Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). Вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2016р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено Договір страхування транспортних засобів № АІ 9948815, предметом якого є страхування автомобіля «ЗАЗ 110557», державний реєстраційний номер [NUMBER] . За цим Договором (поліс ЦВ) ПрАТ СК "ПЗУ Україна" взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". 13.10.2016р. в м. Івано -Франківськ, вул. Івасюка, 60 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Міцубісі Аутлендер», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «ЗАЗ 110557», державний реєстраційний номери [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а також постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.11.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. До позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту №UA2016101700011/L0I/02 від 04.11,2016р., розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи із Звіту №3490/16 про оцінку колісного транспортного засобу від 20.10.2016р. здійснив виплату страхового відшкодування на користь Потерпілого в розмірі 24711,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47566 від 07.11.2016р. Страховик був повідомлений про страховий випадок - 17.10.2016 р„ згідно заяви потерпілої про настання страхового випадку, однак відповідач не виконав свої зобов`язання за договором страхування, що призвело до порушення позивача на відшкодування шкоди. Просить суд стягнути з відповідача суму в якості страхового відшкодування у розмірі 24711,63 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 07.07.2016 між ПАТ СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АІ-9948815, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ЗАЗ 110557 номерний знак [NUMBER] . Згідно з постановами Івано-Франківського міського суду від 09.11.2016 водій [PERSON] 13.10.2016 року близько 11 год. 15 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Івасюка 60, керуючи автомобілем "ЗАЗ 110557 ", д.н.з. [NUMBER] , не дотримався інтервалу дистанції та здійснив зіткнення з ТЗ Мітсубісі д.н.з. [NUMBER] . Крім того, [PERSON] порушив вимоги пункту 2.9а ПДР, а саме керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст 124, 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.8-9). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до страхового акту №UA2016101700011/L0I/02 від 04.11,2016р., розрахунку суми страхового відшкодування до нього, та виходячи із Звіту №3490/16 про оцінку колісного транспортного засобу від 20.10.2016р. здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 24711,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47566 від 07.11.2016р.(а.с.17, 24-31). Згідно заяви від 13.10.2016 року страховик був повідомлений про страховий випадок 17.10.2016р.(а.с.10-15). Відповідно до вимоги №1100952, 9158-2017 від 22.08.2018 року та №1100952, 9158-2017 від 12.10.2018р. було направлено відповідачу, щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак вимоги відповідачем були проігноровані та станом на 14.03.2019 року страхове відшкодування не повернуто (а.с.20-21). Відповідно до ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строк і за умови визначені цим Законом Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п.п.в) 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за цього участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі. Наразі, приймаючи до уваги те, що позивачем було відшкодовано матеріальну шкоду потерпілій стороні, відповідач, як винна особа в ДТП та особа яка під час скоєння ДТП керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повинна відшкодувати страховику завдану шкоду. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних вище норм закону. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Згідност.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1921.00 грн. Керуючий ст.ст. 16, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 76,77, 89, 263, 280-282 ЦПК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

Outcome: approved