Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування вимог в заяві та в судовому засіданні зазначено, що відповідач є матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Встановлені неодноразові ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, як вона свідомо ухиляється від виховання сина, його навчання та розвитку. Дитина є учнем Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради. Хлопчик перебуває на повному державному забезпеченні. На даний момент школа не є опікуном дитини, оскільки мати не позбавлена батьківських прав і є законним представником дитини. Останній раз мати цікавилися життям дитини весною 2014р. по телефону, відвідувала хлопчика ще на початку 5 класу. З 2014р. мати повністю самоусунулась від виконання своїх обов'язків, жодного разу не забирала сина додому, не підтримала його ні матеріально, ні морально. На даний час [PERSON] ніде не працює, і ніколи не працювала раніше. Не перебуває на обліку в центрі зайнятості, нічого не робить щоб знайти роботу та покращити свої матеріальну умови. Господарство не утримує, вживає спиртні напої. Умови проживання матері не задовільні. Будинок занедбаний, потребує капітального ремонту. Умов для проживання взагалі немає, в будинку повна антисанітарія. На даний час відповідач проживає у літній кухні, оскільки в будинку відключено газ, батареї вирізано. Відсутні меблі, посуд, білизна та продукти харчування. Окрім того, сам хлопчик просить позбавити матір батьківських прав, оскільки вона взагалі не приймає участь в його житті. В судове засідання представник позивача не з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити вимоги та розгляд справи проводити у її відсутність відповідно до наданої заяви. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, проти задоволення позову не заперечували відповідно до наданої заяви. Дослідивши письмові докази (довідку Баштанського ВП про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 22.03.2018р., копію свідоцтва про народження [PERSON], довідка про склад сім'ї від 16.03.2018р. №87, інформацію про роботу, акт обстеження умов проживання від 21.03.2018р., характеристику матері та учня від 16.03.2018р.,акт від 14.02.2018р., заяву [PERSON], висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 25.04.2018р.), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" №-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. При розгляді справи також встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю - неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], але свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. Відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проводить підготовку до самостійного життя, в тому числі: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на розвиток дитини як складову виховання; не спілкується в достатній мірі з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього світу. Мати взагалі не підтримує родинних стосунків з дитиною, взагалі та не приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини уже тривалий час та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання матір'ю обов'язків щодо виховання її дитини. Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку [PERSON] суд розцінює як ухилення від виховання дитини. На думку суду, діями відповідача тривалий час порушуються права дитини на отримання належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, мати дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача [PERSON] без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано.

Outcome: approved