Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

У серпні 2019 року позивач комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, які надаються за адресою: [ADDRESS] . Як стверджував позивач, з 01 травня 2018 року ці послуги надавались відповідачеві КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго", проте відповідач належним чином не сплачував за отримані послуги, допустив заборгованість з їх оплати у сумі 23930,82 грн. З цих підстав КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість з оплати за централізоване опалення за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року у сумі 21625,50 грн, заборгованість з оплати послуг з постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року у сумі 2305,32 грн, інфляційні втрати у сумі 908,46 грн та три проценти річних у розмірі 1263,65 грн, а також присудити з відповідача судовий збір у сумі 1921,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" до суду не подав. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідачем здійснено коригування нарахувань [PERSON] послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року, у результаті чого виявилось, що заборгованість відсутня. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1921,00 грн. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" здійснено коригування нарахувань [PERSON] за послуги з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року, заборгованість за указаний період відсутня. З цих підстав представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом з`ясовано, що [PERSON] постійно мешкає у квартирі [ADDRESS] та з 01 травня 2018 року є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго". Позивачем було нараховано та заявлено до стягнення заборгованість з оплати за централізоване опалення за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року у сумі 21625,50 грн, заборгованість з оплати послуг з постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року у сумі 2305,32 грн, інфляційні втрати у сумі 908,46 грн та три проценти річних у розмірі 1263,65 грн, а також присудити з відповідача судовий збір у сумі 1921,00 грн. Однак у серпні 2020 року представник [PERSON] звернулася до КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" з заявами про перерахунок нарахованих сум на плату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 06 лютого 2017 року до 31 грудня 2019 року у зв`язку з неправильним нарахуваннями за надані послуги. За результатами проведеного перерахунку було здійснено коригування нарахувань [PERSON] за послуги з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, у результаті чого виявилось, що заборгованість споживача за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року відсутня. Таким чином, підстави для стягнення з [PERSON] на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" заборгованості з оплати за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року. За положеннями ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Наведене норма не може бути застосована у справі, позаяк відповідач не сплачував позивачеві заборгованість з оплати за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року після пред`явлення позову, натомість КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" самостійно здійснило коригування неправильно нарахованих сум. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" у задоволенні його позовних вимог та компенсації сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed