Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу освіти Ізмаїльської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - комунальний дошкільний навчальний заклад загальної типу ясла - садок №25 «Золотий ключик» Ізмаїльської міської ради про визнання права на отримання з 03.01.2012 року надбавки педагогічним працівникам за вислугу років щомісячно у розмірі 30 відсотків від посадового окладу як педагогічного працівника, стаж педагогічної роботи якого за спеціальностями, передбаченими Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №78 від 31.01.2001 року та постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 p. №963 становить та на 03.01.2012 року становив понад 26 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.01.2012 року вона була прийнята на роботу у порядку переведення в комунальний дошкільний навчальний заклад загального типу ясла - садок №25 «Золотий ключик» на посаду вихователя. Згідно затвердженого Статуту ДНЗ №25 є юридичною особою, підпорядкований Відділу освіти Ізмаїльської міської ради, на який покладено функцію контролю за його діяльністю. До цього, дитячий садок «Золотий ключик» був відомчим закладом дошкільної освіти публічного акціонерного товариства «Укртелеком». До вступу 03.01.2012 р на роботу у ДНЗ №25 педагогічний стаж роботи позивачки становив більше 26 років. Та, працюючи з 03.01.2012 року на посаді вихователя та вихователя 1 категорії ДНЗ №25 «Золотий ключик», мала право на виплату надбавки за вислугу років щомісячно у розмірі 30 % від посадового окладу, оскільки має більше 20 років стажу за вищенаведеними посадами. Вказує, що їй стало відомо, що зазначена надбавка за вислугу років з 03.01.2012 року і по теперішній час з вини відповідача виплачується їй не в повному обсязі. Відповіддю на запит позивачки, відділ освіти Ізмаїльської міської ради повідомив про те, що педагогічний стаж для виплати надбавки за вислугу років [PERSON], педагогічного працівника ДНЗ №25 «Золотий ключик» станом на 01.09.2018 року складає 16 років 6 місяців, а надбавка за вислугу років згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №78 від 31.01.2001 року [PERSON] повинна нараховуватися у розмірі 20% від посадового окладу. Відділ освіти Ізмаїльської міської ради безпідставно не враховує до стажу педагогічної роботи для виплати позивачці надбавки за вислугу років період роботи у дитячому садку № 25 «Золотий ключик» з 31.07.1996 року по 30.12.2011 року або 15 років 5 місяців у зв'язку з нібито неповним обсягом даних з умов оплати праці, не зважаючи на те, що у відповідача наявні усі документи на підтвердження зазначеного стажу, а саме копія трудової книжки позивачки. Таким чином, відповідач по справі необґрунтовано не зараховує позивачці до стажу період роботи у відомчому дошкільному навчальному закладі загального типу № 25 «Золотий ключик» ПАТ «Укртелеком», що призводить до зменшення розміру надбавки за вислугу років до 20% замість 30%, чим порушуються права позивачки. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце судового засідання сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вказав, що відділом освіти Ізмаїльської міської ради за рішенням суду вже виплачувались аналогічні виплати педагогічним працівникам дошкільних навчальних закладів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву чи клопотання по справі суду не надав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 43, 45, 55 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Права людини є невідчужуваними та непорушними. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. В судовому засіданні встановлено, що наказом №11-к від 03.01.2012 року [PERSON] була прийнята на роботу в порядку переведення в комунальний дошкільний навчальний заклад загального типу ясла - садок № 25 «Золотий ключик» на посаду вихователя, що підтверджується відомостями трудової книжки (а.с.4-10). Дошкільний навчальний заклад загального типу ясла - садок № 25 «Золотий ключик» є юридичною особою, підпорядкований Відділу освіти Ізмаїльської міської ради. Згідно розрахункових листів відділу освіти Ізмаїльської міської ради [PERSON], вихователю ДНЗ №25 «Золотий ключик» за період з 2012 року по 2018 рік нараховується надбавка за вислугу років згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №78 від 31.01.2001 року у розмірі 20% від посадового окладу. Відповідно до трудової книжки [PERSON] вона в період з 31 липня 1996 року по 30 грудня 2011 року працювала на посаді вихователя дитячого садка. (а.с. 4.10) Таким чином, між сторонами склались правовідносини з приводу виплати надбавки за вислугу років педагогічному працівнику, які регулюються Конституцією України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про освіту», положеннями Глави VII Кодексу законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України "Про освіту", частини першої статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту", частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту» від 31 січня 2001 року № 78, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних працівників та науково-педагогічних працівників» від 14 червня 2000 року № 963. Відповідно до Переліку посад педагогічних працівників та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ «Про затвердження переліку посад педагогічних працівників та науково-педагогічних працівників» від 14 червня 2000 року №963 посада вихователя дошкільного навчального закладу відноситься до посад педагогічних працівників. Пунктом 1 ст. 57 ЗУ «Про освіту», а також Порядком виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року (надалі - Порядок №78) запроваджено виплату надбавок педагогічним працівникам за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу залежно від стажу роботи в таких розмірах: понад три роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків. Основним документом для визначення стажу педагогічної роботи, що відповідно до законодавства підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (п. 6 Порядку №78). Реалізація положень ст. 57 Закону України «Про освіту» регламентована постановою КМУ «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України "Про освіту", частини першої статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту", частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту» від 31 січня 2001 року № 78. Згідно п. 1, 2 Порядку №78 педагогічний працівник повинен мати педагогічний стаж, який зараховується йому за час перебування на посадах, передбачених Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 p. N 963, та, зокрема, за час роботи на посаді педагогічних працівників, які працюють за профілем у позашкільних та дошкільних навчальних закладах. У Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 14.06.2000 року № 963, посади працівників дошкільних закладів (вихователя), віднесено до педагогічних працівників і у зв'язку з цим на них поширюються умови виплати надбавок за вислугу років залежно від стажу роботи. Як встановлено судом, посада, яку обіймала позивачка входить до переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 р. N 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних працівників та науково-педагогічних працівників». З урахуванням вищевказаних положень закону, встановлених обставин справи та заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, щостаном на 03.01.2012 року у позивачки, працюючої на посаді вихователя та вихователя 1 категорії ДНЗ №25 «Золотий ключик», виникло право на виплату надбавки за вислугу років щомісячно у розмірі 30% від посадового окладу, оскільки вона мала більше 20 років стажу за вищенаведеними посадами. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З оглядом на вищевказане, а також, враховуючи, що відповідач позов визнав у повному обсязі, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved