Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

В грудні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПБМП «СТРОЇТЕЛЬ-П», у якій позивач прохав суд зобов`язати відповідача надати відповідь на його звернення від 09.10.2020 року за вх.№286/20 від 12.10.2020 року та судові витрати по справі. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , яку ним було набуто у власність у за договором купівлі-продажу майнових прав №41 від 05.04.2016 року, укладеним між ПБМП "Строїтель-П" та [PERSON] .. ПБМП "Строїтель-П" був забудовником (відповідальною особою за виконання робіт згідно п.7 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації) цього житлового комплексу і на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет останнього, в рекламному описі конкурентних переваг цієї новобудови - ЖК «Жуковський», зазначалося, що всі квартири укомплектовано "Чистовая стяжка со звукоизоляционным слоем:". Проте проживати у вищезазначеній квартирі виявилося неможливим внаслідок систематичного шуму із квартири поверхом вище - №48, яка належить [PERSON] . З приводу таких незадовільних санітарних умов проживання в належній позивачу квартирі та з метою з`ясування факторів, які могли послужити причиною такого шуму, позивач звернувся до ПБМП "Строїтель-П" із зверненням від 09.10.2020 року, яке було зареєстровано референтом (помічником) в приймальні керівника останнього за вх.№286/20 від 12.10.2020р., що підтверджується власноручною відміткою на фотокопії звернення. Натомість, станом на дату складання цієї позовної заяви, тобто 75 днів поспіль, ПБМП "СТРОЇТЕЛЬ-П" не надано жодної відповіді ані по суті поставленого у Зверненні питання, ані щодо мотивів неможливості надання відповіді в межах встановленого строку і мотивів встановлення додаткового необхідного терміну для відповіді, чим було порушено вимоги Закону України "Про звернення громадян". Численні телефонні дзвінки до приймальні із єдиним питанням можливості отримати відповідь на звернення виявилися марними - кожний раз позивачу повідомляли про нібито готовність проекту відповіді, який мав розглянути керівник і прийняти рішення надавати відповідь чи ні, та пропонували зателефонувати через деякий час. За час очікування відповіді ті припущення, що були підставою Звернення до ПБМП "Строїтель-П", знайшли своє підтвердження і в ході перевірки викладених в скарзі позивача від 06.11.2020 року до Держпродспоживслужби в Дніпропетровської області щодо незадовільних умов проживання внаслідок надмірного шумового навантаження, згідно отриманих протоколів проведення вимірів рівнів шуму встановлено, що у житлових приміщеннях (спальня кімната) в належній позивачу квартирі [ADDRESS] рівні шуму перевищують допустимі санітарній норми. Тобто, станом на дату складання позову висловлені в Зверненні припущення є об`єктивними обставинами і для можливості подальшої реалізації і захисту права на належні умови проживання отримання від ПБМП "Строїтель-П" відповіді на Звернення по суті поставлених питань залишається для позивача актуальним, у зв`язку з чим, вын вимушений звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 01.02.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 01.02.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , звернувся до ПБМП "Строїтель-П", як до забудовника, із письмовим зверненням від 09.10.2020 року, щодо надання інформації про комплектність підлоги при передачі у власність квартири № 48 , яка знаходиться над квартирою позивача та санітарних умов проживання в належній позивачу квартирі, зокрема, з приводу незадовільного рівня шуму від квартири поверхом вище та з метою з`ясування факторів, які могли послужити причиною такого шуму, яке було зареєстровано референтом (помічником) [PERSON] в приймальні керівника відповідача за вх.№286/20 від 12.10.2020 року, що підтверджується власноручною відміткою на фотокопії звернення (а.с. 6). Відповідно до заяви, [PERSON] просив повідомити йому: 1. в якій комплектації було передано підлогу при передачі у власність ПБМП «Строїтель-П» першому власнику квартири [ADDRESS] ; 2. Якщо перше набуття у власність квартири [ADDRESS] було в комплектації з чистовою підлоговою стяжкою, додатково зазначити: 1) якими були орієнтири облаштування чистової стяжки (а) відносно рівня підлоги полу в коридорі загального користування поверху та (б) відносно вітражних вікон у квартирі; 2) яким звукоізоляційним шаром (матеріалом, товщиною) і із яким демпфером по периметру зовнішніх стін квартири було влаштовано чистову стяжку. Будь-яких відомостей щодо розгляду вказаної заяви та надання відповіді з її приводу - матеріали справи не містять. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. За положеннями ст. ст. 7, 15 цього Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. Згідно з ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Відповідно до ст.200 ЦК України, інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Судом встановлено, що відповідач в особі уповноваженої ним посадової особи чи керівника підприємства, станом на час розгляду справи, не надав відповідь на звернення [PERSON] , чим порушив право позивача на вільне одержання, використання, зберігання інформації про виконані відповідачем будівельні роботи у квартирі № 48 , зокрема комплектність підлоги, яка необхідна позивачу для реалізації та захисту своїх прав, свобод і законних інтересів, у випадку їх порушення, як власника квартири, що знаходиться поверхом нижче, а отже наявні усі підстави для задоволення позовних вимог. Суд зазначає, що ним не досліджуються мотиви звернення позивача та обґрунтованість підстав для його подачі, зокрема відповідність рівня шуму у квартирі санітарним нормам, оскільки предметом позову є саме порушення відповідачем прав позивача в контексті розгляду його звернення та отримання відповіді на таке звернення (позитивної або негативної), що захищені Законом України «Про звернення громадян». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. В свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзиву на позов не надав, протилежного суду не довів, а тому суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved