Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач 27.08.2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №ІФ01-00460 від 25.05.2018 р., яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 11981,40 грн. та сплачений судовий збір. З протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 року, дана справа передана для розгляду судді Юсип І.М. Ухвалою судді від 13.11.2019 року відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання на 23.03.2020 року, з викликом сторін. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що між ТзОВ "ВЕНДОР-ФІНАНС" та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту, відповідно до якого останній зобов`язується повернути наданий йому кредит в розмірі 5000 грн., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платижем в розмірі 1466,38 грн. згідно Графіку внесків за кредитним договором, в т.ч. сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 19 % на місяць, з кінцевим терміном поверненя в строк до 21.11.2018 р. Відповідач грубо порушив графік погашення коедиту, який передбачав поступове зменшення заборгованості за тілом кредиту та відповідне зменшеня сумм нарахованих на залишок кредиту процентів. Згідно умов договору , а також положень Правил надання фінансових ТОВ "ВЕНДОР-ФІНАНС" від 18.01.2016 р., проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дати повного погашення. Окрім цього, заборгованість по процентах нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, станом на 21.12.2018 р. становить 6681,40 грн. Також, за порушення зобов`язань нараховано штрафні санкції у вигляді 50 грн. штрафу за кожен випадок порушеня умов договору і, дана заборгованість складає 300 грн. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідач заборгованість за договором не погашає, продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань, представник ТзОВ "ВЕНДОР-ФІНАНС" просить задовольнити позов: стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу та судові витрати. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2019 року враховуючи предмет та підстави позову, клопотання позивача, відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали подати заяву із запереченням щодо розгляду в порядку спрощеного провадження та п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач [PERSON] не отримав вищевказану суду ухвалу та копію позовної заяви з доданими до неї документами, оскільки поштове повідомленя з додатками повернулись із зазначенням інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення - не проживає. Однак із відповіді щодо місця реєстрації Галицька міська рада зазначила, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.16). Станом на 23.03.2020 року відзиву на позовну заяву до суду не подано, заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку чи будь-яких клопотань,заяв подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача по дорученню Боднар Н.Я. звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи без її участі, а також у клопотанні зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань щодо розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25.05.2018 р. [PERSON] звернувся до ТзОВ "ВЕНДОР-ФІНАНС" з метою отримання банківських послуг, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. відповідно до кредитного договору за №ІФ01-00460. Протягом дії кредитного договору відповідач не виконував його вимоги, внаслідок чого станом на 01.08.2019 р. згідно розрахунку заборгованості по договору має заборгованість в розмірі 11981,40 грн. (а.с.9). Відповідно до п.1.4 кредитного договору, за користування кредитними коштами відповідач сплачує банку плату в розмірі 19 %, за період від суми наданого кредиту. Нарахування проводиться за кожен день користування кредитом та включають в себе вартість послуг, пов`язаних із обслуговуванням кредиту, підлягають сплаті в день повернення суми кредиту. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом в розрахунковому періоді (місяці), а кількість днів у році, приймається як триста шістдесять п`ять. Згідно п.1.5 кредитні кошти надаються строком на шість місяців, а саме з 25.05.2018 р. по 21.11.2018 р. Окрім цього, відповідно до п.2.2. кредитні кошти та проценти за користування кредитом, повертаються банку у касу або на рахунок в строки відповідно до "графіку внесків за кредитним договором", єдиним платежем, що становить суму не менше 1466,37 грн., надалі "єдиний платіж", яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та процентів за відповідний період. Також в п. 4.1. вказано, що в разі несвоєчасної сплати відповідачем єдиного платежу більш ніж одного дня, визначеної в п.2.2 цього договору відповідач сплачує банку штраф в розмірі 50 грн. за кожен факт порушення умов договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором за №ІФ01-00460 від 25.05.2018 р. вбачається, що станом на 01.08.2019 заборгованість відповідача складається із: заборгованості по тілу кредиту -5000,0 грн., нараховані проценти - 6681,40 грн., штрафні санкції - 300,0 грн. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором №ІФ01-00460 від 25.05.2018 р., та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,0 грн. (платіжне доручення №2132 від 14.08.2019 р., а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 610-612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved