Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

позивачка звернулася з позовом до суду до відповідачапро збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, щоз відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Новоукраїнського районного суду від 25.06.2014 року, на її користь стягнуто із відповідача аліменти в розмірі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину до повноліття дітей. В даний час діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що на даний час відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у більшому розмірі, він матеріально забезпечений, влаштувався на роботу в ТОВ "Рассвєт". Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила її вимоги задовольнити. Пояснила, що на даний час відповідач працює, придбав транспортний засіб та має змогу виплачувати аліменти в більшому розмірі. Одночасно зазначила, що вона не працює, на утримання дітей йде багато коштів та з моменту винесення рішення про стягнення аліментів підвищився прожитковий мінімум для дітей, а тому вважала позов обгрунтованим. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що дійсно влаштувався на роботу, отримує заробітну плату, з якої відраховуються аліменти та заборгованість по ним, однак, ці виплати складають більше половини його заробітку, та на його проживання залишається невелика сума коштів, в зв'язку з необгрунтованістю просив в позові відмовити. Представник Новоукраїнського Відділу ДВС судове засідання не з"явився, подавши письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5-6). Згідно виконавчого листа № 396/944/14-ц від 30.09.2014 року, виданого Навоукраїнським районним судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 (чотириста) гривень, щомісячно, розпочавши стягнення з 07 квітня 2014 року, і до досягнення ними повноліття: до [INFO] року та до [INFO] року, відповідно (а.с. 7). Згідно виконавчого листа № 396/2483/14-ц від 07.03.2008 року, виданого Навоукраїнським районним судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з 28 січня 2008 року, і до досягнення дочкою повноліття, до [INFO] року ( а.с. 27). Згідно постанови, винесеної заступником начальника відділу ДВС про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 06.05.2016 року виконавчий лист № 396/2483/14 направлений до виконання до бухгалтерії ТОВ "Рассвєт" з відміткою щодо утримання з заробітної плати боржника по 35% до погашення заборгованості по аліментам станом на 01.05.2016 року в розмірі 4314,62 грн., а потім по 1/4 частині, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] [INFO](а.с.24). Згідно постанови, винесеної заступником начальника відділу ДВС про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 06.05.2016 року виконавчий лист № 396/944/14 направлений до виконання до бухгалтерії ТОВ "Рассвєт" з відміткою щодо утримання з заробітної плати боржника по 35% до погашення заборгованості по аліментам станом на 01.05.2016 року в розмірі 4800,00 грн., а потім по 400,00 грн. на утримання доньки [PERSON] 2008 р.н. та сина [PERSON] 2010 р.н. (а.с.25). Згідно довідки про доходи від 21.06.2016 року ТОВ "Рассвет", [PERSON] працює в товарисиві водієм та його дохід за період з 09.04.2016 року по 15.06.2016 року становить 9650 грн., з яких 4444 грн. було відраховано на сплату аліментів та боргу. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалась на те, що матеріальне становище відповідача покращилось з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, в зв"язку з працевлаштуванням на роботу в ТОВ "Рассвет", також вказувала на те, що збільшився прожитковий мінімум, діти стали доросліше, ціни зросли в 2-3 рази, а розмір аліментів залишився на тому ж самому рівні; вона не в змозі забезпечити нормальне існування дітей, а доходи відповідача значно збільшилися, так як їй відомо, що він придбав транспортний засіб, що свідчить про те, що розмір витрат відповідача зовсім не відповідає розміру його доходів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 3 п .17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює в ТОВ "Рассвет", відрахування з його заробітної плати складають 70% до погашення заборгованості по аліментам на загальну суму 9114,62 грн. Підставами для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я одержувача аліментів, однак, в ході розгляду справи жодних доказів наявності вказаних підстав для зміни (збільшення) розміру аліментів, позивачем суду надано не було. Позивачем в судовому засіданні належних та допустимих доказів про факт покращення матеріального становища відповідача не надано, при цьому, офіційне працевлаштування відповідача та отримання мінімальної заробітної плати, з якої відраховуються всі необхідні виплати в частині сплати аліментів та погашення боргу, свідчить лише про сумлінність відповідача в частині вжиття заходів щодо можливості утримання дітей та сплати аліментів в розмірі призначеному судом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України зміни матеріального стану відповідача або погіршення здоров`я когось із них. Посилання позивача на збільшення витрат на утримання дітей не є підставою для збільшення розміру аліментів у розумінні утриманняст. 192 СК України. Посилання позивача на збільшення прожиткового мінімуму з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, також не є підставою для задоволення позову про збільшення розміру стягнутих аліментів, виходячи з положень ст. 192 СК України. Посилання позивача на те, що відповідач придбав транспортний засіб також не є підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів наведеним посиланням позивач в ході розгляду справи суду не надала та будь-яких клопотань про витребування доказів суду не заявляла. З огляду на зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд, взявши до уваги матеріальне становище відповідача, зокрема, його офіційний дохід, постійне місце роботи, та відсутність доказів погіршення матеріального становища позивача, дійшов висновку про необгрунтованість та безпідставність позовних вимог, та вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed