Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обгрунтування позовних вимог зазначила,що 09 вересня 2016 року в селі Заброди Ратнівського району Волинської області близько 07 години 45 хвилин однією із корів [PERSON] завдано їй тілесні ушкодження,внаслідок чого втратила свідомість. Після цього, о 08 годині 31 хвилина бригадою Ратнівського відділення ЕМД надано екстренну медичну допомогу та встановлено діагноз закритий перелом с/з лівої гомілки та суглобу. Від отриманих тілесних ушкоджень перебувала на лікуванні в Ратнівській центральній районній лікарні з 09.09.2016 року по 11.10.2016 року та у Волинській обласній клінічній лікарні з 12.10.2016 року по 20.10.2016 року . Неодноразово зверталася до правоохоронних органів , по висновках яких та карті виїзду екстренної медичної допомоги, встановлено, що травму отримала внаслідок удару корови. Стверджує, що згідно чеків,листка лікарських призначень, витратила 5715,60 гривень на лікування отриманих тілесних ушкоджень ,заподіяних коровою відповідача. 06.03.2018 року письмово звернулася до відповідача з проханням відшкодувати понесені нею кошти на лікування . Факт нападу корови на неї підвердять свідки. Враховуючи норми ст. ст.22 ч.1,177,179, 180 ч. ч.1,2, 316 ч.1, 317 ч.1,2, 319 ч.ч. 1,2,4,5 , 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, ст. ст.1 п.1,4, 12ч.ч.1,4,Закону України " Про захист тварин від жорстокого поводження" , абз.1,2п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року , абз. 1,2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 року,просить стягнути з [PERSON] затрачені кошти на лікування в сумі 5715,6 гривень. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає в наступному : порушено встановлений ритм життя,що вплинуло на реалізацію планів,порушило звичаєвий ритм життя,пережила емоційний стрес,що супроводжувався почуттями розгубленості,обурення, тривоги, в результаті нападу корови пережила психологічний шок ,який в подальшому переріз у затяжну депресію, зазнала душевних страждань, їй сниться корова і просинається від цього,плаче ночами,погіршився сон після перелому лівої ноги ,постійно коливається настрій,розсіяна увага. Перебувала на лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 з 09.03.2017 року по 11.04.2017 року. Посилаючись на ст. ст.23 ч.1, 1167 п.1ч.2 ЦК України , абз.1,2 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди , роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" , оцінює моральну шкоду у 20000 гривень, яку просить стягнути з відповідача. У поданому відзиві на позовну заяву , відповідач позовні вимоги не визнає,які не підлягають задоволенню за безпідставністю. Свої твердження обгрунтовує тим, що корова не є джерелом підвищеної небезпеки. Звертає увагу на те, що відповідальність за порушення правил утримання домашніх тварин передбачена Законом України " Про захист тварин від жорстокого поводження". Ствердила, що має на утриманні одну корову, яка випасається більше 5 років систематично у череді із 45 корів на випасі , згідно графіка у супроводі ,як правило двох осіб протягом дня , не залишаючи їх бех нагляду. Зазначає, що оскільки мати позивачки випасає корову, то остання зобов'язана була забезпечити супровід корови на випасі протягом дня,безпеку оточуючих та свою безпеку, яка не забезпечила належне утримання череди та свою безпеку 09.09.2016 року. Вказує,що системний аналіз ст.ст.9,12 вказаного Закону дає підстави для висновку,що після передачі власником тварини особі, яка супроводжує тварину, на таку особу покладено функцію контролю за поведінкою тварин. Крім цього, стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що тілесні ушкодження позивачу нанесені саме коровою і саме коровою відповідача,оскільки в матеріалах справи докази лише про отримання тілесних ушкоджень зі слів позивачки. Судові витрати , які понесла вона на правничу допомогу становлять 2500 гривень. У відповіді на відзив позивачка заперечила факт , що 09.09.2016 року відповідачка передала їй корову , обставину,що тілесні ушкодження заподіяні коровою відповідача пітверджується картою виїзду екстренної медичної допомоги комунального закладу " Волинський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф",де вказано " травму отримала внаслідок - стукнула корова" та показами свідків. Звертає увагу, що не підтверджені витрати відповідачки на правничу допомогу в сумі 2500 гривень. 05.02.2018 року представник позивача уточнив позовні вимоги ,вказав матеріальна шкода становить 5175,60 гривень,що полягає в лікуванні та придбанні медично-лікувальних препаратів згідно листа лікарських призначень Ратнівської центральної районної лікарні,переліку медикаментів наданим головним лікарем Волинської обласної клінічної лікарні від 24.10.2017 року, фіскальними чеками. Позивачем не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, не будуть понесені нею судові витрати ,оскільки звільнена від сплати судового збору. 29.01.2018 року позивачу задоволено клопотання про виклик у судове засідання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] ( а. с. 64). Відповідачу задоволено клопотання - допитати її як свідка. У судовому засіданні позивач, її представник підтримали позов,просять його задовольнити. Підтвердила, що одна випасала череду корів і ніхто не бачив, як корова відповідачки заподіяла їй тілесні ушкодження. Однак, це підтверджує вона , свідки, яким відомо ,що корова відповідача раніше нападала на односельчан. Крім того, у 2016 році від цієї корови її спас співмешканець [PERSON] . Відповідач, її представник позовні вимоги не визнали. Ствердила, що позивачка одна випасала череду корів із 45 голів ,оскільки ніхто із односельчан не погодився замінитися випасати череду корів замість черги її матері. Її корова не є агресивною, до цього часу ніхто ніяких претензій не пред'являв. В череді корови однакової масті і не можливо визначити, хто їх господар. Свідок [PERSON] показав суду,що корова відповідачки,яка випасається у череді, неодноразово нападала на людей . Про подію ,що мала місце 09.09.2016 року нічого не може повідомити. Свідок [PERSON] показав суду , що позивачка 09.09.2016 року одна випасала череду корів, так як він поїхав на похорон. Підтвердив, що позивач отримала тілесні ушкодження та довгий період часу проходила лікування. Однак не може підтвердити ,що відповідачки корова напала на позивачку. Відповідач, будучи допитана як свідок, підтримала пояснення дані як сторона у справі. Суд, заслухавши сторони, їх представників, показання свідків,дослідивши письмові докази, приходить до висновку відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що у відповідачки на утриманні є корова ( а.с.90), яка випасається у череді із 45 корів односельчан с. Заброди , які по чергово їх випасають,що визнали сторони, підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 09.09.2016 року позивачка випаса стадо корів одна і отримала тілесні ушкодження ,діагноз : закритий відламковий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням ,що підтверджено довідкою комунального закладу " Волинський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф " ( а. с. 71), медичною документацією ( а. с. 72-74) , висновками Ратнівського відділу поліції ( а. с. 75-76),що також не заперечили сторони. У зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями перебували на лікуванні та приймала медичні препарати, що стверджено довідкою Волинської обласної клінічної лікарні (а. с. 77), листком лікарських призначень ( а. с. 78),чеками ( а. с. 79-87),письмовою заявою позивачки від 19.02.2018 року. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового слідства з показів свідків: [PERSON],[PERSON], письмових доказів не вбачається, що 09.09.2016 року саме корова відповідача заподіяла тілесні ушкодження позивачці. Крім цього, за приписами ч. 4 ст. 12 Закону України " Про захист тварин від жорстокого поводження " , шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. У відповідності до ст. 9 цього ж Закону, особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Системний аналіз цих статей дає підстави для висновку, що після передачі [PERSON] ,як власника тварини ,особі ,яка випасає череду корів,тобто супроводжує тварин, то на таку особу,в даному випадку позивача [PERSON], покладено функцію контролю за поведінкою тварин. З показів свідка [PERSON] вбачається, що її корова 09.09.2016 року випасалася у череді,яка перебувала під наглядом позивачки, тобто супроводжувала тварин, що також слідує із пояснень позивачки,свідків,змісту позовної заяви . Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа,якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права ,має право на їх відшкодування. Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди ,завданої внаслідок порушення її прав. Отже, виходячи з сукупності вищевикладеного та проаналізованих доказів у справі, суд приходить до висновку, що стороною позивача у справі не доведено належними, достатніми та допустимими доказами всіх елементів складу цивільного правопорушення відповідача у справі щодо заподіяння саме коровою [PERSON] тілесних ушкоджень позивачці,внаслідок яких нею затрачені кошти на лікування, а тому в задоволенні позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди (збитків) в сумі в розмірі 5715,60 гривень належить відмовити. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди за обставин, які наведені вище, відповідно, не вбачається підстав для задоволення заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди за обставин, які наведені в обґрунтуванні заявленого позову. В силу вимог ч.8 ст. 141 ЦК України не підлягають задоволенню до стягнення із позивачки на користь відповідачки витрати на правничу допомогу відповідача в сумі 2500 гривень ,так не подано доказів на підтвердження їх витрати.

Outcome: dismissed