Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

до Радивилівського районного суду Рівненської області із позовною заявою звернувся заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області Місюк В.М. в інтересах держави в особі Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області в особі Радивилівської районної лікарні Рівненської області до [PERSON] про відшкодування збитків, спричинених кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначено, що ухвалою Радивилівського районного суду від 16.03.2018 р. кримінальне провадження №12017180210000259 відносно [PERSON] за частиною 1 статті 286 КК України закрито на підставі статті 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а підозрюваного звільнено від кримінальної відповідальності. При цьому ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] за частиною 1 статті 286 КК України від кримінальної відповідальності постановлена судом за наслідками повного визнання [PERSON] вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, потерпілому [PERSON] спричинено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Сума відшкодування завданої даним правопорушенням шкоди, яка виражається у витратах понесених на лікування потерпілого в Радивилівській районній лікарні, повинна бути стягнута з [PERSON] , як з винуватої особи. Вказані вище тілесні ушкодження у потерпілого [PERSON] виникли від дії тупого (-их) предмету (-ів), могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як пасажира транспортного засобу, який контактував з перешкодою, можливо в термін та за обставин зазначеній в постанові слідчого і які, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року), відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я. З причини отриманням потерпілим [PERSON] 14.07.2017 р. зазначених тілесних ушкоджень, останній перебував на лікуванні в Радивилівській районній лікарні. Згідно інформації Радивилівської районної лікарні №1312 від 17.11.2017 р., потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії даного закладу з 14.07.2017 р. по 16.07.2017 р. та у хірургічно-травматологічному відділенні з 16.07.2017 р. по 19.07.2017 р. Витрати, понесені зазначеним лікувальним закладом на його лікування, становлять 7 881,47 грн. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 р. №545, розмір відшкодування визначається виходячи з кількості ліжко-днів, проведених потерпілим в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Сума позову обґрунтовується зазначеним у інформації Радивилівської РЛ розрахунком витрат на лікування [PERSON] , згідно якого, останній перебував на стаціонарному лікуванні упродовж 6 ліжко-днів. Разом з тим, збитки, завдані злочином, не відшкодовані, чим порушуються інтереси держави в особі даного закладу. Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд у зв`язку неявкою в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги задовольнити, стягнути з [PERSON] кошти у вигляді витрат за перебування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 7881, 47 грн. Представник Радивилівської районної державної адміністрації Морозюк О.А. у судове засідання не з`вилася, у поданій письмовій заяві до суду заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання, та від якого не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлені, відзиву на позов не подано, а позивач не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку). Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2017 року, приблизно о 00 год. 45 хв., [PERSON] виїхав з м. Київ в напрямку м. Львів, в якості водія автомобіля марки "Deawoo lanos", реєстраційний номер [NUMBER] , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 14.08.2014 року [PERSON] , [INFO] , жительці [ADDRESS] . Керуючи технічно справним автомобілем марки "Deawoo lanos", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в напрямку м. Львів, приблизно о 06 год., на автодорозі сполученням «Київ-Чоп» 405 км. вказаної автодороги, що в межах населеного пункту с. Гранівка, Радивилівського району, Рівненської області, в порушення вимог п.п. 2.3.б), 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, проявивши неуважність, під час керування джерелом підвищеної небезпеки, заснув. Втративши, з власної неуважності, контроль над рухомим транспортним засобом, в якому знаходились пасажири, [PERSON] допустив з`їзд автомобіля марки "Deawoo lanos", реєстраційний номер [NUMBER] , в кювет зустрічної смуги руху, з подальшим контактуванням передньою частиною з перешкодою (деревом). В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "Deawoo lanos", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , відповідно до висновку експерта (судово-медична експертиза) №176 від 26.09.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, вивиху правої стопи. Вказані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупого (-их) предмету (-ів), могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як пасажира транспортного засобу, який контактував з перешкодою, можливо в термін та за обставин зазначеній в постанові слідчого і які, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 року), відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я. Відповідно до висновку експерта (судова автотехнічна експертиза з обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди) №3.1-972/17 від 28.11.2017 року, дії водія автомобіля марки «Deawoo lanos", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] в даній дорожній обстановці не відповідають вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, які вимагають: 12.1- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Внаслідок порушення водієм [PERSON] , зазначених правил безпеки дорожнього руху, потерпілому [PERSON] спричинено середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. У зв`язку із цим, у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №12017180210000259 заступником начальника СВ Радивилівського ВП за погодженням з прокурором 30.11.2017 р. [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України. Крім того, з причини отриманням потерпілим [PERSON] 14.07.2017 р. зазначених тілесних ушкоджень, останній перебував на лікуванні в Радивилівській районній лікарні (далі Радивилівська РЛ»). За наслідками проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження Дубенською місцевою прокуратурою до Радивилівського районного суду Рівненської області 28.12.2017 р. скеровано клопотання про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України. Ухвалою Радивилівського районного суду від 16.03.2018 р. кримінальне провадження №12017180210000259 відносно [PERSON] за частиною 1 статті 286 КК України закрито на підставі статті 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а підозрюваного звільнено від кримінальної відповідальності. У той же час, ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] за частиною 1 статті 286 КК України від кримінальної відповідальності прийнята за наслідками повного визнання [PERSON] вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Факт перебування потерпілого від злочину [PERSON] на лікуванні в Радивилівській РЛ, а також сума витрат, понесених даним медичним закладом на лікування потерпілого, учасниками кримінального провадження не оспорювалися. Зазначене також повністю підтверджується зібраними матеріалами у кримінальному провадженні. Згідно частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, або добровільності їх визнання. Також, відповідно до положень частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі змісту ухвали Радивилівського районного суду Рівненської області від 16.03.2018 року (а.с.8-9), питання про відшкодування спричиненої шкоди у сумі 7881,47 гривень вирішено не було. У даному випадку Радивилівським районним судом Рівненської області відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності і, у той же час, даною ухвалою суду підтверджено факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення та настання суспільно небезпечних наслідків вчиненого ним злочину. Згідно інформації Радивилівської районної лікарні №1312 від 17.11.2017 р., потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії даного закладу з 14.07.2017 р. по 16.07.2017 р. та у хірургічно-травматологічному відділенні з 16.07.2017 р. по 19.07.2017 р. Витрати, понесені зазначеним лікувальним закладом на його лікування, становлять 7 881 гривень 47 копійок (а.с.10). Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, розмір відшкодування визначається виходячи з кількості ліжко-днів, проведених потерпілим в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Сума позову обґрунтовується зазначеним у інформації Радивилівської РЛ розрахунком витрат на лікування [PERSON] , згідно якого, останній перебував на стаціонарному лікуванні упродовж 6 ліжко-днів (а.с.11). За загальним правилом, встановленим ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи те, що тілесні ушкодження потерпілий [PERSON] отримав внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження №12017180210000259, а тому сума відшкодування завданої даним правопорушенням шкоди, яка виражається у витратах понесених на лікування потерпілого в Радивилівській районній лікарні, повинна бути стягнута з [PERSON] , як з винуватої особи. Відповідно до п.1.1. Статуту Радивилівської районної лікарні, затвердженого розпорядженням голови Радивилівської районної державної адміністрації №88 від 08.02.2012 р.(далі Статут), Радивилівська районна лікарня є комунальною установою, лікувально-профілактичним закладом, що заснований на спільній власності територіальних громад району. Представником власника є Радивилівська районна державна адміністрація (уповноважений орган управління). Установа підзвітна та підконтрольна Радивилівській районній державній адміністрації та Радивилівській районній раді в межах, визначених чинним законодавством та Статутом. Згідно п.п.8.2.4. та 8.2.6.- 8.2.8. Статуту, Радивилівська районна державна адміністрація як уповноважений орган управління, затверджую кошторис Лікарні та контролює його виконання, проводить моніторинг фінансової звітності Лікарні, здійснює контроль за кошторисною та штатною дисциплінами Лікарні та за ефективним використанням та збереженням майна і коштів Лікарні. Відповідно до пункту 5.2. Статуту Радивилівської районної лікарні, фінансування лікарні здійснюється за рахунок бюджетних коштів, благодійних (добровільних) внесків, коштів, отриманих за надання додаткових медичних послуг на договірній основі згідно з чинним законодавством України та переліком платних послуг, пожертвуванням від юридичних та фізичних осіб, інших джерел, не заборонених чинним законодавством. Відповідно до пункту 9.1. Статуту, фінансово-господарська діяльність Радивилівської районної лікарні здійснюється на основі кошторису, затвердженого Уповноваженим органом управління (Радивилівською районною державною адміністрацією). Згідно п.9.2. Статуту, Радивилівська районна лікарня є неприбутковою організацією. Радивилівська районна лікарня фінансується за рахунок бюджетів районних громад. Згідно частини 1 статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до частини 3 статті 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я, зокрема лікарні, здійснюється з бюджету, вбачається порушення державних інтересів, а тому мають місце підстави для звернення прокурора до суду в межах його компетенції, передбаченої статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру». Із врахуванням наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь в інтересах держави в особі Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області, Радивилівської районної лікарні Рівненської області у відшкодування збитків, спричинених кримінальним правопорушенням сумі 7881,47 гривень.

Outcome: approved