Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Зінківський дитячий будинкок - інтернат ім. О.В. Синяговського звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ( Серія [NUMBER] від 16.12.2011 року, видане Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області) батьками записані: батько- [PERSON] , мати: [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON] в 2015 році). За заявою матері та батька від 27.09.2017 року Департаментом соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації було видано путівку № 281 від 23.10.2017 року, якою [PERSON] був направлений до ЗДБІ ім.. О.В. Синяговського з діагнозом F 73 - глибока розумова відсталість, хлопчик відповідно до витягу з протоколу засідання ПМПК від 21.06.2017 року № 365 потребує постійного стороннього догляду. Системні корекційно-розвиткові заняття з корекційним педагогом, вчителем- логопедом, практичним психологом з розвитку сприймання, з розвитку мовленнєвих процесів та пізнавальної діяльності, формування навичок соціально-побутової орієнтації, розвитку комунікативної діяльності в закладах праці та соціального захисту населення, центрі соціальної реабілітації дітей- інвалідів. Наказом № 313 від 09.11.2017 року [PERSON] був зарахований на повне державне утримання, та з цього періоду і по теперішній час перебуває в ЗДБІ ім.. О.В. Синяговського, тобто [PERSON] майже рік знаходиться в інтернаті. За цей час батьки жодного разу не відвідали сина, про що свідчить журнал відвідувань та довідки видані ЗДБІ на основі журналу, до закладу не телефонували, здоров`ям та життям дитини не цікавилися, хоча батьками були власноруч написані заяви про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини, в яких вказано, що батькам роз`яснено про наслідки відмови від участі в вихованні та утриманні дитини без поважних причин. Для налагодження відносин між батьками та дитиною адміністрація ЗДБІ ім.. О.В. Синяговського неодноразово в письмовій формі зверталася до батьків та попереджувала про наслідки такої поведінки, також адміністрація інтернату звернулася до ССД Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з клопотанням провести бесіду з [PERSON] та про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] для подальшого звернення до суду. Даний висновок був направлений на адресу ЗДБІ ім. О.В. Синяговського, в якому зазначено, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав та з наслідками, які настануть у разі позбавлення ознайомлений. ЗДБІ ІМ.. О.В . Синяговського звернувся також з вищевказаними вимогами до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. На адресу ЗДБІ ім.. О.В. Синяговського дана сільська рада надала висновок про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] від 12.06.2018 року, в якому зазначалося, що [PERSON] звернулася з проханням не позбавляти її батьківських прав та надати можливість взяти участь у подальшому житті дитини. Разом з висновком на адресу ЗДБІ ім.. О.В. Синяговського було надіслано пояснення [PERSON] в якому вона зазначає причину ухилення від відвідування дитини, а отже і ухилення від виховання, піклування про її фізичний і духовний розвиток. В даному поясненні було зазначено, що вона не має змоги приїздити до [PERSON] за сімейними обставинами та в зв`язку з вихованням ще однієї малої дитини. Нажаль з моменту надання Штомпелівською сільською радою висновку про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] так до дитини не з`явилася, матеріальної допомоги також надано нею не було, у розвитку дитини участі не приймає, так триває і до теперішнього часу, тобто більше трьох місяців, тому можна вважати, що вона своїми діями підтвердила свою байдужість щодо подальшого життя малолітнього сина. Позивач вказує, що [PERSON] , враховуючи всі намагання інтернату та ССД Крюківської РА Полтавської області посприяти налагодженню відносин з дитиною, незважаючи на загрозу реального позбавлення батьківських прав, добровільно, умисно та злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків та добровільно відмовляється від участі у вихованні дитини. Не виконує свої батьківські обов`язки і [PERSON] , діє умисно, тобто усвідомлює свої дії та наслідки стосовно них, адже не одноразово була попереджена про позбавлення батьківських прав. Адже не залежно від того, що батьки проживають окремо від дитини, вони зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на особисте спілкування з нею. Отже дії батьків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, а саме позбавлення батьківських прав що відповідає правам та інтересам малолітньої дитини. Також позивач зауважує, що у разі позбавлення відповідачів батьківських (материнських) прав дитина буде користуватися статусом дитини, що залишилася без батьківського піклування, що дасть можливість користуватися соціальними пільгами. В судове засідання представник позивача Зінківського дитячого будинку - інтернат ім. О.В. Синяговського не з"явилися, але подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та прохали їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч. 11 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася , але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи, який не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області Іщенко В.О. не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. В судове засідання представник третьої особи, який не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області не з"явилися, але подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та прохали їх задовольнити. В судове засідання представник третьої особи, який не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Сенчук А.В. не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не піклуються про його життя, здоров`я та майбутнє. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області затвердженого Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10.09.2018 року, висновку виконавчого комітету Штомпелівської сільської ради від 12.06.2018 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати/батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини 1 статті 165 Сімейного кодексу України особою, яка має право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, має право бути орган опіки та піклування. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 вищевказаної постанови вбачається, що, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавляючи батьківських прав відповідача, суд в першу чергу виходить з найкращих інтересів дитини, яка потребує належного виховання з метою духовного та фізичного розвитку її особистості. Саме на це звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, ухваленою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою ВРУ 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На думку суду, факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, що грубо порушує його права та інтереси, є доведеним, а тому позов є обґрунтованим. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до твердого переконання про необхідність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідачі працездатні, а тому спроможні надавати матеріальну допомогу, отже стягнення з відповідачів слід проводити в розмірі 1/4 частини всіх видів їх заробітку (доходу). Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 08.10.2018 року Відповідно до ст. 430 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати покладаються на відповідачів на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 150,152,155,164,165 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved