Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебував з відповідачем у трудових відносинах. 03 квітня 2019 року позивача було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП. Заборгованість по заробітній платі була йому виплачена 13 серпня 2019 року. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 квітня 2019 року до 12 серпня 2019 року в розмірі 59822,24 грн., судовий збір в розмірі 768,40 грн. 22 жовтня 2019 року представник Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Вказав, що невиплата заробітної плати сталася не з вини відповідача, а внаслідок невиконання ПрАТ"Рівнеазот" умов договору №1162 від 30.12.2016 року щодо оплати послуг пожежної охорони об`єктів підприємства, які надавав ДПРЗ-1 ГУДСНС України в Рівненській області. Зазначив, що вказані кошти є джерелом фінансування грошового забезпечення особового складу та заробітної плати працівників ДПРЗ-1, тому грошове забезпечення у ДПРЗ-1 перебуває у залежності від належного виконання умов вказаного Договору № 1162 ПАТ "Рівнеазот" і виплачується по мірі надходження коштів на рахунок відповідача. Крім того вказав, що термін затримки виплати заробітної плати складає 87 днів, а не 89 як визначив позивач. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, відзив представника відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що [PERSON] працював в Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області. Відповідно до витягу з наказу № 84 о/с від 02 квітня 2019 року позивача було звільнено з роботи з 03 квітня 2019 року за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до вимог ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини по невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до довідки виданої Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, за період з 12 грудня 2017 року по 03 квітня 2018 року [PERSON] належить до виплати заробітна плата в розмірі 126062,79 грн. Відповідно до судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 126062,79 грн. Відповідно до виписки банку від 14 серпня 2019 року, [PERSON] 13 серпня 2019 року відповідачем було виплачено заборгованість по заробітній платі. Відповідно до довідки для обрахування середньоденного заробітку, середьоденна заробітна плата [PERSON] становить 672,16 грн. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03 квітня 2018 року до 12 серпня 2019 року в розмірі 59822,24 грн. Оскільки позивач звільнений з роботи 03 квітня 2019 року, строк затримки виплати заробітної плати рахується з наступного дня після звільнення, а саме з 04 квітня 2019 року, а не з 03 квітня 2019 року як просить позивач [PERSON] . Отже, за період з 04 квітня 2019 року по 12 серпня 2019 року включно термін затримки виплати заробітної плати складає 87, а не 89 днів як вказує позивач, тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 87 Х 672,16 грн.= 58 477,92 грн. Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обов"язок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача. Посилання представника відповідача на те, що розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений не з вини ГУ ДСНС України в Рівненській області, а через невиконання ПрАТ "Рівнеазот" умов договору №1162 від 30.12.2016 року щодо оплати послуг пожежної охорони об`єктів підприємства, які надавав 1 Державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України в Рівненській області та те, що вказані кошти є джерелом фінансування грошового забезпечення особового складу та заробітної плати працівників ДПРЗ-1, тому грошове забезпечення у ДПРЗ-1 перебуває у залежності від належного виконання умов вказаного Договору № 1162 ПАТ "Рівнеазот" і виплачується по мірі надходження коштів на рахунок відповідача, суд відхиляє як безпідставні, оскільки між позивачем та ПрАТ "Рівнеазот" будь-яких взаємних зобов`язань не було, обов`язок вчасного нарахування та виплати заробітної плати покладено саме на відповідача незалежно від виконання договірних зобов`язань ПрАТ "Рівнеазот" перед ГУ ДСНС України в Рівненській області. При цьому, сам по собі факт відсутності коштів у відповідача не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів. Посилання відповідача, що позивачу остаточно було виплачено заборгованість по заробітній платі 12 серпня 2019 року і це підтверджується платіжним дорученням №769 від 09.08.2019 року, суд приймає до уваги, так як [PERSON] фактично отримав кошти 13 серпня 2019 року, що підтверджується поточною випискою з банку від 14 серпня 2019 року. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі викладеного,

Outcome: approved