Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У жовтні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу ф його вартості неправомірним вказавши у позові, що співробітниками ПАТ «Запоріжгаз» у 2003 році за власні кошти [PERSON] був встановлений лічильник газу марки G-4 «Gallus» заводський номер U00786117 . У 2015 році лічильник проходив позитивну повірку і був знов придатний до експлуатації. 15.07.2020 року до будинку позивача прибув слюсар ВОВОГ № 11 [PERSON] та [PERSON] AT «Запоріжгаз» та виявили позаштатний режим роботи лічильника G-4 «Gallus» заводський номер U00786117. Слюсарем AT «Запоріжгаз» був складений акт про порушення №97 від 15.07.2020 року в якому не зазначено детальний опис, вид, обставини і суть порушення. У той же день, був складений протокол про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу № 652 від 15.07.2020 року. 16.07.2020 року комісія у складі працівників АТ «Запоріжгаз», ДП «Запоріжжястандартметрологія за присутності представника споживача склали акт експертизи лічильника газу, проте копія акту експертизи споживачу вручено не було. Висновком комісії виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ прихованими заходамами, пошкодження конструктивних елементів вихідного патрубка лічильника. Позаштатний режим роботи ЗВТ. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні. 18 вересня 2020 року, позивачка отримала від АТ «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» Ак розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості на загальну сум 39241 (тридцять дев`ять тисяч двісті сорок одну) гривню 24 коп. Отже, позивачка вважає, що з її боку не було жодного втручання до лічильника, акт складений у порушення норм законодавства, а акт розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості на загальну сум 39241 (тридцять дев`ять тисяч двісті сорок одну) гривню 24 коп. вважає таким, що складений неправомірно. На підставі вищевикладеного, просила суд визнати Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і йо вартості на загальну суму 39241 (тридцять дев`ять тисяч двісті сорок одну ) гривню 24 коп. за адресою: [ADDRESS] до споживача [PERSON] неправомірним. Скасувати Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу його вартості на загальну суму 39241 (тридцять дев`ять тисяч двісті сорок одну) гривню 24 коп. адресою: [ADDRESS] до споживача [PERSON] . Стягнути з АТ «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» на ї ї користь витрати правничу допомогу та відшкодувати їй вартість експертизи лічильника 2 166 (дві тисячі сто шістдесят шість) гривні 60 копійок. До початку розгляду справи по суті, ухвалою суду від 08.04.2021 року було задоволено клопотання представника позивача - адвоката Тягунова О.А. про призначення судової трасологічної експертизи, на вирішення якої поставлені наступні запитання: 1. Чи були порушені пломби на видимих поверхнях зовні газового лічильника G-4 «Gallus» заводський номер U00786117? 2. Чи можливо без порушення цілісності корпусу, пломб заводу виробника, охоронної пломби в місці приєднання лічильника газу до діючого газопроводу, та пломби державного повірника, внести зміни до конструкції ЗВТ, а саме пошкодити конструктивний елемент вихідного патрубка лічильника? 3. Чи наявний сторонній отвір у вихідному патрубку лічильника газу G-4 «Gallus» заводський номер U00786117? 4. Чи передбачено заводом виробником в вихідному патрубку лічильника газу G-4 «Gallus» заводський номер U00786117 будь-які отвори? 5. Чи було здійснено втручання в роботу лічильника газу G-4 «Gallus» заводський номер U00786117, шляхом пошкодження конструктивних елементів вихідного патрубка лічильника? 6. Чи призводить сторонній отвір в вихідному патрубку лічильника газу G-4 «Gallus» заводський номер U00786117 до викривлення даних обліку природного газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (або обліковується частково чи з порушенням законодавства)? Після ознайомлення з матеріалами справи та висновком експерта, представник позивача доводив, що повірка лічильника газу - це встановлення придатності до застосування лічильника газу на підставі результатів контролю його метрологічних характеристик, що здійснюєтеся в установленому законодавством порядку (гл.1 розділу І Кодексу ГРС). Лічильник газу моделі G-4 «Gallus» заводський номер U00786117 було встановлено за адресою: [ADDRESS] у 2015 році. Згідно паспорта ЗВТ лічильник газу моделі G-4 «Gallus» заводський номер U00786117 відповідає ТУ У 22.939.385.001.-96, визнаний придатним до експлуатації, є таким, що повірений у встановленому порядку, про що свідчить тавро державного повірителя. Згідно протоколу № 652 від 15.07.2020р., від АТ «Запоріжгаз» підтверджено той факт, що пр останньому знятті ЗВТ він був опломбований пломбою ПАТ «Запоріжгаз» на гайках № С22795085, корп) М 9085660 цілісність якої не порушено, зовнішніх пошкоджень ЗВТ не має, цілісність відлікової механізму в нормі. Таким чином, на переконання позивача АТ «Запоріжгаз» особисто встановив і підтвердив документально те, що будь-яки несанкціонованих дій з ЗВТ, після його встановлення на систему газопостачання, яке здійснив сам АТ «Запоріжгаз» у 2015р., не відбувалось. Отже, на підставі наведеного, можна стверджувати те, що споживач не втручався і не міг втручатися роботу ЗВТ, тому підстава для проведення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу аб зміна їх режиму нарахування за порушення, яка визначена Кодексом ГРС у вигляді несанкціонованої» втручання в роботу ЗВТ, насправді не існує, отже застосована АТ «Запоріжгаз» всупереч діючом законодавству. Адвокат зауважив, що експертизою не доведено, що пошкодження лічильника газу сталося з вині позивача, факту втручання в лічильник також не встановлено. Таким чином, експертизою лічильника газу не встановлено несанкціонованого втручання у його діяльність з бок споживача, так як цілісність заводської пломби та повірочного тавра відповідають встановленому зразку та споживач не мав можливості самовільно змінити конструкцію лічильника з метою заниження його показів. У судовому засіданні представник відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» Прохода І.В. в задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача надав відзив на позовну заяву, а усно пояснив, що вимоги позивача є безпідставними, тобто такими, що не ґрунтуються на приписах законодавства та не відповідають фактичним обставинам, а отже не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України та статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з ч.1 до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами у справі склалися правовідносини, які регулюються ст. 714 ЦК України, згідно з частиною першою якої за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Так, судом встановлено,що правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є споживачем за договором постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] та власницею житлового будинку за вказаною адресою. Відносини між Оператором ГРМ та споживачами природного газу, в тому числі і побутовими споживачами, регулюються нормами Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) 30.09.2015 № 2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824; умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим Наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619 та іншими законами України. Основна діяльність Оператора ГРМ полягає в здійсненні на підставі ліцензії розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться в його власності або користуванні, відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління (п.4 гл. 1 р. І Кодексу газорозподільних систем). Положеннями п.1 гл.1 р. VI Кодексу ГРМ встановлено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом (п.2 гл.1 р. VI Кодексу ГРМ). Вимогами п.1 гл.3 р. VI Кодексу ГРМ встановлено, що Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. За цим Договором, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.2.1 розділу II Договору). Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.2.2 розділу II Договору). Відповідно до п. 1.2. розділу І Договору, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілуприродного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Встановлено, що співробітниками ПАТ «Запоріжгаз» у 2003 році, за власні кошти позивача [PERSON] був встановлений лічильник G-4 «Gallus» заводський номер U00786117. У 2015 році лічильник проходив позитивну повірку і був знов придатний до експлуатації. 15.07.2020 року до будинку позивача прибув слюсар ВОВОГ № 11 [PERSON] та [PERSON] AT «Запоріжгаз» та виявили позаштатний режим роботи лічильника G-4 «Gallus» заводський номер U00786117. Слюсарем AT «Запоріжгаз» був складений акт про порушення №97 від 15.07.2020 року в якому не зазначено детальний опис, вид, обставини і суть порушення. У той же день, був складений протокол про направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу № 652 від 15.07.2020 року. 16.07.2020 року комісія у складі працівників АТ «Запоріжгаз», ДП «Запоріжжястандартметрологія за присутності представника споживача склали акт експертизи лічильника газу, проте копія акту експертизи споживачу вручено не було. Висновком комісії виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ прихованими заходамами, пошкодження конструктивних елементів вихідного патрубка лічильника. Позаштатний режим роботи ЗВТ. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні. 18 вересня 2020 року, позивачка отримала від АТ «Оператора газорозподільної системи «Запоріжгаз» Ак розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості на загальну сум 39241 (тридцять дев`ять тисяч двісті сорок одну) гривню 24 коп. Позивачем [PERSON] не визнається факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, оскільки, як пояснив її представник під час судового розгляду, експертизою лічильника газу не встановлено несанкціонованого втручання у його діяльність з боку споживача, так як цілісність заводської пломби та повірочного тавра відповідають встановленому зразку та споживач не мав можливості самовільно змінити конструкцію лічильника з метою заниження його показів. Відповідно до п.п.3 п.1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, зокрема, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу). Згідно з п. 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ (вузол обліку газу) та пломб ( відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. Пунктом 4 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Проаналізувавши зміст пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, можна дійти висновку про те, що несанкціонованим втручанням є не лише доведення факту несанкціонованого втручання в роботу комерційного вузла обліку газу шляхом пошкодження пломб, а й встановлення факту викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Вказане свідчить про те, що викривлення даних обліку природного газу є обов`язковим наслідком несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ/лічильника газу. АТ "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" не надано суду жодних доказів на підтвердження викривлення даних обліку газу у домоволодінні позивача [PERSON] . Експертизою встановлено відсутність несанкціонованого втручання у лічильник. Як вбачається з матеріалв справи, 15.07.2020 року працівниками Оператора ГРМ - АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на об`єкті споживання Позивача, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем: позаштатний режим роботи ЗВТ. 15.07.2020 р. складено акт про порушення №97 від 15.07.2020 року. Акт у порядку визначеному Кодексом газорозподільних систем підписано працівниками АТ «Запоріжгаз», представник споживача від підпису відмовився. Примірник акту отриманий представником споживача. Відповідно до п.1 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Актом-розрахунком (а.с. 7) було визначено обсяг необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу вартістю 39241,24 грн із зазначенням типу визначених обсягів: "несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» повідомило [PERSON] про виявлене порушення і рішення комісії про складання розрахунку необлікованого (дорахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості та запропоновано оплатити протягом 10-ти календарних днів кошти за необлікований (донарахований) об`єм природного газу згідно з виставленого рахунку на оплату та попереджено, що при не проведенні оплати у вказаний термін матеріали будуть передані для примусового стягнення через суд (а.с. 8). Відповідно до п. 7 глави 9 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. Пунктом 3.3.1 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року N 619 (далі - Положення N 619) передбачено, що експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Пунктом 3 глави 10 Кодексу газорозподільних систем визначено, що експертизу ЗВТ та/або пломби проводить комісія, до складу якої має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Як вбачається зі змісту акту експертизи N 0406 від 16.07.2020 до складу комісії включені три представники Оператора ГРМ, які займають такі посади: інженера відділу лабораторних вимірів, аудитора 1 категорії відділу економічної безпеки, майстер відділу інспектування. Під час судового розгляду представником відповідача були надані посадові інструкції осіб, які займають вказані посади. У посадовій інструкції аудитора 1 категорії відділу економічної безпеки зазначено, що аудитор згідно Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року N 327, класифікується як професіонал і відноситься до категорії інженерно-технічних працівників. Водночас, відповідно до вказаного Класифікатора (додаток Б) такої професії як "аудитор відділу економічної безпеки не зазначено", професія "аудитор" має КОД КП "2411.2". Відповідно до додатку А Класифікатора вказаний код розшифровується наступним чином: Розділ 2 Професіонали Підрозділ 24 Інші професіонали Клас 241 Професіонали в сфері державної служби, аудиту, бухгалтерського обліку, праці та зайнятості, маркетингу, ефективності підприємництва, раціоналізації виробництва та інтелектуальної власності Підклас 2411 Професіонали в галузі аудиту та бухгалтерського обліку Група 2411.2 Аудитори та кваліфіковані бухгалтери Таким чином, на думку суду, аудитор 1 категорії відділу економічної безпеки не відноситься до складу інженерно-технічного персоналу. Тобто, фактично, [PERSON] був не уповноваженої особою, яка повинна входити до складу комісії, під час проведення експертизи. Крім того, суд приймає до уваги твердження позивача, що юриста на засіданні комісії не було. Враховуючи вказані вище обставини, суд дійшов до висновку, що у судовому засіданні фактично було доведено, що у складу комісії, яка прийняла рішення про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не було достатньої кількості осіб, передбачених п. 3 глави 10 Кодексу газорозподільних систем. Залежно від результатів експертизи до акту експертизи додається довідка про непридатність засобу вимірювальної техніки або свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки згідно з ДСТУ 2708-99. Лічильник газу запаковується в поліетиленовий пакет, який пломбується пломбою газопостачальної (газотранспортної) організації і направляється: на встановлення у споживача - у разі визнання комісією лічильника газу придатним до застосування; на ремонт - у разі висновків комісії про непридатність лічильника газу до застосування та рекомендації щодо проведення ремонту лічильника газу. У разі висновків комісії про непридатність лічильника газу до застосування та висновків щодо неможливості проведення ремонту, лічильник газу передається споживачеві. Судом встановлено, що довідка про непридатність ЗВТ не складалась. Вказана обставина відповідачем у судовому засіданні не оспорювалась. На засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПАТ "Запоріжгаз", яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення, яким акт про порушення задоволено, відповідно до протоколу документів, які б свідчили про несанкціоноване втручання у роботу ЗВТ позивача прихованим методом, надано не було. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про неправомочність комісії, яка проводила експертизу лічильника і відсутні інші документи, які б вказувалина несанкціоноване втручання у роботу засобу вимірювальної техніки, тому вважаю за необхідне визнати протиправним та скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості. Отдже, за вказаних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природнього газу і його вартості в сумі 39241,24 грн за Актом про порушення № 97 від 15.07.2020 року - наявність позаштатного режиму роботи ЗВТ підлягають задоволенню. Суд вважає, що доводи представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» є необґрунтованими, безпідставними, оскільки належними та допустимими доказами під час судового розгляду справи даний факт представником відповідача не доведений. Що стосується витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, то суд приходить до висновку, що у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнений від сплати судового збору під час звернення з відповідним позовом до суду, а відтак всі витрати, пов`язані зі сплатою судового збору покладаються на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, у зв`язку з задоволенням первісного позову в поному обсязі з відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 гривень. Щодо витрат за проведення експертизи суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. З матеріалів справи вбачається, що клопотання про проведення судової трасолоігчної експертизи заявив позивач [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.04.2020 року клопотання задоволено, призначено проведення трасолоігчної експертизи. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи покладено на позивача [PERSON] . У пункті 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» міститься роз`яснення щодо порядку відшкодування витрат за проведення експертизи. Так, зазначено, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до ст. 15 Закону України від 25.02.1994 року «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством. При цьому витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України «Про судову експертизу»). Законом не заборонено оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі. Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що [PERSON] не позбавлена можливості здійснити оплату за проведення судової експертизи, а понесенні нею відповідні витрати у розмірі 2250,24 грн. підлягають стягненню з відповідача у відповідності до умов ст. 88 ЦПК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». На переконання суду заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу є не співмірними із складністю цієї справи, наданий адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved