Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів субсидії на оплату житлово-комунальних посуг за період з 01.10.2010 по 30.04.2015 у розмірі 8 904,99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2010 [PERSON] звернулася до позивача із заявою про призначення житлової субсидії, потім кожного року відповідач подавала заяви про призначення житлової субсидії, в яких вказувала, що її матеріальний стан не змінився. Рішеннями позивача відповідачу була призначена субсидія на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2010 по 30.04.2015. У листопаді 2016 року під час автоматичного перерахування субсидії позивачу стало відомо, що відповідач у жодному зверненні за призначенням субсидії не повідомила про належність їй з 11.10.2010 на праві власності житлового будинку у с. Очкине Середино-Будського району, що призвело до надмірного перерахування бюджетних коштів у вигляді субсидії на суму 8 904,99 грн. Відповідач, не зважаючи на неодноразові відповідні вимоги позивача, добровільно кошти не повернула, що змусило Управління звернутися з позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала відзив, в якому заявила про застосування позовної давності до заявлених Управлінням вимог та просила в їх задоволенні відмовити. Також просила розглядати справу без її участі, оскільки в силу віку та стану здоров`я позбавлена можливості самостійно пересуватись. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 27.10.2010 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради з заявою про призначення житлової субсидії. Разом із заявою [PERSON] подала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням субсидії, в якій зазначила, що додаткового житла, крім квартири, в якій зареєстрована: [ADDRESS] , не має. У подальшому при зверненні до за призначенням житлової субсидії 27.10.2011, 02.10.2012, 08.10.2013, 08.10.2014 відповідач вказувала, що склад сім`ї, доходи та майновий стан не змінились. Рішеннями про призначення субсидій від 08.11.2010, 02.11.2011, 04.10.2012, 11.10.2013, 13.10.2014 відповідачу була призначена субсидія на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 8 904,99 грн, а саме: з 01 жовтня 2010 року по 30 квітня 2011 року по 211,81 грн щомісячно, з 01 жовтня 2011 по 30 квітня 2012 року по 281,97 грн щомісячно, з 01 жовтня 2012 року по 30 квітня 2013 року по 252,20 грн щомісячно, з 01 жовтня 2013 року по 30 квітня 2014 року по 245,68 грн щомісячно, з 01 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року по 297,02 грн щомісячно, з 01 лютого 2015 по 31 березня 2015 по 297,81 щомісячно, за квітень 2015 - 179,67 грн. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 листопада 2016 року вбачається, що 11.10.2010 до Державного реєстру внесено запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] площею 35,4 кв. м; право власності виникло на підставі рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 14.09.2010 року. Відповідно до п. 3 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива", затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.10.1995 № 848 (що діяв на дату звернення відповідача за призначенням субсидії), призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи праці та соціального захисту населення). Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Положення № 848 (що діяв на дату звернення відповідача для призначення субсидії), субсидія не призначається, якщо: уповноважений власник (співвласник) житла, наймач житла у державному та громадському житловому фонді, член житлово-будівельного кооперативу, власник (співвласник) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок, та особи, які зареєстровані разом з ним у житловому приміщенні (будинку), мають у своєму володінні (користуванні) чи володінні (користуванні) дружини (чоловіка, неповнолітніх дітей) у сукупності більше ніж одне житлове приміщення (будинок), загальна площа яких у сумі перевищує встановлену соціальну норму житла, в межах якої надається субсидія. Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права призначення субсидії та на визначення її розміру (абз. 4 п. 13 Положення № 848). Згідно абзацу 5 п. 13 Положення для нарахування субсидії можуть використовуватися відомості про доходи та розміри платежів у вигляді списків, довідок, даних на технічних носіях інформації, одержаних від Пенсійного фонду, служб зайнятості населення, жит-лово-експлуатаційних та інших підприємств і організацій. Відповідно до п. 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється: якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. З матеріалів справи, а саме: копій заяв відповідача та декларацій про доходи та майновий стан, вбачається, що відповідач при зверненнях за призначенням субсидії не повідомляла про належність їй зазначеного житлового будинку в с. Очкине. Отже, відповідачем при зверненні до позивача із заявою про призначення субсидії не було дотримано зазначені вище положення та свідомо надано неправдиві дані про майновий стан, тому наявні обґрунтовані підстави щодо повернення виплаченої субсидії відповідно до абзаців 3-4 п. 20 Положення № 848, якими визначено, що сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку повернення коштів надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.1997 № 39/283/90/5, повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках, зокрема, виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. В разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів; подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни); повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії. Терміни повернення надміру виплачених коштів встановлюються органом соціального захисту населення в кожному конкретному випадку з урахуванням матеріального стану отримувача субсидії, але не менше місяця з дня отримання повідомлення. 07.06.2017 року позивачем було прийнято розпорядження про повернення надміру виплачених [PERSON] коштів субсидії. 05.07.2017, 20.10.2017 та 24.01.2018 Управління надсилало [PERSON] повідомлення про необхідність повернення надмірно отриманої суми субсидії, однак в добровільному порядку вказана сума відповідачем повернута не була. На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення із [PERSON] надміру виплачених коштів субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Разом з тим, відповідач заявила про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періода після переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, покладається на позивача. Відповідно до п. 13 Положення № 848 органи праці та соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати від органів державної податкової служби, підрозділів Державтоінспекції, бюро технічної інвентаризації, органів державної контрольно-ревізійної служби, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для призначення субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням субсидій. З огляду на викладене, позивач мав об`єктивну можливість зробити відповідні запити щодо перевірки достовірності наданих відповідачем відомостей у жовтні 2010 року та міг дізнатися про порушення [PERSON] вимог щодо порядку призначення субсидії ще в 2010 році, однак вказану перевірку позивач здійснив лише в листопаді 2016 року, а з позовом звернувся 04 грудня 2018 року. За приписами ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Зважаючи на вказане, в зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявила відповідач, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed