Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.12.2007 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісія за користування кредитом та інших витрат. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 13.11.2014 року має заборгованість в сумі 33540,34 гривень, що складається з наступного: 7363,15 гривень - заборгованість за кредитом; 22853,84 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1250 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1573,35 гривень - штраф (процентна складова). На підставі наведеного просили стягнути з відповідачки, в їхню користь вказану заборгованість за кредитним договором б/н від 10.12.2007 року та судові витрати понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи містяться неодноразові заяви представників позивача про розгляд справи без представника банку, підтримання позовних вимог, та не заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідачка, [PERSON] в судове засідання не з"явилася. ЇЇ предствником [PERSON] направлено заяву, якою просить справу розглянути без відповідача та його, як представника відповідача. Позовні вимоги визнає частково, просить врахувати рішення суду про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості від 1 грудня 2011 року. \~ \~ Суд, дослідивши обставини справи, наявні в справі докази, прийшов до наступного висновку. \~ \~ Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 10 грудня 2007 року, виражений, за згодою останньої, у формі заяви, умов і правил надання банківських послуг, за якими банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та відповідно до умов яких [PERSON] зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості. Позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилась за розрахунком позивача заборгованість станом на 13.11.2014 року в сумі 33540,34 гривень, що складається з наступного: 7363,15 гривень - заборгованість за кредитом; 22853,84 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1250 гривень - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1573,35 гривень - штраф (процентна складова). Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 1 грудня 2011 року, що набрало законної сили 13 грудня 2011 року, на користь банку достроково стягнуто з позичальника [PERSON] ВасилиниМиколаївни заборгованість за кредитним договором №б/н від 10 грудня 2007 року, яка утворилась станом на\~\~ 11 вересня 2011 року у розмірі 18956,59 коп., яке станом на 13 листопада 2014 року не виконано. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). В п.17 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Отже, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли спірні правовідносини, які стосуються також нарахування відсотків за користування кредитом за період, що не був розрахунковим при ухваленні Рахівським районним судом рішення від 1 грудня 2011 року, яке не виконано відповідачкою на момент звернення позивача з даним позовом, оскільки сторонами не було надано доказів виконання вищезазначеного рішення. Відповідно до кредитного договору, за користування кредитом встановлена процентна ставка у розмірі 24 % річних. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 13 листопада 2014 року складає 22853,84 гривень, починаючи з 9 січня 2008 року, який вже був розрахунковим при ухваленні рішення Рахівським районним судом 1 грудня 2011 року, частина цієї заборгованості вже судовим рішенням стягнута, тому даним рішенням повторно стягненню не підлягає. Натомість з відповідачки підлягає до стягнення сума заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 12769,97 гривень, за період після ухвалення судового рішення 1 грудня 2011 року до дати розрахунку позивача 13 листопада 2014 рку. Штраф підлягає стягненню з відповідачки у межах, заявленої позивачем суми 500 гривень (фіксована частина та 1573,35 гривень (процентна складова), що відповідає умовам кредитного договору та ст. 611 ЦК України. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 грудня 2007 рокув сумі 14843,32 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. На підставі наведеного, з відповідачки слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial