Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 2/3 частки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.07.1987, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 142 від 14.07.1987. Станом на 15.04.1991 в даному господарстві проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] . Таким, чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які набули права спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Голова двору, [PERSON] померла [INFO] . Член колишнього колгоспного двору [PERSON] померла у віці 57 років в с. Торговиця, актовий запис № 22 від 03.10.2017. За заповітом, посвідченим 25.07.2017 сільським головою Торговицької сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (відповідачу). Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської РДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29.05.2018 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вищевказаний житловий будинок відносився до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок збудований в 1971 році, інші господарські будівлі збудовані в 1971, 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку майна житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ТзОВ "Крез-Груп" ринкова вартість вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 02.04.2021 становить в цілому 94 600,00 грн. Вартість вищевказаної частки 2/3 домоволодіння становить 63 067,00 грн. За даним житловий будинком закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд розміром 0,25 га. 08.06.2021 позивачем, через канцелярію суду, подано заяву про уточнення позовних вимог, а саме просить суд: визначити за [PERSON] , [INFO] , 1/3 частку та позовну вимогу про визнання права власності на 1/3 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , залишити на розгляді. В судове засідання позивач не з`явився, подав, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи без його участі. Уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.07.1987 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] в цілому. Реєстровий напис на зворотнім боці цього свідоцтва свідчить, що зазначений жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 132 від 14.07.1987. Із копії довідки № 534, виданої 03.05.2018 виконавчим комітетом Торговицької сільської ради вбачається, що згідно попередніх рішень сільвиконкому вулицю 17 вересня в с. Торговиця перейменовано на 16 Липня, а номер його індивідуального житлового будинку не змінено [NUMBER]. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] ,1960 р.н., що стверджується довідкою № 114, виданою 05.04.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради Івано-Франківської області. Голова двору, [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в с. Торговиця, актовий запис № 10, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06.12.2017 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою № 116, виданою 05.04.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] та разом з нею проживали та були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , та невістка [PERSON] , [INFO] . З копії повторного свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 06.12.2017 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області слідує, що [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 1 від 03.01.1959, в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2018 по справі № 342/729/18 (провадження 2-о/342/57/2018) встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як сином та мамою. Рішення набрало законної сили 18.10.2018. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] . Копією спадкової справи № 106/2005 наданою суду державним нотаріусом Городенківської РДНК Капріян С.В. стверджується, що 23.02.2005 позивач [PERSON] звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті матері [PERSON] . Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2005 посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М. доводиться, що позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка складається із свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER]. Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Член колишнього колгоспного двору, [PERSON] померла в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 03.10.2017, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.12.2017 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. За заповітом, посвідченим 25.07.2017 сільським головою Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , що народилася в с. Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області [INFO] та проживає в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , 1986 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 32. З довідки № 115, виданої 05.04.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] та разом з нею проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] , [INFO] . Копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00019166834 від 06.12.2017 вбачається, 26 жовтня 1980 року у виконкомі Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 6. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50188447 виданого 07.12.2017 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. стверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 61696749, номер у нотаріуса 150/2017. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. З наведеного слідує, що померла [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали голова двору [PERSON] , її син [PERSON] та невістка [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: голова двору [PERSON] , її син [PERSON] та невістка [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. До спадкового майна померлої [PERSON] належить 1/3 частка у житловому будинку по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 10 виданою 21.05.2018 ФОП [PERSON] підтверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва виданого на підставі рішення Городенківського районної ради народних депутатів № 142 від 10.07.1987, реєстровий № 132. В ході проведення поточної інвентаризації по [ADDRESS] виявлено побудовані надвірні споруди до 1992 року, які не є самочинними. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок збудований в 1971 році, інші господарські будівлі збудовані в 1971, 1991 роках. Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) побудовані господарські будівлі в 1991 році, згідно вищевказаного технічного паспорта, не є самочинними. Згідно Звіту про оцінку майна, складеного ТзОВ "Крез-Груп" ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 02.04.2021 становить 94 600,00 грн. За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, що слідує з довідки № 113, виданої 05.04.2021 Торговицьким старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної держанвої нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1050/02-31 від 29.05.2018 про відмову у вчиненні нотаріальної дії слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з тим, що вищевказане господарство, головою якого якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Також, суд бере до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Передбачених ст.328 ЦК України підстав неправомірності виділення частки та набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] , права власності на частку у житловому будинку, який відносився до колгоспного двору нема. Відповідач, який є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] , члена колишнього колгоспного двору, в поданій до суду заяві зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, виходячи із заявлених уточнений позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, думку відповідача та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: слід визначити, що частка [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] та позивача у праві спільної сумісної власності, як за членами колишнього колгоспного двору, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] становить по 1/3 частині, а тому уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved