Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" в особі представника звернулось до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16 448 (шістнадцять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 48 копійок, суму судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок. При цьому посилається на те, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н від 06.11.2006 року, відповідно до якого позивач надав йому кредит у сумі 5 000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач порушив умови повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Станом на 31.12.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 22 010, 95 гривень. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2008 року з відповідача на користь позивача частково стягнуто заборгованість у розмірі 6 821, 92 гривень, таким чином залишок заборгованості відповідача з урахуванням передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг штрафів складає 16 448, 48 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом. До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] до оператора поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання відповідачем своїх процесуальних обов'язків, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н від 06.11.2006 року, відповідно до якого позивач надав йому кредит у сумі 5 000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач порушив умови повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Станом на 31.12.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 22 010, 95 гривень, що включає в себе: - заборгованість за кредитом - 4 998, 00 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 12 814, 63 гривень; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 4 198, 32 гривень. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2008 року з відповідача на користь позивача частково стягнуто заборгованість у розмірі 6 821, 92 гривень. Таким чином, заборгованість відповідача з урахуванням передбачених п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафів складає 16 448, 48 гривень та включає: - залишок заборгованості - 15 189, 03 гривень; - штраф (фіксована частина) - 500, 00 гривень; - штраф (процентна складова) - 759, 45 гривень. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" підлягають задоволенню. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору, який, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved