Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

04.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів, третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про зняття арешту з коштів боржника. 09.12.2019 року надала уточнену позовну заяву до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів, про зняття арешту з коштів боржника. В обґрунтування позову зазначила, що на виконанні в ВДВС знаходиться виконавче провадження № 51835466 по виконанню виконавчого листа № 617/69/15-ц, виданого Вовчанським районним судом Харківської області від 24.06.2016 року про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у сумі 42907,57 грн. 06.11.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, в результаті чого було арештовано рахунок на її ім`я IBAN [NUMBER] , картка для виплат 516875 [NUMBER] , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», КИЇВ, Україна, для зарахування заробітної плати. В зв`язку з чим, з початку листопада 2019 року вона не може отримувати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом існування, а також не має можливості оплачувати комунальні платежі та виплачувати борг, який має намір відшкодувати в повному обсязі перед банком. Вона звернулася до начальника ВДВС з проханням скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у вигляді заробітної плати на рахунку для виплат, але отримала відповідь про те, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду. З 03.09.2018 року офіційно працює на посаді асистента вчителя у Вовчанській загальноосвітній школі І-Ш ступенів № 3 Вовчанської районної ради Харківської області, і на вищевказаний рахунок зараховується заробітна плата. Інших видів доходу не має. Просила постанову державного виконавця про арешт майна боржника від 06.11.20 і 9 р. скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я [PERSON] , IBAN [NUMBER] , картка для виплат 516875 [NUMBER] , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», КИЇВ, Україна, як заробітна плата. Ухвалою судді від 09.12.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі в зв`язку з зайнятістю на роботі, вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм територіального управління юстиції у Харківській області Мєдвєдєва І. в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що її дії є правомірними та узгоджуються з положеннями Закону України «Про виконавче провадження». При вирішенні питання щодо зняття арешту № [NUMBER] , відкритий в АТ КБ «Приватбанк» покладалась на розсуд суду. Просив справу розглядати без її участі у зв`язку з службовою необхідністю. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм знаходиться виконавче провадження № 51835466 по виконанню виконавчого листа № 617/69/15-ц, виданого Вовчанським районним судом Харківської області від 24.06.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у сумі 42 907 три. 57 грн. 06.11.2019 року державним виконавцем державним виконавцем Мєдвєдєвою І.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника, і тому накладено арешт на грошові кошти позивача [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або зверненням стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] Арештовані кошти знаходяться на рахунку, виданому на її ім`я IBAN [NUMBER] , картка для виплат 516875 [NUMBER] , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», КИЇВ, Україна, для зарахування заробітної плати. 19.11.2019 року позивач звернулась з заявою до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм, але їй було повідомлено, що кошти, на які не може бути звернено стягнення, встановлені статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження», в якій не передбачено, що стягнення не може бути звернено на заробітну плату боржника. Питання щодо скасування арешту коштів боржника, накладеного згідно постанови державного виконавця від 06.11.2019 №51835466 може бути вирішено в судовому порядку. З таким рішення працівників ВДВС позивач не погоджується, оскільки, відповідно до ч.2 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт накладається на кошти боржника, а не на рахунок. Заробітна плата є джерелом доходу позивача. Вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, Конституції України. Накладення арешту на грошові кошти на рахунок боржника (позивача у справі), який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат, що призводить до порушення конституційних прав позивача, як працівника. При цьому, що постановою державного виконавця звернуто стягнуто на дохід боржника в межах вказаного вище виконавчого провадження, що узгоджується з вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Статтею 56 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача. В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої безпідставне обмеження у праві володіння, користування та розпорядження майном є порушенням права на мирне володіння майном, передбаченого ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин суд дійшов висновку, що державним виконавцем неправомірно накладено арешт на зарплатний рахунок позивача, оскільки заробітна плата є єдиним джерелом доходу [PERSON] , а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved