Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Свої вимоги мотивує тим, що 04 квітня 2014 року об 08 год. 40 хв. у м. Києві на вул. Кільцева дорога - вул. Ватутіна, 94 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля [NUMBER] під керуванням Позивача та автомобіля [NUMBER], під керуванням громадянина [PERSON]. Вказана ДТП відбулася з вини водія автомобіля [NUMBER], під керуванням громадянина [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія", згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №АС3885872. Рішення щодо виплати страхового відшкодування було прийнято Відповідачем 12.05.2014 року, що засвідчується страховим актом 313605 від 12.05.2014 року. Розмір страхового відшкодування був визначений Відповідачем у розмірі 11 135,23 грн (одинадцять тисяч сто тридцять п'ять) гривень 23 копійки. Проте, станом на момент подання цивільного позову страхове відшкодування виплачене лише частково в сумі 4 135,00 грн. Крім цього, не погодився Позивач із сумою страхового відшкодування та вказав на те, що розмір нанесеної шкоди становить 19 394,88 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СМмс від 16.04.2014 ТОВ ВіДі Скай Моторз» - станцією технічного обслуговування автомобілів «Мазда». У зв'язку з чим просив суд стягнути із ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія" на користь [PERSON] страхову виплату у розмірі 15 259,88 грн., пеню у розмірі 6 092,80 грн., втрати із врахуванням індексу у розмірі 8 240,34 грн., 3% річних у розмірі 544,34 грн., а разом 30 137, 36 грн. та судові витрати у сумі 487,20 грн. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд за їх відсутності. Представник Відповідача подав заяву, у якій позов визнав лише у частині страхової виплати у розмірі 11 135,23 грн. та заперечував проти стягнення пені, втрат із врахуванням індексу інфляції, 3% річних та судових витрат. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 04 квітня 2014 року об 08 год. 40 хв. у м. Києві на вул. Кільцева дорога - вул. Ватутіна, 94 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля [NUMBER] під керуванням Позивача та автомобіля [NUMBER], під керуванням громадянина [PERSON]. Вказана ДТП відбулася з вини водія автомобіля [NUMBER], під керуванням громадянина [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ „Українська охоронно-страхова компанія", згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №АС3885872. Рішення щодо виплати страхового відшкодування було прийнято Відповідачем 12.05.2014 року, що засвідчується страховим актом 313605 від 12.05.2014 року. Розмір страхового відшкодування був визначений Відповідачем у розмірі 11 135,23 грн (одинадцять тисяч сто тридцять п'ять) гривень 23 копійки. Станом на 08.08.2016 року Відповідач не виконав у повному обсязі зобов'язань, покладених на нього вимогами норм Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". З позову вбачається, що на даний момент ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування виконало лише частково. За таких обставин, стягненню з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» підлягає несплачене страхове відшкодування, пеня, інфляційні втрати та 3% річних. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.36.5 ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право наотримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15 липня 2014 року № 417 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" розмір облікової ставки з 17 липня 2014 року становив 12,5% річних. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2014 року № 719 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" розмір облікової ставки з 13 листопада 2014 року станови 14,0% річних. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 лютого 2015 року № 81 "Про регулювання грошово-кредитного ринку" розмір облікової ставки з 06 лютого 2014 року становив 19,5% річних. Відповідно до постанови НБУ від 02 березня 2015 року „Про регулювання грошово-кредитного ринку" розмір облікової ставки НБУ з 04 березня 2015 року складає 30 % річних. Положення п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на таке відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня, регулюють відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справ про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у постанові від 26.09.2012 р. Відповідно до ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Оскільки страхувальником за полісом №АС3885872 є [PERSON], а не позивач, який є потерпілою особою, тому підстав для стягнення пені з відповідача немає, і в цій частині вимог необхідно відмовити. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 487 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: partial