Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

В серпні 2016 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Пульс: новини, факти, коментарі" про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказано, що 25 травня 2016 року у номері №21 (411) інформаційно - аналітичного тижневика "Пульс: новини, факти, коментарі"\~\~ на сторінці 8 була опублікована стаття, під назвою «Пенсионерка, пострадавшая в ДТП с участием депутата [PERSON] из «Силы людей», больше никогда не будет ходить» (Далі - Стаття), яка містить в собі відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію. В зазначеній статті, серед іншого, було опубліковано: «Ситуация с ДТП показала, каким человеком на самом деле является [PERSON]. Он хотел уйти от ответственности, попытавшись подкупить женщину, которую сделал инвалидом. Даже видя, что ей предстоит дорогостоящее лечение, он бросил ей 1200 гривен и потребовал от женщины, которая находилась в шоковом состоянии , расписку, что он не виновен! Она не дала ему никакой расписки. То, как он подрезал маршрутку, видели десятки людей. Теперь с депутатом будет разбираться прокуратура, сказал лидер ГО «РУХ Сприяння» Александр Игнатенко». Подана інформація є недостовірною та такою, що порушує право позивача на недоторканість ділової репутації. Просив суд, визнати недостовірною інформацію, опубліковану 25.05.2016 р. в номері 21(411) Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Пульс: новини, факти, коментарі", яка міститься в статті «Пенсионерка, пострадавшая в ДТП с участием депутата [PERSON] из «Сила людей», больше никогда не будет ходить». Зобовязати Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Пульс: новини, факти, коментарі" спростувати недостовірну інформацію, опубліковану 25.05.2016 р., яка міститься в статті «Пенсионерка, пострадавшая в ДТП с участием депутата [PERSON] из «Сила людей», больше никогда не будет ходить» в запланованому найближчому випуску. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Пульс: новини, факти, коментарі" на його користь моральну шкоду у сумі 10000,00 грн., та витрати на сплату судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вважає, що відповідачем не надано суду доказів, про достовірність\~\~ опублікованої в засобах масової інформації, відомостей викладених на\~\~ сторінці 8 інформаційно - аналітичного тижневику " Пульс: новини, факти, коментарі" (випуск № 21 (411) від 25.05.2016 року). Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав, вказав, що жодної недостовірної інформації, перебільшення відповідачем не розповсюджувалось. Позивач є публічною людиною, депутатом Криворізької міської ради, інформація щодо його діяльності є загальновідомою. Окрім того, опублікована відповідачем інформація не є авторським матеріалом, а була взята з сайту у мережі інтернет, про що відображено у статті. Судом встановлено, що [PERSON] є публічною особою - депутатом Криворізької міської ради. Згідно ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом, коли обмеження цього права необхідно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Друковані засоби масової інформації є вільними. Забороняється створення та фінансування державних органів, установ, організацій або посад для цензури масової інформації. Не допускається вимога попереднього погодження повідомлень і матеріалів, які поширюються друкованими засобами масової інформації, а також заборона поширення повідомлень і матеріалів з боку посадових осіб державних органів, підприємств, установ, організацій або об'єднань громадян, крім випадків, коли посадова особа є автором поширюваної інформації чи дала інтерв'ю. Згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" є також джерелом права. Європейський суд з прав людини і основоположних свобод в своєму рішенні (Справа "Лігенс проти Австрії" 08 липня 1986 року), в контексті ст. 10 Конвенції, визначив, що межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, політик неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Крім того, у ст. ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, указується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію", за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Поширена відповідачами інформація стосується позивача і вказаний факт відповідачами не оспорюється. Представник відповідача зазначив, що він за посадовими обов'язками переглядає матеріали і цікаві передає редактору. Вищевказану статтю він знайшов на сайті http:// glаvпое.dр.ua/ та надав редактору, як цікаву інформацію. У статті від 25.05.2016 р. в номері 21(411) інформаційно - аналітичного тижневика "Редакція газети "Пульс: новини, факти, коментарі", на восьмій сторінці надруковано статтю, де вказано джерело: «Днепр.Главное», була опублікована стаття «Пенсионерка, пострадавшая в ДТП с участием депутата [PERSON] из «Сила людей», больше никогда не будет ходить» «Ситуация с ДТП показала, каким человеком на самом деле является [PERSON]. Он хотел уйти от ответственности, попитавшись подкупить женщину, которую сделал инвалидом. Даже видя, что ей предстоит дорогостоящее лечение, он бросил ей 1200 гривен и потребовал от женщиньї, которая находилась в шоковом состоянии , расписку, что он не виновен! Она не дала ему никакой расписки. То, как он подрезал маршрутку, видели десятки людей. Теперь с депутатом будет разбираться прокуратура, сказал лидер ГО «РУХ Сприяння» Александр Игнатенко». Таким чином, інформація є оціночним судженням потерпілої особи до події аварії яка сталася 08.12.2015 року. Зазначена інформація не є такою, що носить стверджувальний характер, за своїм змістом має суспільне значення, носить характер оціночних і є не чим іншим, як суб'єктивною думкою автора з приводу подій, які склалися навколо позивача. Відповідно до ч. 1, п. 4, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 19, 21 постанови від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Статтею 34 Конституції України проголошено право кожного на свободу думки і слова, на вільне виявлення своїх поглядів і переконань. Таке право друкованих засобів масової інформації закріплено і в ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» від 26 листопада 1992 року. Тому критична оцінка певних фактів та недоліків, які мали місце, не може визнаватись відомостями, що порочать особу і можуть бути спростовані в порядку, передбаченому ст. 277 ЦК України. До того ж, позивачем не доведено в чому саме відбулося порушення його ділової репутації. Висновок суду, відповідає правовій позиції викладеної у рішенні судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08.04.2009 у справі № 6-25390св08. Суд прийшов\~до висновку, що вище вказана стаття не має фактичних\~тверджень, які б доводили, що висловлювання зазначені у ній\~мотивовані цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача, а є оціночним судженням потерпілої особи щодо обставин ДТП, та є тільки вираженням суб'єктивної думки і поглядів автора статті, та відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту. Окрім іншого суд вказує, що доводи відповідача, про те що стаття не є авторським матеріалам відповідача, знайшла доказове підтвердження під час розгляду справи. За положеннями ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, та кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У звязку з вищевикладеним, та з урахуванням того, що від позивача не надходило клопотання з приводу, заперечень позову, про які вказано вище, суд вважає необхідним відмовити в повному обсязі у позовній заяві\~[PERSON] до \~Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Пульс: новини, факти, коментарі" \~про захист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed