Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач 30.12.2013 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті ДТП. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.08.2013 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) - наїзд транспортного засобу - автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] на транспортний засіб - автомобіль «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Транспортний засіб-автомобіль марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] застраховано в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1860273 від 19.03.2013 року. Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2013 року справа №3/759/5110/13, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідальність [PERSON] застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/1860273 від 19.03.2013 в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб встановлено в сумі 50000,00 грн. та франшиза в розмірі 1000 грн. Згідно розписки, [PERSON] зобов'язався в добровільному порядку відшкодувати позивачу розмір франшизи в сумі 1000 грн., однак станом на 24.12.2013 року не відшкодував. Після звернення до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» з вимогою про виплату страхового відшкодування, листом від 14.11.2013 року за № 7736 було відмовлено у здійснені виплати, посилаючись на те, що винуватець ДТП не повідомив страхову компанію про настання ДТП. З такою позицією страхової компанії позивач не погоджується, оскільки відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на відшкодування виникає не у страхувальника а у потерпілого в ДТП. Статтею 37 зазначеного закону визначено перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, такої підстави на яку посилається відповідач немає. Та відповідно до п. г ст.. 38.1.1. вказаного закону, ця обставина на яку посилається відповідач не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а є підставою для виникнення у страхової компанії права регресу після виплати страхового відшкодування до винуватця ДТП. Таким чином позивач стверджує, що у відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виникає обов'язок по виплаті страхового відшкодування. За таких умов на думку позивача, матеріальна шкода яка має покриватись страховим полісом, відповідальність обох позивачів, кожен з яких порушив цивільні права позивача стосовного одного і того ж факту спричинення шкоди, повинна бути солідарною. Відповідно до висновку № 06/11 експертного авто товарознавчого дослідження від 05.12.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 9315,18 грн. Вартість дослідження 1200 грн., витрати на телеграми 57,0 грн. З урахуванням наведено позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] 1000 грн. у розмірі франшизи, та солідарно з відповідачів [PERSON] та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 8315,18 грн., витрати по оплаті за проведення дослідження 1200 грн.,та витрати на оплату за відправлення телеграми 57,0 грн. Окрім того, позивач стверджує, що йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у самому факті пошкодження автомобіля, а також, що відповідач [PERSON] повів себе вкрай непорядно, він поїхав з місця ДТП, не виходив на зв'язок з позивачем, що встановити особу винуватця ДТП, вдалося лише через 2 дні, після показів свідків, лише тоді, як позивач прийшов до дому відповідача, останній зізнався у скоєнні ДТП. Відповідач в подальшому також поводив себе непорядно ігнорував дзвінки позивача, уникав зустрічей для написання розписки, а також провокував позивачу відмову у виплаті з боку страхової компанії, тим, що не повідомив страхову компанію про настання ДТП. На думку позивача, це дуже виснажило його як морально так і фізично, та спричинено моральну шкоду відповідачем [PERSON], яку він оцінує у 10000 грн. Неправомірно відмовою у виплаті страхового відшкодування страхова компанія спричинила матеріальну шкоду, яку позивач оцінив у сумі 5000 грн., оскільки така ситуація призвела до нервувань, негативних емоцій, тим, що позивач не може вирішити проблеми з відшкодування шкоди та ремонту автомобіля. Вся ця ситуація, що склалась призвела до підриву здоров'я, у тому числі до загрози переривання вагітності, а потім як наслідок і до завмирання вагітності. На підставі наведено позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні, позивач та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, а саме, щодо відшкодування шкоди солідарно в розмірі 8315,18 грн., та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. Представник відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» - Сорочан В.В. подав до суду письмові заперечення, посилаючись на те, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинної на момент ДТП) у випадку не повідомлення страхової компанії про настання ДТП, страхувальник позбавляється права на відшкодування шкоди страховиком. Оскільки, від винуватця ДТП не отримано страховою компанією жодного повідомлення про настання ДТП, то має місце не виконання [PERSON] умов договору про страхування, що у відповідності до ст. 538 ЦК України, є підставою для виконання обов'язку страховою компанією. Окрім цього відповідач зазначив, що згідно положень ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», визначено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на це причин про настання страхового випадку. Окрім того, відповідач посилається на те, що згідно звіту № 1341 від 13.09.2013 року з оцінки транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] складає 4676,67 грн., з урахуванням фізичного зносу в т.ч. ПДВ 576,78 грн. Також відповідача посилається на п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому зазначається, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Проте позивач не надав жодних доказів, що свідчить про факт проведення відновлювального ремонту на СТО - платнику ПДВ, що свідчить на думку відповідача про безпідставність врахування ним до розміру збитку суму, що складає ПДВ. Зазначене свідчить про необґрунтованість заявленої суми матеріального збитку, дійсний розмір якого за мінусом ПДВ становить 4099,89 грн. та підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача [PERSON] Також відповідач зазначив, що позивач немає права на стягнення моральної шкоди, оскільки відповідно до ст. 26 згаданого закону, страховиком відшкодовується моральна шкода лише потерпілому, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю. Проте, позивач не отримав ушкодження здоров'я під час ДТП, а відповідно і немає права на таке відшкодування. На підставі наведено просив в задоволені позовних вимог до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відмовити в повному обсязі (а.с. 50-54). Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, - [PERSON], відповідача [PERSON], представника ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» - Сорочан В.В., дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 10.08.2013 року в м. Києві по вул. Я.Коласа, 6-Д сталася дорожньо-транспортна пригода - наїзд транспортного засобу - автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] на транспортний засіб - автомобіль «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON] Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2013 року справа № 3/759/5110/13, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 8). Згадана постанова суду набрала законної сили, тому суд знаходить встановленим факт того, що ДТП яка трапилась 10.08.2013 року за участю транспортним засобу - автомобіля марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], з вини водія [PERSON] Відповідальність [PERSON] застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/1860273 від 19.03.2013 в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб встановлено в сумі 50000,00 грн. та франшиза в розмірі 1000 грн. (а.с.93). Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно п. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується учасниками процесу, позивач звернулась до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 14.11.2013 року за № 7736 було відмовлено у здійснені виплати, посилаючись на те, що винуватець ДТП не повідомив страхову компанію про настання ДТП (а.с. 7). Згідно до висновку № 06/11 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 05.12.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 9315,18 грн. Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], становить 7168,42 грн. (а.с.22-27). Звіт був складений судовим експертом Новоселецьким В.А., який має свідоцтво [NUMBER], якому останньому за рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 05.12.2007 року присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто-товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку завданого власнику транспортного засобу (а.с.40), свідоцтво Фонда державного майна України про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 3708 (а.с.41). За проведення експертного дослідження оплачено 1200 гр., за відправлення поштового відправлення оплачено 27,96 грн. та 29,04 грн. (а.с. 6). В судовому засіданні позивач зазначив, що він не погодився з визначенням розміру матеріальних збитків, на яке посилався відповідач-2, а тому 05.12.2013 року з ініціативи позивача, судовим експертом Новоселецьким В.А було проведено огляд автомобіля, марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER]. На даний огляд було запрошено [PERSON] однак останній не прибув на огляд (а.с.6). За результатами огляду від 05.12.2013 року, було складено висновок № 06/11 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 9315,18 грн. Вартість матеріального збитку становить 7168,42 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Для усунення розбіжностей у визначенні вартості матеріальних збитків, заподіяних позивачеві пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля, сторонами у справі не заявлялись клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи. Як вбачається з матеріалів справи оцінка вартості матеріального збитку проведена судовим експертом Новоселецьким В.А., який має свідоцтво [NUMBER], якому останньому за рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 05.12.2007 року присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку завданого власнику транспортного засобу, свідоцтво Фонда державного майна України про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 3708. Висновок має відповідні посилання на використану літературу та норми чинного законодавства, які використовувались для проведення оцінки. Вартість матеріального збитку визначена за формулою яка чітко наведена у звіті. Види робіт та їх вартість чітко наведені у калькуляції, який є додатком до звіту. Огляд пошкодженого автомобіля здійснювався згідно вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерству юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, стосовно того, що джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки, при складанні звіту було використано актуальні джерела інформації, а саме Періодичний довідник «Бюлетень авто-товарознавця» (ДНДІСЕ, ІОЦ СЕУ, Донецьк) №72. Відповідно до загальних правил оцінки доказів, передбачених ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши проведений судовим експертом Новоселецьким В.А., вищевказаний висновок, суд вважає, що даним висновком повністю підтверджується розмір реальних матеріальних збитків, спричинених позивачу, а тому він в повній мірі є належним та допустимим доказом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто, вартість заподіяного матеріального збитку власнику транспортного засобу - автомобіля марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], становить 7168,42 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів, відповідно до Закону та умов договору. Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Таким чином, стягненню з відповідача-2 ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача підлягає страхове відшкодування у сумі 6168,42 грн. (7168,42 - страхова сума з вирахування франшизи 1000 грн.), а з відповідача -1 [PERSON] на користь позивача, підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі франшизи у сумі 1000 грн. Крім того, стягненню з відповідача-2 на користь позивача підлягають витрати останнього, пов'язані з оплатою ним послуг за здійснення останнім оцінки транспортного засобу відповідно до висновку № 06/11 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 05.12.2013 року у сумі 1200 грн., оскільки останні були прийняті судом до уваги при визначенні розміру страхового відшкодування, яке підлягає сплаті позивачеві. Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, стягнути з відповідача-1 [PERSON] 10000 грн., та з відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» - 5000 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] повів себе вкрай непорядно, він поїхав з місця ДТП, не виходив на зв'язок з позивачем, що встановити особу винуватця ДТП, вдалося лише через 2 дні, після показів свідків, лише тоді, як позивач прийшов до дому відповідача, останній зізнався у скоєнні ДТП. Відповідач в подальшому також поводив себе непорядно ігнорував дзвінки позивача, уникав зустрічей для написання розписки, а також провокував позивачу відмову у виплаті з боку страхової компанії, тим, що не повідомив страхову компанію про настання ДТП. На думку позивача, це дуже виснажило його як морально так і фізично, спричинено шкоду відповідачем [PERSON], він оцінує у 10000 грн. Неправомірно відмовою у виплаті страхового відшкодування страхова компанія спричинила матеріальну шкоду, яку позивач оцінив у сумі 5000 грн., оскільки така ситуація призвела до нервувань, негативних емоцій, тим, що позивач не може вирішити проблеми з відшкодування шкоди та ремонту автомобіля. Вся ця ситуація, що склалась призвела до підриву здоров'я, у тому числі до загрози переривання вагітності, а потім як наслідок і до завмирання вагітності. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. В порушення вимог чинного законодавства, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування моральної шкоди, а саме, не зазначено наявність моральної шкоди, які саме страждання зазнав позивач, не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача -1 та моральною шкодою, з яких обставин виходив позивач, визначаючи розмір компенсації. Окрім того, посилання позивача на те, що йому прийшло розшукувати відповідача [PERSON], який з місця ДТП зник, спростовується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2013 року, згідно якої [PERSON] притягається до адміністративної відповідальності лише за ст. 124 КУпАП, іншого суду не надано. Таким чином вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення моральної шкоди в сум 10000 грн. задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача-2 ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», суд також приходить до висновку про відмову в задоволені тієї частини вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком підлягає відшкодуванню потерпілому також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, тобто моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що ситуація яка склалась призвела до нервувань, негативних емоцій, тим, що позивач не може вирішити проблеми з відшкодування шкоди та ремонту автомобіля. Вся ця ситуація, що склалась призвела до підриву здоров'я, у тому числі до загрози переривання вагітності, а потім як наслідок і до завмирання вагітності. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.11.2013 року, [PERSON], не вбачається причинно-наслідкового зв'язку між ушкодженням здоров'я (завмирання вагітності) та ДТП (а.с.20). Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між ушкодженням здоров'я (завмирання вагітності) та діями відповідача - 2 ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Крім того, в судовому засіданні 13.05.2014 року, позивач просив стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як визначено у ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підтвердження витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, позивач надав, квитанцію № 6839/з1 від 09.12.2013 року, згідно якої сплатив 4000 грн. за надання правової допомоги (а.с. 90). А тому, ці витрати підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial