Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області та, після уточнення позовних вимог 23.01.2015 року, просили постановити рішення суду, яким стягнути з НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 20 452 грн. 46 коп. у відшкодування заподіяної майнової шкоди та 5 000 грн. - моральної шкоди, на користь [PERSON] 1263 грн. 12 коп. у відшкодування понесених витрат, пов'язаних із придбанням ліків для лікування дітей, а саме щодо: [PERSON] у розмірі 557 грн. 81 коп. та [PERSON] - 705 грн. 31 коп.; та по 5 000 грн. моральної шкоди, кожному, тобто 15 000 грн. моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 9 518 грн. 93 коп. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, зокрема: 6 788 грн. 79 коп. різниці за пошкоджений автомобіль, 1 550 грн. за оплату експертам за проведення експертиз, 126 грн. 43 коп. витрат на придбання ліків та 35 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, на користь [PERSON] 3 788 грн. 21 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, зокрема: 1 292 грн. 71 коп. різниці між оплатою страховою компанією і витратою на придбання ліків для лікування [PERSON] та [PERSON], 1 251 грн. 94 коп. за оплату додаткових обстежень та придбання додаткових ліків для [PERSON] та [PERSON], 668 грн. витрат на пальне для відвезення дітей для консультації в місто Київ, 15 000 грн. на відшкодування, заподіяної їй особисто, моральної шкоди та по 35 000 грн., щодо кожної дитини, на відшкодування, заподіяної моральної шкоди неповнолітнім [PERSON] та [PERSON]. Крім того, просили стягнути з відповідачів понесені ними судові витрати (а.с.67-73 т.2). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі вказали, що 30.04.2013 року близько 13 год. відповідач, керуючи автомобілем марки BMW-525TDS, номерний знак [NUMBER], рухаючись в напрямку м. Києва по правій смузі 230 км автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Наталівка Новоград-Волинського району, в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого передньою частиною свого транспортного засобу скоїв зіткнення із задньою частиною автомобіля ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], який рухався у попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП позивач [PERSON] та його пасажири неповнолітній [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, а неповнолітній [PERSON] - фізичний біль. По даному факту проводилося досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013060090000677 від 01.05.2013 року, під час якого була встановлена вина [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху, що привело до негативних наслідків, тобто заподіянні легких тілесних ушкоджень [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] - фізичної болі. Кримінальне провадження за вказаним фактом органами досудового розслідування закрито постановою від 03.06.2013 р, оскільки в діях відповідача не вбачається ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, а вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказують, що саме внаслідок дій відповідача, які викликали настання ДТП, позивачам завдана матеріальна та моральна шкоди у вище вказаних розмірах. У судовому засіданні позивач [PERSON], [PERSON] у власних інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей, та її представник уточнені 23.01.2015 року позовні вимоги підтримали, які просили задовольнити. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з'явилися. У листі до суду представник НАСК «Оранта» просив розгляд справи провести у його відсутності, уточнені позовні вимоги позивачів до НАСК «Оранта» у судовому засіданні 20.01.2015 року визнані (а.с.34-56 т.2). У письмовому запереченні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги позивачів до нього фактично не визнав, просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що його відповідальність застрахована полісом, а тому страхова компанія повинна проводити всі виплати (а.с.88 т.2). Заслухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] у судовому засіданні 11.09.2014 року, представника НАСК «Оранта» Слепенчука О.В. у судовому засіданні 20.01.2015 року, дослідивши письмові докази, які знаходяться у матеріалах справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 12013060090000677, суд приходить до наступного. Cудом встановлено, що 30 квітня 2013 року близько 13 години водій автомобіля BMW-525TDS, державний номер [NUMBER], [PERSON] рухаючись в напрямку м. Києва по правій смузі 230 км автодороги Київ-Чоп поблизу с. Наталівка Новоград-Волинського району передньою частиною свого транспортного засобу скоїв зіткнення із задньою частиною автомобіля ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП водій автомобіля ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER], [PERSON] та його пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичного експерта № 99, № 257 та № 258 (а.с. 39-43 т.1). По даному факту проводилося досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013060090000677 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Постановою слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області від 03.06.2013 року встановлена вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП, однак вказане кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, а останнього постановлено притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 44-47 т.1). Дана постанова відповідачем [PERSON] не оскаржувалась. Відповідно до п. 4 Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. З урахуванням даних обставин суд критично оцінує пояснення відповідача [PERSON] щодо того, що він не винуватий у ДТП, оскільки його не притягнуто до відповідальності. Власником автомобіля ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER], є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія (а.с.17 т.1). Із оглянутих матеріалів кримінального провадження за № 12013060090000677 слідує, що відповідальність водія [PERSON] під час керування автомобілем BMW-525TDS, державний номер [NUMBER], у період з 28.08.2012 року по 27.08.2013 року, застрахована в НАСК «Оранта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.. Розмір франшизи - 510 грн., копія (а.с.80 т.2). Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із змісту статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону) слідує, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 23 Закону вказує, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно ст. 26-1 Закону Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Стаття 28 закону вказує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 1167 ЦПК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Судом також встановлено, що НАСК «Оранта» після звернення позивачів із відповідними заяви щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою складено розрахунки сум страхового відшкодування, копії (а.с.36-56 т.2). Дані розрахунки сум страхового відшкодування позивачам [PERSON] та [PERSON] знаходяться у межах заявлених вимог до НАСК «Оранта» та повністю визнані представником НАСК «Оранта», а тому суд позов у цій частині задовольняє повністю та стягує з НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 20 452 грн. 46 коп. у відшкодування заподіяння майнової шкоди та 5 000 грн. - моральної шкоди, на користь [PERSON] 1263 грн. 12 коп. у відшкодування понесених витрат, пов'язаних із придбанням ліків для лікування дітей: [PERSON] у розмірі 557 грн. 81 коп. та [PERSON] - 705 грн. 31 коп., та по 5 000 грн. моральної шкоди, кожному, а всього 15 000 грн. моральної шкоди. Що стосується заявлених вимог до відповідача [PERSON], то останні підлягають частковому задоволенню, зокрема: у частині відшкодування моральної шкоди. Із змісту уточненої позовної заяви та наданих пояснень у судовому засіданні позивач [PERSON] вказував на те, що завдана йому моральна шкода полягає у тому, що у зв'язку із ДТП, винуватцем якого є відповідач [PERSON], його нормальні життєві зв'язки істотно порушені і тепер він вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Він позбавлений можливості реалізації власних звичок та бажань, погіршився стан його здоров'я, він вимушений амбулаторно лікуватися, звертатися до міліції, яка розташована в іншому районі, відвідувати юридичні консультації, збирати довідки, щоб звернутися до суду. Внаслідок ДТП він зазнав суттєвих моральних втрат, його позбавлено можливості організувати сімейний відпочинок, що є суттєвою обставиною, яка сприяє подоланню психічного навантаження, яке накопичується протягом робочого року. Також, він позбавлений можливості використовувати свій автомобіль і ці дії відповідача зумовили його користуватися міжміським транспортом та орендувати засоби транспортного пересування. В такій ситуації він жодного разу не був спокійним, це його травмувало й гнітило як особистість. Заподіяння моральної шкоди неповнолітнім [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позивач [PERSON], яка є їх матір'ю, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії (а.с.118,119 т.1), обґрунтовувала тим, що неповнолітні діти внаслідок ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, в зв'язку з чим зазнали суттєвих моральних втрат, перенесли моральні страждання, погіршився стан їх здоров'я, були істотно порушені їх нормальні життєві зв'язки, вони були позбавлені можливості реалізації власних звичок та бажань і тепер вони змушені прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач [PERSON] обґрунтувала заподіяння їй особисто моральної шкоди тим, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень її неповнолітніми дітьми порушилися нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, вона вимушена звертатися до міліції, збирати довідки, щоб звернутися до суду. У такій ситуації вона жодного разу не була спокійною, це її травмувало й гнітило як особистість. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування заподіяної шкоди. Вона і її сім'я на протязі тривалого періоду позбавлені засобу пересування, можливості використовувати автотранспорт для власних потреб. Крім того, внаслідок ДТП її діти дуже злякалися і отримали глибоку психологічну травму, що потребує тривалих відвідувань психолога та лікаря-невропатолога, оскільки вони дуже погано сплять, стали неспокійні, були поставлені на облік в Новоград-Волинську лікарню. При цьому, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних, психологічних страждань, яких зазнали позивачі через неправомірні дії відповідача, їх нервове потрясіння, характер немайнових втрат, їх тривалість, виниклі внаслідок цього зміни в життєвих стосунках, тривалість лікування неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] після отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, неможливість використання в повсякденному житті позивачами пошкодженого транспортного засобу, небажання відповідача відшкодувати шкоду в добровільному порядку, а також виходить із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за необхідне стягнути на користь позивача [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди, позивача [PERSON] 15 000 грн. на відшкодування, заподіяної їй особисто, моральної шкоди та по 35 000 грн., щодо кожної дитини, на відшкодування, заподіяної моральної шкоди неповнолітнім [PERSON] та [PERSON]. В той же час суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги до відповідача [PERSON] у частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди позивачу [PERSON], зокрема: 6788 грн. 79 коп. різниці за пошкоджений автомобіль, 1550 грн. за оплату експерту за проведення експертизи та 126 грн. 43 коп. на придбання ліків; позивачу [PERSON], зокрема: 1292 грн. 71 коп. різниці між оплатою страховою компанією і витратою на придбання ліків для лікування [PERSON] та [PERSON], 1251 грн. 94 коп. за оплату додаткових обстежень та придбання додаткових ліків для [PERSON] та [PERSON], 668 грн. витрат на пальне для відвезення дітей для консультації в місто Київ, - з тих підстав, що дані вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права. Зокрема, заявлені позовні вимоги не перевищують ліміт страхової відповідальності за Полісом, а тому, з урахуванням доведеності та обґрунтованості вимог позивачів, вони можуть стягуватися зі страховика. Що стосується судових витрат, то суд виходить з наступного. Із оригіналів квитанцій про сплату судового збору при подачі позову до суду позивачем [PERSON] сплачено 316 грн. 55 коп. та позивачем [PERSON] - 575 грн. 56 коп. (а.с.1,2 т.1). Крім того, із квитків на проїзд, пов'язаних із явкою до суду, за період з 22.04.2014 року по 23.01.2015 року, включно, слідує, що позивачем [PERSON] витрачено 737 грн. 16 коп. (а.с.74-79 т.2). Відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, у тому числі, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням обставин справи та положень закону на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати з відповідача НАСК «Оранта» у розмірі 254 грн. 52 коп. та з відповідача [PERSON] - 62 грн. 03 коп. (316 грн. 55 коп. - 254 грн. 52 коп. = 62 грн. 03 коп.) судового збору та 737 грн. 16 коп. документально підтверджених витрат, пов'язаних із явкою до суду, а всього з відповідача [PERSON] 799 грн. 19 коп. (62 грн. 03 коп. + 737 грн. 16 коп. = 799 грн. 19 коп.). На користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір з відповідача НАСК «Оранта» у розмірі 162 грн. 63 коп. та з відповідача [PERSON] - 412 грн. 93 коп. (575 грн. 56 коп. - 162 грн. 63 коп. = 412 грн. 93 коп.). Крім того, з відповідача [PERSON] на користь держави, з урахуванням розміру задоволених вимог: позивача [PERSON], підлягає стягненню 37 грн. 97 коп. (354 грн. 52 коп. - 316 грн. 55 коп. = 37 грн. 97 коп.), позивача [PERSON], - 437 грн. 07 коп. (1012 грн. 63 коп. - 575 грн. 56 коп. = 437 грн. 07 коп.), а всього 475 грн. 04 коп. (37 грн. 97 коп. + 437 грн. 07 коп. = 475 грн. 04 коп.) судового збору.

Outcome: partial