Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач Крехівська сільська рада Жовківського району Львівської області звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Жовківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітнію дитину. Позовні вимоги мотивують тим, що у [ADDRESS] зареєстрована дитина [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , також зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] на даний час перебуває у притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА у місті Львові по вулиці Левандівська, 17. Він перебував на обліку в службі у справах дітей Жовківської райдержадміністрації як такий, що опинився у складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Стверджують, що з часу народження дитини мати рідко цікавиться життям та здоров`ям сина, не приймає жодної участі у вихованні дитини. Вона не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законами та моральними засадами суспільства, самоусунулася від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання і утримання. Вказують, що мати дитини, [PERSON] , протягом тривалого часу неналежно виконує свої батьківські обов`язки, часто залишала дитину з родичами. До 2017 року виховувала і опікувалася дитиною бабуся, проте вона померла. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов, мати не створила належних умов для життя та розвитку дитини. Зазначають, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться дитиною тривалий час, не піклується станом здоров`я, не цікавиться про його успіхи у навчанні, не спілкується з дитиною в повному обсязі потрібному для розвитку дитини. Працівниками Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Позивач вказує, що мати дитини свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Така її поведінка негативно впливає на виховання та розвиток дитини та є підставою для позбавлення батьківських прав. 25.07.2019 року Крехівською сільською радою Жовківського району Львівської області як органом опіки та піклування прийнято рішення виконавчого комітету «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » А тому просять позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини, [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на користь дитини в сумі 1059 гривень щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду. Представник позивача Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, сільський голова, Драган М. Б., в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов просить задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України. Від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подала відзив, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представників позивача та третьої особи, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності та висловлені позиції щодо позовних вимог та без участі відповідача й про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. На переконання суду, неодноразові неявки відповідача [PERSON] свідчать про її байдуже ставлення до результату розгляду справи. Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість для інтересів дитини, розумні строки розгляду. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Виконавчим комітетом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області 22.12.2009 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 23.12.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 19. Його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , тобто відповідач у справі (аркуш справи № 3). Довідкою № 638 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана Крехівською сільською радою Жовківського району Львівської області 20.08.2019 року, стверджується, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Будинок є загальною площею 49,10 кв.м, власником будинку є [PERSON] (аркуш справи № 4). З довідки-характеристики № 638/1, яка видана Крехівською сільською радою Жовківського району Львівської області 20.08.2019 року, вбачається [PERSON] зарекомендувала себе з поганої сторони. З часу народження дитини вона рідко цікавиться життям та здоров`ям сина, не приймає жодної участі у вихованні дитини, не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законами та моральними засадами суспільства. Вона самоусунулася від будь-якого спілкування з дитиною та її виховання й утримання (аркуш справи № 6). Виконавчим комітетом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області 25.07.2019 року прийнято рішення № 28, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Із пункту 2 даного рішення вбачається, що Виконавчий комітет Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини, [PERSON] , [INFO] , у судовому порядку (аркуш справи № 7). З висновку виконавчого комітету Крехівської сільської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у виконавчому комітеті Крехівської сільської ради та у службі у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації як такий, що опинився у складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням у сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Будинок, в якому проживає дитина, є дерев`яним, складається із 2 кімнат та коридору. Житловий будинок потребує ремонту, оскільки перебуває у занедбаному стані. Для дитини є спальне місце, проте немає місця для приготування домашніх завдань. Працівники Крехівської сільської ради та відповідні служби неодноразово відвідували сім`ю за місцем проживання, проте жодного разу матері вдома не було. До початку 2017 року вихованням дитини займалася баба дитини, проте вона захворіла та померла. Дитини часто перебуває в родичів та без стороннього нагляду, що призвело до каліцтва дитини. Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться долею сина, його життям, навчанням, станом здоров`я, не оформляє дитині інвалідності, не забезпечує дитину матеріально. З 01 вересня 2016 року [PERSON] був зарахований до 1 класу Крехівської ЗОШ I-II ступенів Жовківського району Львівської області, де на даний час рахується учнем. Під час канікул [PERSON] разом з дитиною [PERSON] поїхала у місто Львів, де залишила у знайомих дитину без нагляду на цілих 10 днів, а сама відправилася у невідомому напрямку. Поліцією дитину доставлено до Львівського притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА у місті Львові по вулиці Левандівська, 17. Мати дитини не відвідує, не цікавиться її долею, хоча їй відоме місце перебування сина (аркуш справи № 8). Копією висновку роботи психолога притулку для дітей Служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації № 132/1-3 від 13.09.2019 року з [PERSON] вбачається, що у заклад влаштований згідно акту про знайдену дитину. За час перебування у притулку мати жодного разу не навідала сина, не цікавилася його життям та здоров`ям. За час перебування у притулку [PERSON] пройшов психодіагностичне обстеження, а також проводилось спостереження за його поведінкою. Відстежується соціально-педагогічна занедбаність, адже наявна не завжди впорядкована поведінка, що є систематичним. Характерна низька мотивація до навчальної діяльності, неосвіченість, невихованість та відставання розвитку хлопця від власних можливостей. Це обумовлено негативним впливом середовища і помилками у виховному процесі. Має місце посттравматичний стресовий розлад, таким чином відстежуються труднощі у переживанні емоцій, особливо позитивних, наявне відчуття емоційного «замороження». Також для [PERSON] характерне надмірне відчуття провини, сорому і страху, навіть якщо ситуація, що склалася, цього не передбачає. Для хлопця притаманне постійне відчуття тривоги, так, ніби щось має статися. Помітна надмірна дратівливість, а також порушення уваги, труднощі у концентрації. За висновками роботи з [PERSON] встановлено, що основними проблемами є: злісне невиконання матір`ю батьківських обов`язків, що призвело до соціально-педагогічної занедбаності та посттравматичного стресового розладу. Дані рекомендації надано з метою вирішення подальшого місця перебування дитини. З копії рішення виконавчого комітету Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 41 від 26.09.2019 року вбачається, що Крехівською сільською радою Жовківського району Львівської області встановлено, що дитина, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , яка опинилася в складних життєвих обставинах та перебуває на обліку в службі у справах дітей Жовківської РДА, залишилася без батьківського піклування. На даний час дитина перебуває у Львівському притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА у місті Львові по [ADDRESS] , тривалість перебування дитини у притулку закінчується. Мати дитини не відвідує, не цікавиться долею дитини, хоча їй відоме місце перебування сина. Крехівська сільська рада звернулась з позовом до Жовківського районного суду у Львівській області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. Вирішено клопотати щодо влаштування дитини в благодійний фонд «соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки». Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вивчені матеріали справи свідчать про те, що мати дитина, відповідач у справі, не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Дитина знаходиться на повному утриманні держави та, як вбачається із матеріалів справи, проживає у комунальному закладі. Крім того суд враховує, що у відповідача [PERSON] немає належних умов для проживання дитини, нею не вживалися жодні заходи для забезпечення таких, а також для виховання та розвитку дитини. Наведене вище в комплексі підтверджує, що відповідач байдужа до інтересів дитини, не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини в майбутньому. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей . На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, самоусунулися від таких, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дитини, [PERSON] , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. А тому у відповідача існує обов`язок утримувати дитину, щодо якої вона позбавлена батьківських прав. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи молодий вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, те, що інших непрацездатних чи неповнолітніх дітей на утриманні у неї немає, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню [PERSON] , що передбачено чинним законодавством. Так як суд прийшов до висновку про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно [PERSON] , з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання [PERSON] в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд враховує, що [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення досягнув десять років. Враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1 липня 2019 року становить 2118 гривень, а з 1 грудня - 2218 гривень, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперд інтереси дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню кошти на його утримання (аліменти) в розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 13.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони відповідача, враховуючи потреби дитини, буде сприяти гармонійному його розвитку, зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів суд першочергово виходить саме з інтересів дитини. При цьому суд звертає увагу, що аліменти в розмірі 1109,00 грн. щомісячно є мінімальним розміром аліментів на день ухвалення рішення та бере до уваги, що дитина утримується в комунальному закладі. Суд не може допустити порушення прав дитини, [PERSON] , та всупереч нормі ст. 182 Сімейного Кодексу України ухвалити рішення про стягнення аліментів в сумі 1059,00 грн. щомісячно, як про це просить позивач, оскільки такий розмір аліментів є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 грудня 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 13.09.2019 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Так як судом задоволено в повному обсязі позовну вимогу позивача про позбавлення батьківських прав відповідача та про стягнення аліментів, тому з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп., тобто по 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та позовну вимогу про стягнення аліментів. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved