Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

29 листопада 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області на новий розгляд надійшов позов [PERSON] до відповідачів [PERSON], [PERSON] «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 12.10.2016, приблизно о 22-00 годині, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись проїзною частиною вулиці Володимирської через перехрестя нерівнозначних доріг із вулицею Азовстальською в Лівобережному районі міста Маріуполя, діючи у порушення вимог п. 10.1, 16.11 ПДР, не надала переваги у русі автомобілю [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], та допустила зіткнення транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді перелому основної фаланги V пальця лівої кисті без зсуву. Розмір спричиненої матеріальної шкоди, яка виражається у вартості ремонтно-відновлювальних робіт належного позивачеві транспортного засобу, складає 22848,10 гривень, яку просить стягнути з [PERSON] «Європейський страховий союз», а також з [PERSON] суму франшизи у розмірі 1000,00 гривень. Крім того, зазнавши тілесних ушкоджень, позивачеві спричинено моральну шкоду, яку обґрунтовує відчуттям сильного фізичного болю в момент спричинення тілесних ушкоджень та в подальшому відчуттям колючо-ниючого болю і холоду у місці перелому, що створює для неї низку незручностей у роботі та побуті. Моральну шкоду оцінює у сумі 50000,00 гривень, з яких 5000,00 гривень просить стягнути з [PERSON] «Європейський страховий союз», а решту 45000,00 гривень з відповідача [PERSON] В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, в остаточній редакції яких просила стягнути на свою користь з [PERSON] «Європейський страховий союз» суму матеріальної шкоди у розмірі 14601,58 гривень та моральну шкоду у сумі 5000,00 гривень, а також з відповідача [PERSON] суму матеріальної шкоди у розмірі 8246,52 гривень, франшизу у розмірі 1000,00 гривень, моральну шкоду у сумі 45000,00 гривень. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] «Європейський страховий союз», а також відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибули з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надали. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди позивача та її представника, суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 265/7940/16-к, оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість предявленого позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області 19 вересня 2017 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому даним вироком було частково задоволено цивільний позов [PERSON], з [PERSON] «Європейський страховий союз» на її користь стягнуто матеріальну шкоду у сумі 13601,58 гривень, з [PERSON] 1000,00 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 листопада 2017 року вказаний вирок суду скасовано в частині вирішення цивільного позову, а справу в цій частині повернути на новий судовий розгляд. Доведеними обставинами, викладеними в мотивувальній частині судового вироку від 19 вересня 2017 року, є наступне. 12 жовтня 2016 року, приблизно о 22:00, водій [PERSON], керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію технічно справним автомобілем ЗАЗ 110217, реєстраційний номер [NUMBER], здійснювала рух по проїзній частині вулиці Володимирської з боку бульвару Морського в напрямку проспекту Перемоги, через перехрестя нерівнозначних доріг вулиці Володимирської та вулиці Азовстальської в Лівобережному районі міста Маріуполя Донецької області. Проїжджаючи перехрестя нерівнозначних доріг вулиці Володимирської та вулиці Азовстальської, рухаючись по другорядній дорозі вулиці Володимирської, водій [PERSON], діючи необережно, в порушення вимог п. 10.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну недбалість, будучи неуважною, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, під час відновлення руху, перед виїздом з другорядної дороги з вулиці Володимирської на головну дорогу вулицю Азовстальську не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала перевагу в русі технічно справному автомобілю ВАЗ 11183-110-20, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який в цей час рухався по головній дорозі вулиці Азовстальської з боку вулиці Українського козацтва (Орджонікідзе) в напрямку бульвару Меотиди, в результаті чого допустила зіткнення транспортних засобів. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події водію автомобіля ВАЗ 11183-110-20, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому основної фаланги 5-го пальця лівої кисті без зсуву, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вищезазначені встановлені обставини за положеннями ст. 82 ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено вирок у кримінальному провадженні, беруться до уваги в межах вирішення позову у даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 13 наведеної Постанови розяснено, що положення ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), та такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 805740 від 16.04.2006 автомобіль [NUMBER], на праві власності належить [PERSON] В сенсі наведених норм та викладених обставин позивач [PERSON] має право на відшкодування спричиненої їй внаслідок пошкодження належного їй майна матеріальної шкоди, а відповідач [PERSON], як володілець джерела підвищеної небезпеки автомобіля [NUMBER], має нести відповідальність за деліктними відносинами, що виникли, зокрема, з відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди. Разом з тим, згідно із полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6839876 від 16.11.2015 [PERSON] «Європейський страховий союз» застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] як водія забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER], перед третіми особами на випадок ДТП, строком дії з 17.11.2015 по 16.11.2016, страховим лімітом за шкоду майну 50000,00 гривень, за шкоду за подячну життю та здоровю 100000,00 гривень, франшизою 1000,00 гривень. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно із п. 35.1 ст. 35 наведеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Встановлено, що потерпіла [PERSON] повідомила страховика [PERSON] «Європейський страховий союз» про ДТП 16 листопада 2016 року, тобто після спливу відведеного 30-денного строку. Втім, суд вважає, що пропущення [PERSON] даного строку відбулося з незалежних від її волі обставин, оскільки остання впродовж кінця жовтня початку листопада 2016 року перебувала на лікуванні у звязку із отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями., а отже мало місце з поважних причин. Згідно із ст. 29 наведеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) Згідно із висновком судової автотоварознавчої експертизи № 1/18-115 від 12 січня 2017 року, що міститься у матеріалах кримінальної справи, вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля «ВАЗ 11183-110-20» (2006 рік випуску), д/н [NUMBER], станом на 12.10.2016 становить 14601,58 гривень. Вартість ремонтно-відновлюваних робіт автомобіля [NUMBER], станом на 12.10.2016 року становить 22848,10 гривень. У висновку зазначено, що розмір матеріального збитку, за умови доцільності відновлення пошкодженого транспортного засобу, визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу замінних вузлів та деталей і втрати товарної вартості. Експертом був встановлений коефіцієнт зносу 0,65. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Поняття «франшизи» наведено у статті 9 ЗУ «Про страхування», згідно із якою франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно із п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником, або особою, відповідальною за збитки. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «Європейський страховий союз» та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, сума матеріальної шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу в розмірі 13601,58 гривень підлягає стягненню з страхової компанії, а з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню решта матеріальних збитків з урахуванням суми франшизи у загальному розмірі 9246,52 гривень. Вирішуючи позов в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 9 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ч. 2 п. 2 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. За положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практи¬ку в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальши¬ми змінами і доповненнями моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд знаходить переконливими доводи позивача [PERSON] щодо негативних наслідків для неї внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перенесений фізичний біль як в момент їх отримання, так і в подальшому, відчуття дискомфорту під час активного громадського життя тощо, а тому, враховуючи тривалість, обсяг і характер спричиненої шкоди, субєктивну оцінку самою потерпілою її порушених благ, вважає необхідним стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 5000,00 гривень. Разом із тим, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Згідно із ст. 23 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. В сенсі наведеної норми обовязок страховика з відшкодування моральної шкоди, на думку суду, повязується виключно із ушкодженням здоровя потерпілого-фізичної особи, а також із розміром страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, який безпосередньо впливає на визначення кінцевого розміру відшкодування моральної шкоди. У свою чергу, заподіяння моральної шкоди позивач [PERSON] повязує безпосередньо із настанням для неї негативних наслідків внаслідок отримання тілесного ушкодження. Проте, питання про відшкодування шкоди, заподіяної її здоровю, повязаної із лікуванням чи тимчасовою втратою працездатності, як у межах кримінального провадження, так і в межах вирішення даної справи, нею не порушувалося, та будь-яких доказів з цього приводу нею не надано взагалі. Наведені обставини виключають обовязок страховика [PERSON] «Європейський страховий союз» щодо відшкодування на користь позивача моральної шкоди, а тому суд вважає необхідним стягнути визначений розмір моральної шкоди у сумі 5000,00 гривень з відповідача [PERSON], як її безпосереднього заподіювача. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог також стягує з відповідача [PERSON] «Європейський страховий союз» на користь держави судовий збір у розмірі 419,58 гривень, що стосується вимог майнового характеру, а також з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 30,86 гривень, що стосується вимог майнового характеру, та удовий збір у розмірі 70,48 гривень, що стосується вимог немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial