Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

позивач ДП "Донецька залізниця" 08 жовтня 2015 р. звернулось до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 04.12.2012 року вони уклали з відповідачкою договір-позики, згідно якого передали [PERSON] , кошти в розмірі 40000 гривень. Вказану суму відповідачка зобов"язалась повернути до 31 грудня 2015 року. Однак, відповідачка перестала належним чином виконувати обов"язки по поверненню коштів. Позивач ДП "Донецька зализниця" просить стягнути з відповідача на їх користь борг у сумі 12210 гривень та судові витрати у вигляді державного мита у сумі 1218 гривень . Позивач ДП "Донецька зализниця" не з"явився у судове засідання, представник позивача надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, наполягають на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не з"явилась у судове засідання, надала заяву у якій погодилась із позовними вимогами, не заперечує повернути гроші. Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства " Донецька залізниця" підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2012 року між позивачем Державне підприємство 'Донецька залізниця' та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав [PERSON] , грошову суму у розмірі 40000 гривень з зобов`язанням повернути таку ж саме суму до 31 грудня 2015 року , що підтверджується договором-зобов"язання для надання позики № 1212 , який підписано обома сторонами(а.с. 4 ). Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договором про грошову позику від 04.12.2012 року, вибачається що позикодавець Державне підприємство "Донецька залізниця" передало у власність позичальнику [PERSON] , грошові кошти в сумі 40000 гривень, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму у термін до 31 грудня 2015 року . Відповідач не виконувала своєчасно зобов"язання про повернення коштів, тому позивач просить достроково стягнути залишок суми з відповідачки. Відповідачка не заперечує проти стягнення цих коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] № 122/84 від 22 вересня 2015 року залишок заборгованості складає 12210 гривень (а.с.8). Цей розрахунок відповідає матеріалам справи та не спростований відповідачкою. Згідно ст.. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, треба визнати, що заяву задоволено повністю про стягнення основної суми боргу за договором позики грошей від 04.12.2012 року в сумі 12210 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню підлягають судові витрати, які понесені стороною, на користь якої прийнято рішення, підтвердженні документально. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1218 гривень (а.с. 18 ). На підставі викладеного та

Outcome: approved