Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Керівник Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (далі - КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача на користь держави в особі Тернопільської міської ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в лікувальному закладі комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» в сумі 13171 грн. 48 коп. В обґрунтування вимог зазначено, що внаслідок кримінального правопорушення, яке вчинено відповідачем потерпілій спричинено тілесні ушкодження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження за даним фактом - закрито. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, протерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні, витрати медичних закладів становлять 13171,48 грн. і ці кошти відповідно до ст. 1206 ЦК України повинні бути відшкодовані відповідачем як особою, яка вчинила злочин. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник Тернопільської місцевої прокуратури позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить відстрочити суму виплат, у зв`язку із тим, що він не має доходів через карантин. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Органом досудового розслідування встановлено, що 27 лютого 2019 року приблизно о 18 годині 15 хвилин водій [PERSON] керував технічно - справним автомобілем "VolkswagenLT 35", р.н. [NUMBER] та рухався по вулиці Коновальця в місті Тернополі в бік проспекту С.Бандери в місті Тернополі. Рухаючись у вказаному напрямку, зі швидкістю приблизно 30 км/год, і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти буд. № 14 по вул. Коновальця в місті Тернополі, водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5.,2.3. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду, праворуч від нього у попутному напрямку, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зупинився невстановлений автомобіль, водій [PERSON] , в порушення вимог п. 18.4. ПДР України, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля "Volkswagen LT 35", р.н. [NUMBER] , не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжував рух у зазначеному напрямку. Унаслідок порушення вищевказаних пунктів правил, [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину дороги в спокійному темпі ходьби справа наліво відносно напрямку руху автомобіля "Volkswagen LT 35", р.н. [NUMBER] . У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої гомілки у вигляді закритого внутрішньосуглобового перелому проксимального (верхнього) метаепіфізу великогомілкової кіски на межі середньої і верхньої третини, садна лобної ділянки голови, які супроводжувались тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.06.2020 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №12019210010000621, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2019 року про його обвинувачення закрито. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №326 вартість затрат на лікування, обстеження та перебування пацієнта [PERSON] , [INFO] , становить 13 171 гривень 48 копійок (медикаменти - 132,83 грн., медичне обстеження - 412,37 грн., ліжко-дні - 2л.д. (лютий)*528,66 = 1057,32 грн.; 24 л/д (березень))*482,04 = 11 568,96 грн.). Відповідно до інформації Тернопільської міської ради, остання не зверталась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину та просить звернутись з таким позовом Тернопільську місцеву прокуратуру. Відповідно до п. 1.2. статуту КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженого рішенням Тернопільської міської ради №7/16/20 від 28 липня 2017 року, засновником і власником КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є Тернопільська міська рада. Тернопільська міська рада є органом місцевого самоврядування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 286 КК України, і внаслідок його протиправних дій була заподіяна шкода здоров`ю [PERSON] та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справаі №607/4949/19 від 04 червня 2019 року його звільнено від кримінальної відповідальності. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, протерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», витрати медичних закладів становлять 13171,48 грн., які підприємству не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернувся заступник прокурора Тернопільської місцевої прокуратури, оскільки Тернопільська міська рада, яка є власником та засновником КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», не зверталася до суду за їх захистом. Відтак, [PERSON] як особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , у розмірі 13171,48 грн. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь Тернопільської обласної прокуратури стягненню понесені відповідно до платіжного доручення №1134 від 04 серпня 2020 року судові витрати - 2102 гривень судового збору.

Outcome: approved