Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до Будо-Літківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у вигляді: - земельної ділянки площею 1,89 га, кадастровий номер 1822880800:06:000:0046, державний акт ЖТ № 178122 зареєстровано від 25.06.2003 року № 372, яка розташована на території Будо-Літківської сільської ради, Лугинського району, Житомирської області; - земельної ділянки площею 1,21 га, кадастровий номер 1822880800:07:000:0161 державний акт ЖТ № 178123 зареєстровано від 25.06.2003 року № 373, яка розташована на території Будо-Літківської сільської ради, Лугинського району, Житомирської області; - свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева в с. Будо-Літки, Лугинського району, Житомирської області серія ЖТ-6 № 175283 від 05.12.2002 року; - земельних ділянок, які згідно рішення Будо-Літківської сільської ради Лугинського району, Житомирської області 14 сесії ради ХХІІІ скликання від 27.06.2000 року були передані у безоплатну приватну власність моїй бабусі для ведення особистого підсобного господарства - 0,35 га і для обслуговування житлового будинку - 0,25 га. Оригінали документів, які підтверджують право власності [PERSON] на зазначене майно були втрачені в результаті пожежі в житловому будинку, яка мала місце 12.10.2009. Через це позивач не має можливості оформити спадщину і просить визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом . В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Будо-Літківської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Радогоща, Лугинського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 листопада 2011 року. 18 травня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено заповіт, яким [PERSON] на випадок своєї смерті все належне їй на праві власності майно заповіла [PERSON] - позивачу по справі. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі № 220. Даних про те, що вказаний заповіт змінено чи скасовано, суду сторонами не надано та у витягах із Спадкового реєстру не зазначено. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 вересня 2013 року, позивач змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Таким чином, позивач по справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач в установлений законом строк, а саме 08 грудня 2011 року подала в нотаріальну контору заяву № 267 про прийняття спадщини. З довідки № 473 від 13 жовтня 2009 року, виданої сектором з питань НПО Лугинського РВ ГУ МНС України, слідує, що 12 жовтня 2009 року в житловому будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] виникла пожежа, в результаті якої знищено покрівлю, перекриття, житлову кімнату будинку та домашнє майно. Відповідно до довідок Держкомзему у Лугинському районі № 410 та № 409 від 17 травня 2012 року та витягів з документації із землеустрою № 263 і № 264 від 24 квітня 2014 року, [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельні ділянки, які знаходяться за адресою: Будо-Літківська сільська рада, Лугинський район, Житомирська область площею 1,89 га, кадастровий номер 1822880800:06:000:0046, державний акт ЖТ № 178122 зареєстровано від 25.06.2003 року № 372, вартістю 8725,44 грн., та площею 1,21 га, кадастровий номер 1822880800:07:000:0161 державний акт ЖТ № 178123 зареєстровано від 25.06.2003 року № 373, вартістю 4423,13 грн. При втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат, а видача таких дублікатів на померлу людину не передбачена. [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га та для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., а також видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП ім. Куйбишева с. Будо-Літки, Лугинського району серії ЖИ-6 № 175283 від 05 грудня 2002 року, на суму 647,75 грн. Зазначені обставини підтверджуються довідками Будо-Літківської сільської ради № 410 та 409 від 17 травня 2014 року, протоколом загальних зборів співвласників майна КСП ім. Куйбишева № 1 від 08 вересня 2002 року та випискою із рішення Будо-Літківської сільської ради від 27 червня 2000 року. Нотаріус відмовив [PERSON] в оформленні спадкових прав у зв"язку з тим, що з поданих документів неможливо встановити склад спадкового майна, що підтверджується листом № 4 від 15 січня 2014 року. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України в редакції, яка діяла на час смерті спадкодавця, визначалось, що право власності на земельну ділянку посвідчувалось державними актами. Таким чином, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Позивачем надані докази того, що спадкодавцем [PERSON] дотримані зазначені вимоги, а тому суд вважає, що у спадкодаця виникло право власності на конкретну земельну ділянку та, відповідно до ст. 1216 ЦК України, таке право перейшло до позивача в порядку спадкування. В зв"язку з цим позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на зазначені земельні ділянки підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, до складу спадщини після смерті [PERSON] ввійшло і її право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 175283 від 05 грудня 2002 року, на суму 647,75 грн., який був виданий Будо-Літківською сільською радою Лугинського району Житомирської області, а тому за позивачем слід визнати право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева в с. Будо-Літки, Лугинського району, Житомирської області, на суму 647,75 грн. З наданої позивачем виписки із рішення Будо-Літківської сільської ради від 27 червня 2000 року слідує, що [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35 га та для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Отже, спадкодавцем була розпочата процедура приватизації земельних ділянок, однак завершена вона не була. На підставі абз. 2 п. 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного Кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам та їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким чином, до спадкоємців переходить право отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. В разі відмови [PERSON] органами місцевого самоврядування у завершенні процедури приватизації, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial