Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким, після його уточнення (а.с.31) просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх двох малолітніх дітей. Як на підставу звернення до суду з даною заявою та у її обґрунтування представник позивача вказав, що відповідачі не піклуються про виховання дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведуть аморальний спосіб життя тощо. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і з вищевказаних підстав та просила його задовольнити. Відповідачі позов не визнали та заперечували проти задоволення позову. В свою чергу, відповідач [PERSON] не заперечував щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], адже як вказує, остання дійсно не виконує батьківські обов'язки з незалежних від нього підстав. Представник третьої особи позов підтримала. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Відповідачі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 16 травня 2013 року вирішено щомісяця проводити обстеження матеріально-побутових умов проживання, серед інших, сім'ї відповідачів та подати відомості стосовно невиконання останніми батьківських обов'язків до Служби у справах дітей м. Житомира для реагування (а.с.7). 11 жовтня 2013 року завідуюча Слобода-Селецької ЗОШ звернулась з листом до голови Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у якому порушила питання порушення навчальної дисципліни дітьми, а також питання про притягнення відповідачів до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с.8). Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], складеними комісією Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 13.02.2012 року, 15.01.2013 року, 17.10.2013 року, 27.08.2015 року, 20.012016 року, 11.02.2016 року, 14 липня 2016 року, 4 серпня 2016 (а.с.11-13, 19, 21, 22, 80-81) зафіксовано, що житло відповідачів знаходиться у незадовільному стані, в будинку не прибрано, відсутнє місце для навчання та проведення дозвілля дітей. Іншими актами зазначеної комісії від 2.09.2014 року, 30.09.2014 року, 17.10.2014 року, 13.01.2015 року, 22.09.2015 року (а.с.15-18, 20) подібних і вищевказаних явищ комісією зафіксовано не було. 24 вересня 2015 року адміністрацією Житомирської ЗОШ № 33 видано довідку про те, що відповідачі на виклик до школи, де навчаються їх діти, не з'являються та навчанням останніх не цікавляться (а.с.9). 15 жовтня 2005 року виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, зокрема, ухвалено рішення про доцільність, в разі безпосередньої загрози життю і здоров'ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], негайно відібрати у відповідачах даних дітей (а.с.6). 17 лютого 2015 року опікунська рада зазначеного органу місцевого самоврядування дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей (а.с.5), а рішенням сільської ради від 25 лютого 2016 року такий висновок затверджено та на час вирішення даного питання дітей залишити проживати в баби - [PERSON] (а.с.4). 5 липня 2016 року діти прийняті до КУ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" Житомирської обласної ради (а.с.76-77). Також, судом в ході розгляду даної справи були дослідженні фотознімки житла відповідачів, що були надані представником позивача (а.с.82-87). За відомостями Житомирського РВ поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, датованими 29 липня 2016 року (а.с.99), відповідач [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності: 10 жовтня 2015 року за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, 26 липня 2016 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідач [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КК України. На запитання головуючого у судовому засіданні малолітні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що останнім часом проживали у бабусі, а потім були направлені у дитячий будинок, в якому і перебувають в теперішній час. Також діти розповіли, що мати зловживала алкогольними напоями та не ночувала дома. На запитання суду: "з ким краще їм проживати?", останні відповіли, що з бабою. Також [PERSON] та [PERSON] вказали, що батько відносився до них більш краще, аніж мати та захищав їх перед нею. Дані висловлювання дітей суд сприймає як реальні, об'єктивні та такі, що відповідають дійсності, у зв'язку з чим і покладені в основу прийнятого судом рішення. Зазначені правовідносини врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. ч. 2-3 ст. 150 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1ст. 164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (речення 1 ч. 3 ст. 166 СК України). У відповідності до абзацу другого п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (абзац 2 п. 18 Постанови Пленуму). Враховуючи та аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення на підставі наступного. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, відповідач [PERSON], тобто матір дітей, повноцінним і належним вихованням останніх не займається, не проявляє батьківської турботи та піклування про них, а отже свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками. До такого висновку суд прийшов і зважаючи на ставлення дітей до матері та надані ними пояснення. Водночас, суд з власної ініціавтиви приймає рішення про стягнення аліментів з відповідачів на утримання дітей, таким чином вийшовши за межі позовних вимог, адже в цьому є необхідність задля забезпечення інтересів дітей. Отже, судом вирішено позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її двох малолітніх дітей, а також стягувати з неї на користь виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області аліменти в твердій грошовій сумі розміром 400 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Пояснення надані [PERSON] в ході розгляду справи, на переконання суду, зазначених висновків суду не спростовують, а лише підтверджують правильність прийнятого рішення. Щодо вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, суд вирішує відмовити у її задоволенні з наступних міркувань. Як зазначено судом вище, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Відповідач, суд вважає, недостатньо проявляє батьківську турботу до своїх малолітніх дітей, в повній мірі не сприяє їх повноцінному фізичному та духовному розвитку. Разом з тим, враховуючи ставлення дітей до батька, що є одним із визначальних факторів для суду, оцінив докази, дослідженні в ході слухання справи у їх сукупності, суд ухвалює відібрати у даного відповідача дітей і передати їх органу опіки та піклування Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а також стягувати з [PERSON] аліменти на користь виконавчого комітету зазначеного органу місцевого самоврядування на утримання малолітніх [PERSON], [PERSON] у розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 13 травня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 102,40 гривні з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial