Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебуваючи в шлюбі з 27 листопада 2003 року народили доньку [PERSON] [INFO]. В подальшому шлюб був розірваний, дочка постійно проживає з матір"ю. Батько дитини участі у вихованні не приймає, тільки сплачує мінімальний розмір аліментів, в зв»язку з чим фактичне матеріальне утримання дочки несе позивач по справі. Крім того відповідач [PERSON] фактично чинить перешкоди щодо виїзду дочки [PERSON] за кордон на оздоровлення, це з випливає з того, що відповідач [PERSON] не з»являється до нотаріуса для оформлення документів на виїзд дитини за кордон. Та з врахуванням уточненої позовної заяви просить суд надати тимчасовий багаторазовий дозвіл виїзду за кордон дитині [PERSON] без згоди батька терміном до 2022 року за межі України, а саме ОАЄ, Франція, Кіпр, Грузія, Польща, Словакія, Австрія, Італія, Туречина, Болгарія, Хорватія, Чорногорія, Домініканська республіка Норвегія,Литва, Латвія, Естонія, Білорусь, РосіяАзербайжан, Угорщина,ЮГреція, Іспанія, Ізраїль, США, Тайланд, Туніс. Або в будь - яку країну світу. В судове засідання позивач [PERSON], не з"явилась, але надала суду заяву в якій просила провести засідання без її участі, винести заочне рішення задовольнивши позовні вимоги. В судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації не з"явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та висновок про визначення місця проживання дитини. Відповідач в судове засідання не з"явився повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи, в зв"язу із чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення в порядку, визначеному ст. ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Позивач та відповідач перебували в шлюбі з 27.11.2003 р. В шлюбі сторони народили доньку [PERSON] [INFO]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 9 жовтня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Крім того ст..151 даного Кодексу передбачено,що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Ч.2 статті 12 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадянина України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи,що позивач [PERSON] зверталась до суду з аналогічним позовом в 2012 р. та її позовні вимоги були задоволені та надано [PERSON] дозвіл на тимчасове багаторазове вивезення неповнолітньої доньки [PERSON] за кордон двічі на рік, кожне не більше 14 календарних днів до будь - якої країни світу з метою оздоровлення, відпочинку чи навчання дитини на терміном в 2 роки без згоди батька дитини [PERSON] Дана обставина, відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України повторному доказуванню не підлягає. Згідно з Законом України "Про прикордонний контроль", прикордонний контроль та пропуск через державний кордон громадян України, які не досягли 16 років, здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням вимог частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх права та виконання обов"язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Вивчивши доводи позивача про те, що дитина має можливість та бажання з метою оздоровлення, відпочинку та навчання відвідувати інші країни у її супроводі та супроводі вчителів, вислухавши доводи відповідача та його усну заяву про визнання позову, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для прийняття заяви про визнання позову і задоволення позовних вимог частково про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Згідно із ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 року, про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України №231 від 31.03.1995 року, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином суд дійшов висновку, що позов [PERSON] може бути задоволено частково та дозволено виїзд неповнолітньої [PERSON] [INFO] народження без згоди та супроводу другого з батьків на термін не більше 50 діб щорічно.

Outcome: approved