Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія « В.А.Т. - Прилуки» про визнання недійсним договору та акту. В обґрунтування позову посилається на те, що в період з 13 травня 2014 року по 07 травня 2015 року отримала допомогу по безробіттю в сумі 10605,12 грн. В липні 2015 року фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Ізюмського міськрайонного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути виплачену допомогу по безробіттю в розмірі 10605,12 грн., оскільки [PERSON] в період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року надавала послуги ПАТ «А/Т тютюнова компанія « В.А. Т. -Прилуки» за що отримала винагороду в сумі 362,40 грн та не повідомила Ізюмський міськрайонний центр зайнятості, що є порушення діючого законодавства, а тому виплати по безробіттю підлягають поверненню в повному обсязі. В якості доказу працевлаштування [PERSON] був наданий договір про надання послуг № 5956 від 01 червня 2014 року, а також акт надання послуг від 01 липня 2014 року, укладений між [PERSON] та ПАТ « А/Т тютюнова компанія « В. А. Т. - Прилуки», які позивач просить визнати недійсними оскільки не укладала їх, та не підписувала. Представник позивача підтримує позовні вимоги, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти позову, просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявний доказ виконання спірного договору - перерахування коштів [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників сторін, судом встановлено наступне. 01 червня 2014 року між ПАТ « А/Т тютюнова компанія « В. А. Т. - Прилуки» та [PERSON] ( позивачка по справі) було укладено договір № 5956 про надання послуг ( а.с.6-9), за умовами якого, зокрема, п. 1.1., консультант зобов`язується протягом строку дії договору надавати споживачам тютюновх виробів необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про тютюнові вироби, виробником яких є ПрАТ "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки" у місцях продажу такої продукції, визначених компанією, відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів", в тому числі, але не обмежуючись про її якість, асортимент, споживчі властивості, її виробника тощо. Компанія зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані Послуги відповідно до умов цього договору. Розділом 4 Договору встановлено порядок та форма оплати послуг, зокрема, п.4.3. Договору передбачено що після закінчення кожного звітного періоду, сторони підписують акт наданих послуг, який є підставою для проведення розрахунків між сторонами. Пункт 10.1. Договору встановлює строк дії договору з 01.06.2014р. по 30.06.2014р. Відповідно до копії акту наданих послуг від 01 липня 2014 року [PERSON] отримала 362,40 грн. за надані послуги (а.с.10). Пунктами 5.1. та 5.2 вказаного договору встановлено, що консультант є фізичною особою та не є суб'єктом підприємницької діяльності і має розглядатися як незалежний підрядник, який надає послуги Компанії відповідно до цивільно - правового договору про надання послуг ( глава 63 Цивільного кодексу України). Взаємовідносини між сторонами цього Договору будуються на підставі цивільного законодавства. Жодне з положень цього Договору не означає і не повинно розглядатися як встановлення трудових відносин між Консультантом і Компанією ( а.с.52). Статтею 203 ЦК України встановлені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма (ст. 208 ЦК України). Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із висновку судово - почеркознавчої експертизи № 11395/1260 від 09.02.2017 року вбачається, що: підпис від імені [PERSON] в договорі № 5956 про надання послуг від 01.06.2014 року укладеному між ПАТ « А/Т тютюнова компанія « В. А. Т. - Прилуки» та [PERSON], розташований на лицьовому боці сьомого аркуша документа, в графі « Консультант» - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою ( а.с.184). підпис від імені [PERSON] в акті наданих послуг від 01.07.2014 року укладеному між ПАТ « А/Т тютюнова компанія « В. А. Т. - Прилуки» та [PERSON], розташований на лицьовому боці сьомого аркуша документа, в графі « Консультант» - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою ( а.с.184 оборот). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Судом встановлені умови, необхідні для укладення правочину, однак сам правочин не був підписаний стороною, що прямо передбачено законом, а отже не підписання договору про надання послуг та акту наданих послуг [PERSON] тягне за собою його недійсність. При цьому суд критично оцінює витребувану судом інформацію про здійснений переказ коштів [PERSON], на який посилається відповідач (а.с. 65), зважаючи на наступне. Так, з листа АТ "Райффайзен Банк Аваль" №81-15-8-01/8310-БТ від 14.12.2015р. вбачається що на ім`я [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER] від ПАТ "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки" було відправлено переказ системою "Аваль Експрес", дата зарахування переказу - 24.07.2014р., дата отримання переказу - 25.07.2014р., сума переказу - 300,03 грн. Зарахування переказу було здійснено згідно платіжного доручення №100118667 від 23.07.2014р. та відомості №40 від 23.07.2014р., надісланої ПАТ "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т. - Прилуки", у зазначених документах відсутня інформація щодо договору про надання послуг №5956 від 01.06.2014р. та акту надання послуг від 01.07.2014р. При цьому суд зазначає, що доказів причинного зв`язку між спірним договором №5956 від 01.06.2014р., актом наданих послуг від 01.07.2014р. та інформацією про грошовий переказ 24.07.2014р. не мається, сума, яка визначені в акті наданих послуг (362,40 грн.) не збігається з сумою переказу (300,03 грн.), доказів на підтвердження погодження іншого розміру вартості оплати послуг, що може свідчити про виконання договору та його схвалення позивачем, відповідачем не надано. Крім того, суд враховує, що у разі заперечення позову та його непідписання позивачем відповідач не був позбавлений права надати будь - які інші документи, в тому числі звіти, розрахунки, акти, платіжні документи, тощо, як це передбачено п.2.7. Договору та нормами процесуального законодавства, зокрема, ст. 10, 60 ЦПК України. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати, які складаються із сплаченої суми судового збору та витрат по сплаті судової експертизи, у розмірі 3726,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved