Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.06.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Мercedes-Benz 914», д.н.з. [NUMBER] , цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (поліс №АК9524471), та за участю водія [PERSON] , яка керував транспортним засобом марки "Daewoo Lanos", д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2018 року у справі №200/12540/18 [PERSON] визнано винним в порушенні вимог ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Крім цього, постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2018 року у справі №200/12541/18 [PERSON] притягнуто до відповідальності за ст.124-4 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу. 31.08.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування. Згідно з розрахунком вартості страхового відшкодування, складеним на підставі дослідження ТОВ «Гарант-Асістанс» 10.08.2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 5337,00 грн., а за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн., а всього розмір страхового відшкодування становить - 3337,00 грн.. Страхове відшкодування у розмірі 3337,00 грн. виплачено на користь [PERSON] на підставі страхового акту №ОЦВ-К-18-04-11132, що підтверджується платіжним дорученням №44638 від 11.09.2018 року. У порушення норм, регламентованих в ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] не повідомив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про настання ДТП. Оскільки вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 05.06.2018, після якої він самовільно залишила місце ДТП, встановлено постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2018 року, то у позивача на підставі ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникло право регресної вимоги до заподіювача шкоди - [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на корить Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» в порядку регресу суму 3337,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05.06.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Мercedes-Benz 914», д.н.з. [NUMBER] , цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (поліс №АК9524471), та за участю водія [PERSON] , яка керував транспортним засобом марки "Daewoo Lanos", д.н.з. [NUMBER] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2018 року у справі №200/12540/18 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.(а.с.14) Також, постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2018 року у справі №200/12541/18 [PERSON] , [INFO] , притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.15). Згідно з полісом №АК/9524471 від 08.12.2017 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ "НАСК "Оранта". Відповідно до вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, передбачена у розмірі 100000,00 грн. Розмір франшизи становить 2000,00 грн.(а.с.10). 31.08.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування(а.с.11). Згідно з розрахунком вартості страхового відшкодування від 10.09.2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 5337,00 грн., а за вирахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн., розмір страхового відшкодування становить - 3337,00 грн. (а.с.18). Страхове відшкодування у розмірі 3337,00 грн. виплачено на користь [PERSON] , на підставі страхового акту №ОЦВ-К-18-04-11132, що підтверджується платіжним дорученням №44638 від 11.09.2018 року (а.с.17,19). Пунктом 3 ч.1 ст.988 ЦК України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальні норми щодо регулювання правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів містить Закон України "Про обов`язкове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон). Відповідно до ч.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі N 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України дійшов такого висновку: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Враховуючи, що предметом позову є відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, до обставин, які підлягають доказуванню у даній справі відносяться факти заподіяння шкоди потерпілому (її наявність), протиправна поведінка відповідача як заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина заподіювача шкоди, а також розмір заподіяної шкоди та факт відшкодування шкоди страховиком потерпілому. З огляду на приписи ч.2 ст.1166 ЦК України вина заподіювача шкоди презюмується, а доведення відсутності вини щодо заподіяння шкоди покладається на заподіювача шкоди. Факт заподіяння шкоди та вина заподіювача шкоди встановлена та підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2018 року у справі №200/12540/18. Відповідно до ч.4-5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди відповідачем [PERSON] у вигляді пошкодження транспортного засобу марки "Daewoo Lanos", д.н.з. [NUMBER] ; протиправну винну поведінку відповідача [PERSON] щодо заподіяння цієї шкоди та причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, що встановлено постановами Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2021 року у справах №200/12540/18 та №200/12541/18. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна страхова компанія «Оранта» суму виплаченого відшкодування у порядку регресу в розмірі 3337,00 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved