття рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп\\2008р. (у серпні 2008р.), а саме у липні місяці, коли положення Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України були визнані неконституційними та діяли положення базового Закону №796-Х1І у редакції Закону України №230/96-ВР від 06.06.1996р. З огляду на наведене рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10- рп\\2008р., яким визнано неконституційними положення Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими зупинено на 2008р. дію статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок 4 Чорнобильської катастрофи, з моменту їх ухвалення, а саме з 22.05.2008р„ УПСЗН Гребінківської РДА, застосовуючи положення закону, що визнано неконституційним, діяло протиправно, всупереч приписам базового Закону, які підлягали застосуванню при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення. Таким чином, [PERSON], який у 2008 році не отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому базовим Законом, має право на її отримання у такому розмірі. Отже, позовна вимога в частині зобов'язання відповідачів провести нарахування, та виплатити позивачу недоплачену суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік є підставною і підлягає задоволенню. Судом установлено і знайшло підтвердження матеріалами справи, що щорічна допомога на оздоровлення за 2009 рік виплачена [PERSON] відповідно до постанови КМУ Про розміри разової грошової допомоги відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань від 18.03.2009р. №211 в розмірі 120,00грн., що є значно меншим від розміру, встановленого Законом №796-ХИ. Відповідно до ч.І ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території. У відповідності до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Окрім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення передбачених законом виплат. Так, зокрема, відповідно до ст. 67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. З огляду на наведене, посилання відповідачів на постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 та від 12.07.2005р. №562, згідно яких позивачу виплачувалася допомога на оздоровлення, суд до уваги не приймає, виходячи у т.ч. як із того, що, у даних постановах, всупереч положенням ст.48 Закону №796-ХІІ, Кабінет Міністрів України встановив розміри щорічної допомоги на оздоровлення, які не відповідають розмірам, встановленим спеціальним Законом, так і з загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами. Вказані Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному спорі застосуванню підлягає ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836, від 12.07.2005 р. №562 та від 1 8.03.2009р. №211. Отже, позивач мав право на отримання в 2005, 2008 та в 2009 роках щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідні роки. 5 Доводи відповідачів про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання взятих нею на себе зобов'язань. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачами порушено право позивача на отримання разової грошової допомоги у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 2005, 2008 та 2009 роках, тому позовні вимоги в цій частині є правомірними і підлягають задоволенню. Позовна вимога щодо нарахування та виплати недоплаченої суми щорічної допомоги на оздоровлення у визначеній позивачем грошовій сумі задоволенню не підлягає, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено такі повноваження. На підставі викладеного,

Outcome: partial