Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

26 грудня 2013 року від позивачів до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 14 949 гривень 18 копійок, моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2500 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 грудня 2012 року на 95 км автодороги в напрямку смт. Любещів сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Опель-Астра» державний номерний знак [NUMBER], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС». В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачі отримали значні тілесні ушкодження, внаслідок чого тривалий час перебували на стаціонарному та амбулатор-ному лікуванні, та понесли матеріальні витрати на лікування та інші витрати на загальну суму 14 949,18 гривень. Крім того, їм було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які вони зазнали внаслідок отримання тілесних ушкоджень та її розмір визначений ними з урахуванням фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров'я, позбавлення можливості реалізації життєвих планів, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду. Завдану моральну шкоду вони оцінюють в розмірі 50 000 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, при цьому пояснив, що до страхової компанії вони з дружиною звертались, проте заяву від них ніхто не прийняв, і тому вони вимушені були звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги та врахувати, що позивачі отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, понесли матеріальні витрати на придбання ліків, пластини для фіксації перелому правої стегнової кістки, та інші витрати пов'язані з дорожньо-транспортною пригодою. А також їм було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які вони зазнали, оскільки на відновлення здоров'я у позивачів пішло багато часу. Крім того, у позивача [PERSON] і на даний час здоров'я залишається незадовільним, і в подальшому потребує оперативного втручання. Від представника відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» 14.01.2014 року надійшло клопотання разом з запереченням на позовну заяву, з проханням слухати справу без участі представника страхової компанії. Згідно заперечень, відповідач заперечує проти позову, оскільки частина заявлених вимог є безпідставними та необґрунтованими. На даний час АТ «СГ «ТАС» відшкодувало за страховим випадком збитки, пов'язані з пошкодженням транспортного засобу [PERSON] у розмірі 22 843,13 гривень та витрати Маневицької ЦРЛ на лікування [PERSON] у розмірі 963,15 гривень. Позивачі не звертались до АТ «СГ «ТАС» за відшкодуванням шкоди, яка була завдана їхньому здоров'ю, а АТ «СГ «ТАС» у свою чергу, ніяким чином не ухилялось від добровільної виплати страхових відшкодувань, тож позивачі свідомо завдають АТ «СГ «ТАС» додаткових витрат на ведення судової справи та понесення судових витрат. Крім того, ознайомившись з доданими до позовної заяви квитанціями, встановити розмір збитків на лікування страхова компанія не може, оскільки відсутні у додатках лікарські призначення, а також нечитабельність окремих чеків й наявністю у чеках витрат, які не підлягають відшкодуванню, як то пакети чи мінеральна вода. Транспортні витрати, проживання в готелі та харчування, які були пов'язані з проїздом позивача до Маневицького районного суду, не є витратами, які може відшкодувати страховик. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, письмових пояснень чи заперечень від нього не надійшло. Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши подані заяви, надані документи, заперечення, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підстави звільнення від доказування наведені в статті 61 Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до частини 4 вказаної статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2012 року біля 11 годин, на 95 км + 835 автодороги Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ [PERSON] керуючи транспортним засобом «Опель-Астра» номерний знак [NUMBER], рухаючись в напрямку смт. Любешів, поблизу Карасин Маневицького району Волинської області виїхав на зустріну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «ДЕУ-Ланос», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Вироком Маневицького районного суду Волинської області від 22 травня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання у виді обмеження волі звільнено з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, а саме : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну проживання і роботи, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (а. с. 10-15). Вказаний вирок суду не змінено та не скасована, 21 червня 2013 року він набрав законної сили (а. с. 15). В результаті дорожньої - транспортної пригоди водій транспортного засобу «ДЕУ-ЛАНОС» та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров'я. Так, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепної - мозкової травми, забою головного мозку, множинних забійно-розсічених і забійно-рваних ран обличчя, закритого перелому правої стегнової кістки і забою лівого плеча. [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому наколінника правого колінного суглобу, саден обличчя і забою правої половини грудної клітки. Зазначене встановлено вироком Маневицького районного суду Волинської області від 22 травня 2013 року (а. с. 10-15). Згідно полісу № АВ/2968333, строк дії якого встановлено з 24.03.2012 року до 23.03.2013 року, забезпечена цивільна правова відповідальність транспортного засобу «OPEL ASTRA» державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 43). Згідно ч. 4 даного пролісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну життю та здоров'ю становить 100 000,00 гривень, майну - 50 000,00 гривень (а. с. 43). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачі тривалий час перебували на лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності (а. с. 45-56). Позивачами оцінено завдану матеріальну шкоду в розмірі 14 949 гривень 18 копійок та моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень. З наданих позивачами квитанцій вбачається, що на придбання лікарських препаратів та їх реабілітацію позивачами було витрачено наступні кошти : 415,09 гривень (а. с. 16), 427, 77 гривень (а. с. 17), 852,28 гривень (а. с. 18), 816, 42 гривень (а. с. 19), 380,26 гривень (а. с. 20), 885,70 гривень ( а. с. 21), 892,31 гривень ( а. с. 22), 620,71 гривень (а. с. 26), 134,60 гривень ( а. с. 27), 520,67 гривень (а. с. 34), 646,80 гривень (а. с. 35), 360,50 гривень (а. с. 36), придбання пластини з гвинтами для фіксації перелому правої стегнової кістки для проведення операції потерпілій [PERSON] - 1280,91 гривень (а. с. 25) та придбання санаторно-курортних путівок - 2730 гривень (а. с. 39). Крім того, позивачами були понесені інші витрати, а саме : 219,56 гривень на придбання квитків за напрямком Луцьк-Київ, що підтверджується проїзними документами та чеками (а. с. 23), 55,00 гривень - харчування, що підтверджується чеком (а. с. 24), 471,19 гривень на придбання квитків Луцьк-Київ, що підтверджується проїзними документами ( а. с. 28), 332,31 гривень на придбання квитків Луцьк-Київ, що підтверджується проїзними документами (а. с. 29), 59,30 гривень харчування (а. с. 30), 305,10 гривень придбання квитків за напрямком Луцьк-Київ та харчування, що підтверджується проїзними документами та чеками (а. с. 31), 253,34 гривень - квитки за напрямком Київ-Луцьк, що підтверджується проїзними документами (а. с. 31), 29,60 гривень харчування (а. с. 33), 2110,00 гривень - перевезення позивачів з Маневицької центральної лікарні Волинської області до Бориспільської ЦРЛ Київської області, що підтверджується розпискою [PERSON] від 14.12.2012 року (а. с. 42). З математичного підрахунку вбачається, що загальний розмір завданих матеріальних збитків, згідно наданих квитанцій, чеків та розписки, становить 14 799 гривень 42 копійок, а не 14 949 гривень 18 копійок, як зазначають позивачі. Із наданого відповідачем ПАТ «СГ «ТАС» заперечення вбачається, що АТ «СГ «ТАС» відшкодувало за вказаним страховим випадком збитки, пов'язані з пошкодженням транспортного засобу [PERSON] у розмірі 22 843,13 гривень та витрати Маневицької ЦРЛ на лікування [PERSON] у розмірі 963,15 гривень. Відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 23.1 ст. 23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. У відповідності до п. 24.1 ст. 24 Закону, у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікуван-ня, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Враховуючи вище викладене, слід стягнути солідарно з відповідачів витрати пов'язані з лікуванням та реабілітацією позивачів в розмірі 10 964,02 гривень (415,09+427,77+ 852,28+816,42+380,26+885,70+892,31+1280,91+620,71+134,60+520,67+646,80+3 60,50+2730,00), а витрати на придбання квитків, харчування, перевезення позивачів з Маневицької центральної лікарні Волинської області до Бориспільської ЦРЛ Київської області, що становить 3 835,40 гривень (219,56+55,00+471,19+332,31+59,30+305,10+253,34+29,60+ 2110,00) слід стягнути з відповідача [PERSON]. Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Суд вважає достатніми надані позивачами докази на підтвердження тієї обставини, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їм завдана моральна шкода у вигляді фізичного болю та стражданнях, які потерпілі зазнали у зв'язку з ушкодженням здоров'я, які відносять до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. При визначені розміру відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, суд виходить із засад виваженості, розумності, справедливості та враховує характер та міру перенесених ними страждань, їх тривалість, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 2 500 гривень на кожного позивача. Згідно ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачі звільнені від судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином судовий збір, який у відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», становить за подання заяви майнового характеру : 243,60 гривень та немайнового характеру : 243,60 гривень, слід стягнути солідарно з відповідачів на користь держави України. Щодо стягнення з відповідачів понесених витрат по оплаті правової допомоги в розмірі 2 500 гривень, то зазначені витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки визначений розмір не відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в тому числі відсутній розрахунок щодо оплати правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial