Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білокуракинського районного суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.09.1970 року і до 19.08.2015 року вона працювала в Білокуракинській центральній районній лікарні на різних посадах. При звільненні з роботи позивачу був наданий розрахунок, однак нарахована сума добових витрат при направленні у відрядження в розмірі 804,39 грн. не була виплачена. Окрім того, в період з січня 2014 року по серпень 2015 року Білокуракинською центральною районною лікарнею не проводилося нарахування індексації заробітної плати. Оскільки індексація заробітної плати та добові витрати на відрядження є складовою частиною заробітної плати, тому вона має право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати та зобов'язання відповідача зробити нарахування індексацій них виплат. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі, надала аналогічні пояснення та просила її позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила суду, що добові витрати під час службового відрядження не входять до структури заробітної плати відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №333 від 12.03.2012 року, а також той факт, що витрати на відшкодування добових витрат при направленні у відрядження не передбачені в кошторисах, планах асигнувань загального фонду бюджету Білокуракинської центральної районної лікарні за 2011-2015 роки. Крім того, представник відповідача пояснив в суді, що Білокуракинська центральна районна лікарня не має можливість здійснити виплату індексації заробітної плати грошових доходів населення, оскільки на сьогоднішній день Кабінет Міністрів України не затвердив порядок проведення індексації грошових доходів населення в межах фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів на 2015 рік. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справи кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 16.09.1970р. по 19.08.2015р. працювала в Білокуракинській районній лікарні (а.с.5-6). При звільненні їй не було виплачено нараховані добові витрати при направленні у відрядження за 2013 рік у сумі 804 грн. 39 коп. (а.с.7). У вересні 2015 року позивач зверталася до головного лікаря Білокуракинської ЦРЛ щодо нарахування їй індексації за період з січня 2014 року по серпень 2015 року (а.с.8), на що отримала відповідь про відсутність бюджетних призначень на виплату індексації грошових доходів населення (а.с.9). Відповідно до статті 121 КЗпП працівники мають право на відшкодування витрат та одержання іншої компенсації у зв'язку із службовим відрядженням. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №98 від 02.02.2011 року підприємства, установи та організації, що направляють працівників у відрядження, забезпечують їх коштами (у разі відрядження за кордон - у національній валюті держави, до якої відряджається працівник, або у вільно конвертованій валюті) як аванс для здійснення поточних витрат. Аванс може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток. Відповідно до п.15 Інструкції „Про службові відрядження в межах України та за кордон", затвердженої наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 № 59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 17.03.2011 № 362) окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв'язку з таким відрядженням). Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту. Таким чином, нараховані позивачеві добові витрати при направленні у відрядження підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до статті 33 ЗУ "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст.5 ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, а саме п. 2 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, а саме оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Відповідно до п.4 зазначеного вище порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. Відповідно до ст.2 ЗУ "Про оплату праці" структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткової заробітної плати, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача здійснити нарахування позивачеві індексацій них виплат. З огляду на зазначене, сума добових витрат при направленні у відрядження та сума індексації заробітної плати входять до структури заробітної плати. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1218 грн.. Враховуючи викладене вище та

Outcome: approved