Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним. Мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 7,92 га , яка розташована на території Мануйлівської сілької ради Маловисківського району Кіровоградської області . Право власності на вказану земельну ділянку він набув на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] З моменту отримання батьком у власність земельної ділянки, вона на підставі договору оренди була передана відповідачу. Після смерті батька та оформлення відповідних документів на спадщину він, достовірно знаючи, що дія договору оренди, який батько при житті уклав з відповідачем закінчився і батько не підписував ніяких нових договорів, вирішив розірвати договір оренди з відповідачем внаслідок закінчення його строку дії. Але [PERSON] пред»явив йому новий договір оренди від 23.11.2011 року, який нібито підписаний його батьком на строк 7 років. Ознайомившись з наданим йому відповідачем договором оренди земельної ділянки , виявив, що договір оренди земельної ділянки від 23.11.2011 року укладений на 7 років підписаний від імені його батька іншою особою. Підробленим виявився і акт прийняття - передачі земельної ділянки від 23.11.2011 року , який також підписаний від імені його батька невідомою особою. Його батько повноважень на укладення від його імені будь-яких договорів нікому не надавав. За вказаних обставин просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 21.11.2011 року та зобов»язати відповідача повернути йому земельну ділянку. В судовому засіданні позивач підтримав позов і просив його задовольнити. Пояснив, що після закінчення дії попереднього договору оренди земельної ділянки, який також був укладений з [PERSON] його батько хотів укласти новий договір з [PERSON], з цього приводу між ним та його дружиною (матір»ю позивача) постійно виникали сварки, але фактично він не міг його підписати так як сильно хворів та й не підписував договір, адже в договір оренди підписаний не ним, а свого підпису він ніколи не змінював. Відповідач позов не визнав та пояснив, що23.11.2011 року він разом з [PERSON] приїжджав додому до [PERSON] з приводу укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. Його дружина в той час також була вдома. [PERSON] особисто підписав і договори оренди від 23.11.2011 року і акти прийняття - передачі земельної ділянки. Представник відповідача суду пояснив, що підстав для визнання договору оренди недійсним немає, окільки [PERSON] (батько позивача) протягом 2011 -2012 року отримував орендну плату за оспорюваним договором оренди в натуральній формі (зерном) та у відробітковій формі (оранка та культивування городу, пиляння дров та інше), а після смерті [PERSON] його дружина у 2013 році отримувала орендну плату у натуральній формі . І [PERSON] і його дружина знали що використовується земельна ділянка . Жодних нарікань на неналежне виконання умов договору не було. Крім того земельний податок за оренду паю сплачував [PERSON] Все це свідчить про схвалення [PERSON] оспорюваного договору оренди. Тому вважає договір оренди дійсним. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони , вважає що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.05.2013 року реєстраційний номер 488 являється власником земельної ділянки площею 7.99 га, кадастровий номер 3523183200:02:000:0190, що надана для ведення товарного сількогосподаського виробництва та розташована на території Мануйлівської сілької ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.5) . Вказана земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - КР № 008452 від 21 червня 2002 року належала батькові позивача - [PERSON], який помер 09.10.2012 року (а.с.6). Встановлено, що 23.11.2011 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] в письмовій формі, на строк 07 років, укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки, який після його державної реєстрації, у встановленому законом порядку, набув чинності з 04.07.2012 року.(а.с. 8-9). На підставі акту прийняття - передачі від 23.11.2011 року земельна ділянка була передана в оренду ФОП [PERSON] Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1481 від 23.10.2013 року підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 23.11.2011 року, укладеному між [PERSON] та ФОП [PERSON] в розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» виконаний не самим [PERSON], а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису [PERSON] Підпис від імені [PERSON] в акті прийняття - передачі земельних ділянок в оренду від 23.11.2011 року , укладеному між [PERSON] та ФОП [PERSON], який міститься в графі «Земельну ділянку передав» виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. З ретельним наслідуванням підпису [PERSON]І.( а.с. 38-41) Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні показали , що вони є приватними підприємцями, між ними і [PERSON] укладено договори про наданні послуг, в зв»язку з чим вони протягом 2011- 2013 років за вказівкою [PERSON], в рахунок орендної плати надавали [PERSON] та його дружині різні послуги, зокрема у виді культивації городу та пилянні дров, жодних нарікань з боку [PERSON] та його дружини не було. Свідок [PERSON] показала, що вона є дружиною померлого [PERSON], коли [PERSON] приїжджав до них додому з приводу укладення договору оренди земельної ділянки її вдома не було, про це вона дізналась від свого чоловіка, але він договору оренди не підписував, так як у договорі підпис виконаний не ним та й фактично не міг цього зробити, адже перебував у тяжкому стані через хворобу. Свідок [PERSON] показав , що він разом з [PERSON] приїжджав додому до [PERSON] з приводу укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. Його дружина в той час також була вдома. Пам»ятає, що [PERSON] особисто підписав і договори оренди від 23.11.2011 року і акти прийняття - передачі земельної ділянки. Суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] , так як вони спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи . Статті 10 та 60 ЦПК України передбачають, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (далі Пленум), зокрема п.8 визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У звязку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України тощо). З вищезазначеного убачається, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків, а саме : відповідність змісту правочину вимогам закону; додержання встановленої форми правочину; правоздатність сторін; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За правилами ч.1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами також договором оренди землі. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.( ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі") Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).(ч.2 ст. 207 ЦК України) Статтею 18 цього Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено повернення орендодавцеві земельної ділянки на умовах, визначених договором у разі припинення або розірвання договору оренди землі. Пленум в п. 10 Постанови роз'яснив, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. У звязку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Таким чином, оскільки [PERSON] як орендодавець не підписував спірний договір оренди, є всі підстави вважати не доведеною наявність у нього волевиявлення на укладення цього договору, а сам договір, виходячи з положень передбачених ч.1 ст. 215 ЦК України, - недійсним у звязку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 ст. 203 цього Кодексу.. Посилання представника відповідача на ті обставини, що отримання орендної плати за 2011-2013 роки свідчать про дотримання сторонами істотних умов договору при його вчиненні, а тому умови договору відповідають дійсному волевиявленню [PERSON] є безпідставними. Як роз'яснено в п.7 постанови Пленуму, судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань , які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності. Вчинення стороною дії (одержання орендної плати за договором) без отримання нею пропозиції укласти такий договір (оферти) не може підтверджувати її згоду на укладення договору(ст.ст. 641,642 ЦК України) Доводи представника відповідача, які зводяться до того, що [PERSON] , отримавши орендну плату відповідно до ч.1 ст. 241 ЦК України схвалив спірний договір оренди є необґрунтованими, оскільки [PERSON] договір оренди не підписував, тому наступне його схвалення є неможливим.

Outcome: approved