Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягуються на малолітню дитину, в обгрунтування якого вказала, що 04 жовтня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом РАЦС по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 309, а пізніше розірвано на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року у справі № 548/497/15-ц. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину- сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER]. Згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20.03.2015 року у справі № 548/377/15-ц з відповідача [PERSON] щомісячно стягуються аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 ( шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 13.03.2015 року і до досягнення сином повноліття. Згідно з довідкою-розрахунком, наданої Хорольським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 24.07.2017 року за Вих. № 11.25-42/4972 станом на 01.07.2017 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] згідно виконавчого листа № 548/377/15-ц, виданого Хорольським райсудом 25 березня 2015 року, становить 1200 гривень. Відповідно до довідки Комунальної організації ( установа закладу) Лікувальний заклад « Центр первинної медико-санітарної допомоги» Хорольського району від 15.05.2017 року № 906, малолітній [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку «Д» з приводу 1 ст. змішаного типу. Згідно з копією податкової декларації платника єдиного податку- фізичної особи-підприємця за перший квартал 2017 року позивачка [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], не мала будь- яких доходів. Відповідно до договору найму ( оренди) житла від 10 вересня 2016 року позивачка [PERSON], приймає у тимчасове платне користування квартиру за адресою: [ADDRESS], де проживає разом із сином [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася , але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити . В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про, що свідчить поштове повідомлення, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України. Суд, з'ясувавши позицію сторін, всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що підставою звернення з позовом про збільшення розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дитини - [PERSON], [INFO]. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи вищевказані зміни у сімейному законодавстві України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, а також те, що на даний час матеріальний стан позивачки погіршився, що підтверджується копією трудової книжки Серія [NUMBER] та копією податкової декларації платника єдиного податку- фізичної особи-підприємця за перший квартал 2017 року, а також стан здоров»я малолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO]. який перебуває на диспансерному обліку «Д» з приводу діагнозу: дефіцитна анемія 1 ст. змішаного типу, а тому аліменти, які сплачує на його утримання батько [PERSON] є недостатніми та такими, що підлягають збільшенню до 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Але в той же час згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 01 липня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1 777 грн. 00 коп. (50% вказаного прожиткового мінімуму для дитини становить 888 грн. 20 коп.), з 1 грудня 2017 року 1860 грн. 00 коп. (50% цього прожиткового мінімуму для дитини становить 930 грн. 00 коп.) Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СКУкраїни). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розглядісправ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до роз"яснення п. 23 цієї постанови Пленуму розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав законної сили 08.07.2017 року у частину 2 статті 182 Сімейного кодексу України внесено зміни та викладено в слідуючій редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину неможе бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4 статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що необхідно збільшити розмір аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. на 1/4 частину всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, на користь позивачки [PERSON] У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved