Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] в грудні 2020 року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії, яким просить зобов`язати відповідача поновити на абонентському обліку лічильник гарячої води, встановлений у квартирі позивача, здійснити періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж зазначеного лічильника; зобов`язати відповідача провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення (ГВП) по особовому рахунку, відкритому на ім`я позивача; зобов`язати відповідача провести перерахунок індексу інфляції за неіснуючу заборгованість, а також 3 % річних від суми неіснуючого боргу; зобов`язати відповідача укласти індивідуальний договір (договори) про надання комунальних послуг на споживання теплової енергії та води (гарячої) на типових умовах, визначених законодавцем для врегулювання відносин на майбутнє, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 9016,06 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є споживачем комунальних послуг, які надаються за адресою: [ADDRESS] . З кінця грудня 2014 року він не споживає послуги гарячого водопостачання в зв`язку з тим, що в квартирі встановлений бойлер. Зазначив, що в період з 2013-2014 років, постачальником послуг з гарячого водопостачання було ТОВ «Аркада-Житлосервіс», яке помилково в показниках лічильника з ГПВ нарахувала до сплати за спожиті 170 м.куб. ГПВ замість 108 м.куб. В квітні 2018 р. ТОВ «Аркада-Житлосервіс» здійснило перерахунок суми за послуги ГВП з показника 170 м.куб. до фактичних 108 м.куб. Проте КП «Київтеплоенерго» виставляє йому рахунки за ненадані послуги з ГВП, з врахуванням 3 % річних та інфляційних на неіснуючий борг, попри те, що в квартирі встановлений бойлер з кінця грудня 2014 року. З цих підстав просив суд задовольнити позов. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та на обставини викладені у поданому до суду 10.02.2021 року відзиві. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначаються Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Ст. 1 цього Закону визначено, що вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. У правовідносинах із споживачами КП «Київтеплоенерго» діє відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам та вказане підприємство набуло статусу виконавця послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з 01.05.2018 року. Згідно Статуту КП виконавчого органу Київради «КМДА) «Київтеплоенерго» не є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» (а.с. 48-52). Позивач є споживачем послуги з постачання гарячої води, яка надається відповідачем за адресою: [ADDRESS] в якій встановлений вузол обліку гарячого водопостачання (лічильник гарячої води). Як вбачається з матеріалів справи, листом відповідача № Ел.З/30/36404 - Вих від 03.07.2020, у відповідь на електронне звернення [PERSON] № Ел.З/30/41183 від 03.07.2020 позивача було проінформовано про те, що прилад обліку гарячого водопостачання за особовим рахунком [PERSON] з 01.10.2019 р. знято з абонентського обліку, у зв`язку з відсутністю інформації про чергову повірку. На період карантинних обмежень в Києві КП «Київтеплоенерго» дистанційно надавало послуги з розпломбування лічильників гарячої води та опалення, прийняття їх на облік та контрольного зняття показань. Для розпломбування квартирного лічильника ГВП для його подальшої повірки прохали надіслати на електронну адресу kzp@kte.kmda.gov.ua ФОТО лічильника (бажано з датою) на яких чітко зафіксовано: заводський номер лічильника, показники, наявність/відсутність пломби, номер пломби та обов`язково вказати: номер контактного телефону; повну адресу; номер особистого рахунку. Крім того, позивача було проінформовано, про те, що періодична повірка засобів обліку води проводиться у термін, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує послуги з централізованого постачання гарячої води згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку (квартирних засобів обліку) здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб та за рахунок власників таких вузлів обліку. З вищевказаного вбачається, що [PERSON] мав самостійно обрати підприємство, що має відповідну ліцензію на діяльність з повірки/заміни квартирних приладів обліку. Порядок звільнення наймачів (власників)квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги, затверджений рішенням Київської міської ради від 28.03 2002 № 409/1843. Зазначеним Порядком визначено, що наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї за період тимчасової відсутності мають право на несплату вартості ненаданих послуг при дотриманні певних умов: при тимчасовій відсутності всієї сім`ї: за умов відключення працівниками житлово-експлуатаційної організації холодної та гарячої води та опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення послуг працівниками житлово-експлуатаційної організації згідно з письмовою заявою наймача (власника) квартири (приватного будинку); при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: за умови своєчасного подання в житлово-експлуатаційну організацію та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї. З вищевказаного, вбачається, що для вирішення питання звільнення від оплати за послуги ЦПГВ необхідно або: звернутись до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо опломбування відключеного стану запірної арматури системи гарячого водопостачання; або провести метрологічну повірку квартирного засобу обліку гарячої води та в подальшому щомісячно надавати показники засобу обліку. З матеріалів справи вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , встановлений засіб обліку гарячої води зав. № 10134356, дата останньої повірки невідома. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями затверджені наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016. Так, згідно зазначеного документа міжповірочний інтервал для лічильників води становить 4 роки. Відповідно до Акту контрольного зняття показників з лічильника ГВП від 29.12.2020 встановлено, засіб обліку не комерційний, потребує повірки. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до сфери законодавчо регульованої метрології належать такий вид діяльності, як торговельно-комерційні операції та розрахунки між покупцем (споживачем) і продавцем (постачальником, виробником, виконавцем), у тому числі під час надання комунальних послуг. Статтею 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. В контексті визначень, передбачених ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» Документ про повірку засобу вимірювальної техніки встановлює і підтверджує, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Таким чином, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Отже, в зв`язку з закінченням терміну міжповірочного інтервалу та за відсутністю даних щодо проходження повірки лічильником в жовтні 2019 року індивідуальний засіб обліку гарячої води зав. № 10134356 було знято з обліку в програмному комплексі для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами ст. ст. 9-11 цього Закону. Зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором (абз. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"). Зважаючи на та, що позивачем не було надано відповідачу свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, позивачу проводилась нарахування плати за послуги з ЦПГВ згідно з показаннями будинкового засобу обліку води відповідно до приписів ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 3, ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). З урахуванням викладеного, [PERSON] не доведено факт порушення відповідачем його прав. Крім того, оскільки встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії у квартирі позивача не відповідає критеріям, встановленим Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 та Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 за №205, то дії відповідача КП «Київтеплоенерго» щодо не прийняття на абонентський облік вузлів розподільного обліку, розміщених у квартирі позивача, не суперечать вимогам чинного законодавства. Що стосується позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналіз положень ст. 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджуються факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач [PERSON] жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди з вини КП «Київтеплоенерго» суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також те, що позивач не навів доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування моральної шкоди, в цій частині вимог позову також слід відмовити. Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позову позивачу було відмовлено, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed