Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся із позовом до Приватного підприємства «Будіндустріяресурс», АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої ураженням здоровя джерелом підвищеної небезпеки в результаті вчинення злочину. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликався на те, що 04.10.2016 року, приблизно о 18 год. 15 хв., [PERSON], керуючи вантажним автомобілем Isuzu NQR, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Городище - Рівне -Старокостянтинів, зі сторони м. Костопіль в напрямку м. Рівне, на 146 км + 120 м вказаної дороги, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керованим вантажним автомобілем, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху та зіткнення із зустрічним автобусом БАЗ А079.24, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій вантажного автомобіля [PERSON] загинув на місці події, а водій автобуса [PERSON] і пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. У зв'язку із тим, що винна у спричиненні даної дорожньо-транспортної пригоди особа - [PERSON] загинув, 25 січня 2017 року кримінальне провадження № 12016180000000194 було закрито на підставі п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України. При цьому, згідно положень ст.ст. 1172, 1187, 1195 ЦК України шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (чи володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки. Із огляду на ту обставину, що покійний [PERSON] керував транспортним засобом, що належить на праві власності ПП «Будіндустріяресурс» як працівник даного підприємства, за приписами ст.ст. 1172, 1187, 1195 ЦК України, шкоду, завдану позивачу ушкодженням його здоров'я зобов'язане відшкодовувати саме ПП «Будіндустріяресурс». Оскільки цивільна відповідальність ПП «Будіндустріяресурс» як власника транспорного засобу була застрахована, тому відповідальність підприємтсва за шкоду, заподіяну загиблим водієм забезпеченого транспортного засобу в межах сум страхового відшкодування відповідно до Закону Укоаїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна розділяти і АТ «СК «АХА Страхування». Відповідно до ст.23 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: 1) шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; 2) \~ \~ \~ \~шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; і 3) моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] тричі перебував на лікарняному - у періоди із 04 жовтня 2016 року до 11 жовтня 2016 року, із 12 жовтня 2016 року до 31 жовтня 2016 року і ще раз із 12 грудня 2016 року до 31 грудня 2016 року - в загальному 48 днів, що підтверджується лікарняним листком, виданим Рівненською центральною міською лікарнею та довідкою Березнівської ЦРЛ. Шкода, пов'язана із лікуванням позивача, становить 2320 грн. Відповідно до довідки, виданої першим заступником Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України, де працював на дату настання страхового випадку позивач - його середня заробітна плата складала 4904,09 грн., у зв'язку із чим є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати станом на вересень 2016 року, яка складала 1450 * 5 = 7250. За змістом ч. 1 ст. 1197 ЦК України середньоденний заробіток визначається шляхом ділення п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за три місяці, що передували події - липень-вересень 2016 року на кількість робочих днів за ці ж місяці, що = 1450 * 5 * 3 / 66, що у підсумку складає 329,55 грн. Виходячи із наведеного середньоденного заробітку, сума неотриманих позивачем доходів за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності складає 329,55 * 48 = 15818,40 грн. З урахуванням викладених обставин просив стягнути з відповідачів солідарно 2\~320 грн. витрат, понесених на лікування, та 15\~818,40 грн. втраченого внаслідок ушкодження здоровя заробітку за час тимчасової втрати працездатності. Крім того, позивач, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, має право на відшкодування і моральної шкоди. При цьому позивач вважає, що біль та фізичне страждання у зв'язку з переломом передньої стінки лобної пазухи черепа, струсі головного мозку, гемосинусі, забійних ранах верхньої губи і м'яких тканин тіла і обличчя є очевидними та загальновизнаними, а тому такими, що доведенню не підлягають. Довгий час позивач взагалі переживав за своє життя, оскільки ще невідомо було, як проявлять себе в подальшому наслідки отриманих травм, як піде лікування. На підставі наведеного, просить стягнути з відповідача АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» моральну шкоду у розмірі 12600 грн., що становить 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, як це передбачено положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо ж ПП «Будіндустріяресурс» такого обмеження немає, тому із огляду на положення ч.3 ст.23 ЦК України, із урахуванням характеру правопорушення, глибини перенесених позивачем фізичних та душевних страждань розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається ним у розмірі 17400 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Під час судового розгляду даної цивільної справи відповідач АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила позивачу [PERSON] виплату страхового відшкодування в наступних розмірах: 2\~319,84 грн. відшкодування шкоди, повязаної із лікуванням потерпілого; 7\~911,12 грн. відшкодування шкоди, повязаної із тимчасовою втратою працездатності та 511, 55 грн. моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 16.04.2018 року провадження у справі за позовом [PERSON] до АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої ураженням здоровя джерелом підвищеної небезпеки в результаті вчинення злочину було закрито у звязку з відмовою позивача від позову. \~ \~ \~ \~16.04.2018 року представником позивача адвокатом [PERSON] було подано заяву про зменшення та збільшення позовних вимог, яку відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області було залишено без розгляду. \~ \~ \~ \~Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. \~ \~ \~ \~Позиція сторони позивача в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, що звернуті до відповідача ПП «Будіндустріяресурс» повністю, додавши що в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а тому зазнав болю та фізичних страждань. Крім того, його робота пов»язана із частими поїздками, проте після того, як він постраждав у ДТП у нього є постійний острах їздити громадським транспортном, а тому моральна шкода, що була йому заподіяна перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обємі, вказавши, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. При цьому навіть отримання потерпілим страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги або до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Стислий виклад позиції відповідача. Представник відповідача ПП «Будіндустріяресурс» адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначивши, що на час настання страхового випадку, про який йдеться мова у позовній заяві, цивільно-правова відповідальність Приватного підприємства «Будіндустріяресурс» була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування», що підтверджується полісом АК/5003185. Згідно умов даного полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Isuzu NQR, реєстраційний номер [NUMBER], строк дії полісу становить з 23 вересня 2016 року по 22 вересня 2017 року включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 200 000 грн. Визначений позивачем розмір шкоди, не перевищує ліміту відповідальності ПАТ «СК «АХА Страхування», а тому ці кошти підлягають стягненню із страховика, а не із страхувальника, цивільно-правова відповідальність якого застрахована. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності, то така вимога позивача взагалі не підлягає до задоволення, оскільки згідно ч.1 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. З даної норми випливає, що для обрахунку втраченого заробітку потрібно знати ступінь втрати професійної або загальної працездатності. Така втрата працездатності визначається у відсотках та підтверджується відповідним висновком медико-соціальної експертної комісії або комісійної судово-медичної експертизи. З доданих позивачем до позовної заяви документів вбачається, що останнім не підтверджено ступінь втрати професійної або загальної працездатності. А тому, розмір втраченого заробітку визначений позивачем невірно. Крім того, враховуючи, що позивач є найманим працівником і працює на умовах трудового договору, втрачений заробіток згідно листків непрацездатності, на які позивач посилається у своїй позовній заяві, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відшкодовується за рахунок коштів фонду соціального страхування. Відповідно, позивач може претендувати лише на відшкодування різниці вартості між розміром втраченого заробітку, визначеного відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України, та розміром допомоги по тимчасовій непрацездатності, виплаченої відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Проте, якщо в першому випадку позивачем не додано доказів ступеня втрати професійної чи загальної працездатності, визначеного відповідною експертною установою у відсотках, то в другому випадку позивачем не додано доказів оплати листків непрацездатності. Вказане підтверджує, що позовна вимога про стягнення втраченого заробітку є безпідставною і недоведеною Також представник відповідача вважає, що не підлягає до задоволення і позовна вимога про стягнення моральної шкоди. Характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок ДТП, є дещо перебільшеним та щодо них відсутні докази того, що усі вони перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із ДТП (крім моральних страждань, перенесених в період з 04 по 11 жовтня 2016 року). З урахуванням того, що ПП «Будіндустріяресурс» не є особою, з вини якої позивачу завдано моральну шкоду внаслідок ДТП, а також беручи до уваги те, що в розумінні статей 22, 23 Закону України N1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі є моральна шкода, обов'язок по відшкодуванню якої в межах страхової суми покладається на страховика - позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ПП «Будіндустріяресурс» є безпідставними і недоведеними. Оскільки [PERSON] загинув на місці ДТП, то у ПП «Будіндустріяресурс» відсутнє право зворотної вимоги як до [PERSON], так і до його спадкоємців. А тому, недоговірне грошове зобов'язання (ст.1172 ЦК України), яке виникло між ПП «Будіндустріяресурс» та позивачем [PERSON], є припиненим з дня смерті [PERSON] Оскільки у Приватного підприємства «Будіндустріяресурс» відсутнє право вимоги в порядку регресу до [PERSON] чи його спадкоємців, то й у позивача [PERSON], відповідно, відсутнє право вимоги до Приватного підприємства «Будіндустріяресурс». З урахування вказаних доводів, просить у задоволенні позову відмовити. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. \~ \~ \~ \~Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 25.01.2017 року під час досудового розслідування кримінального провадження №12016180000000194 було встановлено, що 04.10.2016 року, приблизно о 18 год. 15 хв., в світлу пору доби [PERSON], керуючи вантажним автомобілем Isuzu NQR, реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по автодорозі Городище - Рівне -Старокостянтинів, зі сторони м. Костопіль в напрямку м. Рівне, на 146 км + 120 м вказаної дороги, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керованим вантажним автомобілем, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху та зіткнення із зустрічним автобусом БАЗ А079.24, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій вантажного автомобіля [PERSON] загинув на місці події, а водій автобуса [PERSON] і пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про смерть серія І-ГЮ №197479 встановлено, що [PERSON] помер 04.10.2016 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до листка непрацездатності [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 04.10.2016 року по 11.10.2016 року. Із довідки КЗОЗ «Березнівська ЦРЛ» №1675 від 23.11.2017 року вбачається, що [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні в КЗОЗ «Березнівська ЦРЛ» з 12.10.2016 року по 31.10.2016 року та з 12.12.2016 року по 30.12.2013 року. З діагнозом: відновний період. ЗЧМТ. Тілесні ушккодження, який зазанав позивач [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди та факт його подальшого лікування підтверджені також епікризом №19383 та записами у медчній картці. Відповідно до довідок Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-602/1024 від 29.09.2017 року, №40-602/1023 від 29.09.2017 року [PERSON] дійсно працює в Державній архітектурно-будівельної інспекції України з 31.10.2014 року на посаді головний інспектор будівельного нагляду, його посадовий оклад становить 3\~801 грн. Згідно полісу №АК/5003185 страхувальник ПП «Будіндустріяресурс» застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транпсортного засобу, забезпечений транспортний засіб - Isuzu NQR, реєстраційний номер [NUMBER], строк дії полісу 23.09.2016 року по 22.09.2017 року. Із акту проведення спецільного розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 04.10.2016 року близько 18 год. 15 хв. у ПП «Будіндустріяресурс» від 17.02.2017 року вбачається, що комісія прийшла до наступних висновків. Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці дії або бедіяльність яких призвели до нещасного випадку: Водій ПП «Будіндустріяресурс» [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, втратив контроль над керованим вантажним автомобілем, що призвело до виїзду на зустрічну смугу руху та зіткнення із зустрічним автобусом. Порушив 12.1 Правил дорожнього руху України. Підстава лист від 06.02.2017 року №1455/24-20017 слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНПУ в Рівненській області. Даний нещасний випадок визнано таким, що не пов»язаний з виробництвом, акт за формою Н-1 не складався. Таким чином, за результатами досліджених доказів в судововму засіданні встановлено: -- 04.10.2016 року з вини водія [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступня тяжкості; -- шкода була заподіяна працівником ПП «Будіндустріяресурс» [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків; -- на час настання вказаного страхового випадку цивільно-правова відповідальність Приватного підприємства «Будіндустріяресурс» була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування». Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Позивач [PERSON], звертаючись із позовними вимогами до суду, визначив обовязок відповідачів по відшкодуванню шкоди як солідарний. Після здійснення відповідачем АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплати страхованого відшкодування і відмови від позову до страхової компанії, вимоги, що звернені до відповідача ПП «Будіндустріяресурс» складаються із стягнення 7\~907,28 грн. втраченого внаслідок ушкодження здоров»я заробітку за час тимчасової непрацездатності та 17\~400 грн. моральної шкоди. Позивач, обгрунтовуючи свої вимоги, що звернути до ПП «Будіндустріяресурс» покликається на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене, зокрема, договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності ПП «Будіндустріяресурс». Проте з вказаною позицією сторони позивача суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подія, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором - є страховим випадком. Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову, в якій містяться висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Великою Палатою Верховного Суду було надано такі розяснення: «Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, приватне підприємтсво «Будіндустріяресурс», цивільно-правова відповідальність якого застрахована, має відповідати за заподіяну їх працівником шкоду лише в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила виплату позивачу [PERSON] страхового відшкодування в наступних розмірах: 2\~319,84 грн. відшкодування шкоди, повязаної із лікуванням потерпілого; 7\~911,12 грн. відшкодування шкоди, повязаної із тимчасовою втратою працездатності (розрахунок суми страхової виплати щодо лікування, тимчасової втрати працездатності потерпілим). Суд погоджується із стороною відповідача, що вимоги [PERSON] про стягнення шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності з ПП «Будіндусріяресурс» не підлягають до задоволення з мотивів, що були наведені представником відповідача [PERSON] у поданому відзиві та під час судового засідання. Частиною 1 статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому заробіток(доход), втрачений внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, яка підлягає відшкодуванню за правилами вказаної статті, поділяється на дві складові, одна з яких є заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Шкода у вигляді втраченого заробітку (доходу) визначається з урахуванням двох факторів, а саме: а) середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Визначення середньомісячного заробітку здійснюється за правилами ст. 1197 ЦК України; б) ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Ступінь втрати професійної працездатності може бути визначена: судово-медичною експертизою. Згідно ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Аналіз наведених норм свідчить, що належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної (загальної) працездатності для застосування ст.1195 ЦК Україниє відповідний висновок медико-соціальної експертної комісії з визначення процента втрати працездатності. Будь-яких доказів на підтвердження втрати позивачем ступеня професійної чи загальної працездатності суду представлено не було, як і не було представлено доказів, що виплачене страховою компанією страхове відшкодування шкоди, повязаної із тимчасовою втратою працездатності перевищує фактичний розмір заподіяної шкоди, що може бути підставою для відповідальності страхувальника. Крім того, суд вважає за необхідне погодитись з аргументами сторони відповідача і в тому, що враховуючи, що позивач є найманим працівником і працює на умовах трудового договору, втрачений заробіток згідно листків непрацездатності, на які позивач посилається у своїй позовній заяві, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відшкодовується за рахунок коштів фонду соціального страхування. Відповідно, позивач може претендувати лише на відшкодування різниці вартості між розміром втраченого заробітку, визначеного відповідно до ч.1 ст.1197 ЦК України, та розміром допомоги по тимчасовій непрацездатності, виплаченої відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Проте позивачем не додано доказів оплати листків непрацездатності. При вирішенні позовної вимог [PERSON] до ПП «Будіндустріяресурс» про стягнення заподіяної моральної шкоди у розмірі 17\~400 грн. суд примає до уваги натупне. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У своєму рішенні у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого королівства» ЄСПЛ вказав, що з огляду на її природу, стверджувальна моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транснпортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а тому розумно припистити, що в результаті цього зазнав фізичного болю та страждань. Отримані ушкодження викликали і душевні хвилювання за стан свого здоров»я. Особа перебувала на лікуванні (стаціонарному та амбулаторному) 48 днів, що призвело до вимушених змін у його життєвих стосунках. З позицій доктрини природного права, осереддям якого і є принципи справедливості, розумності і добросовісності, а також визначення життя людини, її здоров»я та людської гідності найвищими суспільними цінностями справедливим слід вважати присудження найбільших компенсацій у зв»язку з моральною шкодою, завданою каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, що зазанав позивач 10\~551,55 грн. Статтею 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. На виконання вказаних положень Закону АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила виплату позивачу [PERSON] моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, що становить 511,55 грн. (розрахунок суми страхової виплати щодо моральної шкоди). Отже, АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила страхову випалати щодо моральної шкоди в межах ліміту відповідальності страхованика, проте суд вважає, що вказаний розмір не відповідає тій моральній шкоді, яку зазанав позивач в результаті дорожньо-траснпорної пригоди. У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4 визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, відтак, положення ст.1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди. Таким чином, в даному випадку відповідно до положень 1194 ЦК України відповідач ПП «Будіндустріяресурс» як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, для повного відшкодування шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП моральної шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 10\~000 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 8 статті 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила, або має сплатити у зв»язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахінків, тощо). Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачем не було проведено йому відшкодування втрат на правовоу допомогу у зв»язку з відсунстю у позивача грошових коштів, однак вказані витрати мають бути йому сплачені після завершення судового розгляду. Строною позивача на підтвердження розміру витрат, які сторона має сплатити у зв»язку із розглядом справи було представлено договір про надання правової допомоги, додаток №1 до довору про надання правової допомоги, обгрунтований розрахнок витрат на правову допомогу, акт до договору про надання правових послуг від 28.12.2017 року, акт до договору про надання правових послуг від 26.02.2018 року, акт до договору про надання правових полуг від 29.08.2018 року. Стороною відповідача на підтвердження розміру понесених витрат було представлено договір про надання юридичних послуг №1/12-02-2018, додаток №1 до вказаного договору, платіжне доручення, обгрунтований розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв»язку із розгядом справи, фіскальні чеки, квитки на автобус.виписка по особовому рахунку, акт про виконання замовлення. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст.141 ЦПК України). На підставі наведеного, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1\~200 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial