Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на квартиру [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON], накладено арешт постановою ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 05 серпня 2003 року, у зв'язку із несплатою штрафу за адміністративне правопорушення у розмірі 8,50 грн. На підставі того, що наразі позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому нерухомим майном, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву, у якій слухання справи просив проводити без його участі. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що позов є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У процесі реалізації свого права як власника квартири, [PERSON] дізналась, що на належне їй нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], на підставі постанови ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 05 серпня 2003 року Київською державною нотаріальною конторою № 1 накладено арешт. Як вбачається із листа Управління державної виконавчої служби України № 367920 від 25 листопада 2013 року, при ліквідації у 2007 році Державної виконавчої служби у Шевченківському районі м. Києва до новоствореного відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві виконавчі документи не передавалися. Разом з тим, зазначено, що перевіркою книг реєстрації виконавчих документів переданих державним виконавцям з 2008 року та по теперішній час, та згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи, боржником по яких є [PERSON] на виконання до відділу не надходили та на виконанні не перебувають. За вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 2 цієї ж статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ч. 1 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах (ч. 2 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження"). Згідно ч. 5 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Отже, державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, яке є співмірним розміру необхідної для відшкодування шкоди, а штраф у розмірі 8,50 грн. не можна вважати співмірним накладенню арешту на квартиру, належну [PERSON] Крім того, стягнення у першу чергу звертається на належні боржникові кошти, а тому накладення арешту на майно [PERSON] суд вважає передчасним. Разом з тим, як вбачається із листа Управління державної виконавчої служби України № 367920 від 25 листопада 2013 року виконавчих проваджень відносно [PERSON] на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві не перебуває, а тому накладення арешту на майно [PERSON], а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є неправомірним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене суд приходить до обґрунтованості та законності позовних вимог, а тому вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved