Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.11.2013 року у розмірі 117000,00 грн. та судові витрати по справі. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 25.12.2017 року перед Банком виникла заборгованість у розмірі 117000,00 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» з даним позовом до суду. 3. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити. У відзиві вказує, що в порушення норм чинного законодавства позивач без його згоди двічі змінював процентну ставку, а саме: з 01.09.2014 року процентну ставку було збільшено до 32,4 % та з 01.04.2015 року процентну ставку було знову збільшено до 42%. Позивач письмово чи іншим способом не повідомляв про зміну процентної ставки, а тому зміна процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемним правочином. У позові зазначено, що ним з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 06.11.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 19000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але відповідач з посиланнями позивача не погоджується, оскільки анкета-заява про приєднання до умов та правил банківських послуг у Приватбанку була складена 06.01.2011 року, а не 06.11.2013 року, заява підписана ним та працівником банку та сума кредитного ліміту у заяві зазначена в розмірі 15000,00 гривень, а не 19000,00 гривень. Крім того, відповідач просить застосувати строк позовної давності так як кредитна картка була надана 06.01.2011 року, а строк дії картки становить 2 року, тобто фактично на початку 2013 року строк дії картки закінчився. Нову картку відповідач не отримував. Таким чином позивачем був пропущений трирічний строк позовної давності, оскільки кредитна картка перестала діяти на початку 2013 року, а позов поданий 20.02.2018 року. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. (а.с. 113) 5. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив застосувати строк давності та на обставинах викладених у відзиві на позовну заяву наполягає. (а.с. 120) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєва І.М. від 22 лютого 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» було залишено без руху. 7. На виконання ухвали суду, представником позивача була надіслана на адресу суду заяву про виконання ухвали суду без руху. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєва І.М. від 22 березня 2018 року було відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Горяєва І.М. від 14 червня 2018 року клопотання відповідача про забезпечення доказів було задоволено. 10. 30 січня 2019 року справу було передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу у зв`язку з тим, що відповідно до рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23.01.2019 року, суддя Горяєв І.М. відсторонений від здійснення правосуддя. 11. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2019 року, цивільну справу № 496/594/18, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 15 лютого 2019 року було прийнято до свого провадження цивільну справу та справу призначено в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 02 вересня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 26 вересня 2019 року. 14. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що 06.01.2011 року відповідач [PERSON] , як клієнт банку, підписав надруковану «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» (а.с. 9) про те, що він отримав картку, про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві. 16. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач 06.11.2013 року отримав кредит у розмірі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 17. Однак, «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» містить зовсім інші дані щодо отримання кредитної картки, а саме дата отримання кредитних коштів є 06.01.2011 року та розмір отриманих коштів є 15000,00 гривень. 18. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, обов`язок клієнта, зокрема погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. 19. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картами, відкритих в валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в першу чергу. 20. Пунктом 2.1.1.2.4 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено, що підписання цього договору є прямим і безумовним згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. 21. Відповідно до п. 1.1.7.12 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. 22. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», який в свою чергу є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», а згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п. 1.7 Статуту АТ КБ «Приватбанк». (а.с. 40) 23. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 25.12.2017 року становить 117000,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 18191,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 98808,86 грн. (а.с. 5-7) 24. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. V. Оцінка Суду. 25. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 26. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 27. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 28. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 29. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 30. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 31. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 32. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 33. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 34. Згідно статей 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 35. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). 36. АТ КБ «Приватбанк» просить в позові стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.11.2013 року станом на 25.12.2017 року у розмірі 117000,00 грн. 37. На підтвердження позовних вимог банком надано: анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 06.01.2013 року, починаючи з листопада 2013 року, а також на виконання ухвали суду від 14.06.2018 року - довідку про видачу кредитних карт. 38. Як вбачається з матеріалів справи, у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приват Банку відповідач отримав кредит саме 06.01.2011 року, а не 06.11.2013 року та кредит у розмірі 15000,00 гривень, а не 19000,00 гривень. 39. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 40. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 41. Згідно ст. 79 та ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 42. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 43. Отже, позивач не надав доказів до суду, які б підтверджували, що заява на отримання кредитних коштів подавалася відповідачем саме 06.11.2013 року та сума кредитного ліміту становила 19 000 гривень, тобто обставини відображені в позові не підтвердженні жодними доказами по справі. 44. Відповідач при розгляді справи подав заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин. 45. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 46. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 47. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. 48. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). 49. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. 50. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 51. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 52. За правилами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 53. Як роз`яснив Верховний Суд України в правовій позиції, висловленій в постанові №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. 54. Зазначена правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду України 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року. 55. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України) 56. Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). 57. Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв`язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів та пені поза її межами. 58. Сплив позовної давності не припиняє зобов`язання і не є підставою для припинення самого права, а лише позбавляє можливості одержати судовий захист свого порушеного цивільного права за умови заяви сторони у спорі до винесення судом рішення. 59. Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. 60. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). 61. Такий висновок зробив Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 23.01.2018 року у справі № 444/9519/12-ц), оскільки поза межами строку позовної давності вимоги задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). 62. Із наданої позивачем довідки вбачається, що кредитна картка № [NUMBER] , дата відкриття - 06.01.2011 рік, термін дії - до останнього дня місяця 01.2013 року. 63. Крім того з вказаної довідки вбачається, що існують інші кредитні картки, але в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до Банку із заявою про перевипуск карти до закінчення терміну дії картки, виданої 06.01.2011 за № [NUMBER] або про отримання нової кредитної картки. 64. У відзиві на позовну заяву, відповідач також зазначає, що він не отримував нову картку. 65. Таким чином позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що після закінчення строку дії отриманої 06 січня 2011 року кредитної карти № [NUMBER] відповідачу надавалися та ним отримані інші кредитні картки. 66. Суд вважає, що сам по собі перевипуск кредитної картки не може вважатися доказом того, що відповідач належним чином інформований про їх існування, і такі картки були дійсно отримані відповідачем. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідач користувався перевипущеними кредитними картками. 67. Таким чином, враховуючи, що 06.01.2011 року відповідач отримав кредит (кінцевий термін повернення якого відповідає строку дії картки) у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яка має термін дії до останнього дня місяця січня 2013 року, а з позовом до суду позивач звернувся 20.02.2018 року, а тому з урахуванням передбаченого законом трирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку про сплив позовної давності за вимогами АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, та закінчився 01.02.2016 року., тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 68. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed