Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивували тим, що [INFO] помер [PERSON]. Вказують, що до дати своєї смерті [PERSON] проживав в [ADDRESS] та був головою колгоспного двору, а членами двору, а відтак співвласниками по 1/5 частині, були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначають, що [PERSON] за життя належним чином не оформив права власності на житловий будинок по [ADDRESS], розпорядження належним йому майном після його смерті не залишив. Відтак позивачі вказують, що через ряд змін в законодавстві вони не можуть оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі. Зазначають, що спадщину прийняла лише [PERSON], оскільки вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року на земельний та майновий пай, однак нотаріус в письмовій формі відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане будинковолодіння. Тому позивачі звернулися до суду і просять визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частини, за [PERSON] право власності на 1/5 частину, за [PERSON] право власності на 1/5 частину, за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у ньому, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Підтвердила, що її діти і вона, позивачі у справі, проживали разом спадкодавцем в одному будинку до смерті її чоловіка, спадкодавця ([INFO]), і після його смерті. Зазначила, що всі позивачі проживали до дев'ятнадцятиріччя її сина, [INFO], тобто до [INFO], а потім її діти роз'їхались. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у ньому, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак ними на адресу суду надіслано заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника нотаріальної контори. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.12.2009 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 19.10.1968 року уклали шлюб, в зв'язку із чим дружина змінила прізвище на «[PERSON]». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.1976 року вбачається, що матір'ю [PERSON] є [PERSON], батьком - [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.1980 року вбачається, що матір'ю [PERSON] є [PERSON], батьком - [PERSON]. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18.05.2002 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, в зв'язку із чим дружина змінила прізвище на «[PERSON]». З виписки з погосподарської книги Воле-Висоцької сільської ради вбачається, що станом на 30.06.1990 р. головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON], членами двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.05.1995 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. З довідки № 137 від 20.02.2015 року, виданої Воле-Висоцькою сільською радою, вбачається, що від імені [PERSON], який помер [INFO], заповіт у Воле-Висоцькій сільській раді не посвідчувався. З виписки з погосподарської книги Воле-Висоцької сільської ради вбачається, що станом на 22.05.1995 р. головою колгоспного двору в [ADDRESS] була [PERSON], членами двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право на земельну частку та майновий пай. З копії посвідченої у виконкомі Воле-Висоцької сільської ради заяви [PERSON] від 08.11.2013 року до Жовківського райсуду, вбачається, що йому відомо про спадщину після [PERSON], однак він відмовляється від належної йому частки в користь дочки померлого [PERSON] З копії, посвідченої секретарем Воле-Висоцької сільської ради, заяви [PERSON] від 23.02.2015 року до Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що їй відомо про спадщину після [PERSON], однак вона не претендує на спадщину і від її оформлення відмовляється. З довідки № 136 від 20.02.2015 року, виданої Воле-Висоцькою сільською радою, вбачається, що на будинок в [ADDRESS] який належав [PERSON], заборон відчуження та арештів немає. З копії технічного паспорта на житловий будинок в [ADDRESS], вбачається, що загальна площа будинку становить 67,9 кв.м. З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на день смерті [PERSON] і після його смерті були прописані в будинку, в якому [PERSON] проживав до своєї смерті. Також з будинкової книги вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2015 року № 310/01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. Також у судовому засіданні було досліджено спадкову справу № 850 за спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO]. З цієї спадкової справи вбачається, що 15.12.2003 року до Жовківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася [PERSON]. В своїй заяві [PERSON] просила видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] а також вказала, що інших спадкоємців крім неї немає. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась [INFO], тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Судом встановлено, що станом на 30.06.1990 року головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON], членами двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується випискою з погосподарської книги Воле-Висоцької сільської ради. Згідно ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином майно колгоспного двору в [ADDRESS] належало його членам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на праві сумісної власності. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.05.1995 року. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. г ч.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Доказів того, що [PERSON] за життя склав заповіт суду не надано, окрім цього, як вбачається з довідки № 137 від 20.02.2015 року, виданої Воле-Висоцькою сільською радою, від імені [PERSON], який помер [INFO], заповіт у Воле-Висоцькій сільській раді не посвідчувався. Відповідно до ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З наданих суду доказів слідує, що спадкоємцями першої черги спадкодавця [PERSON] були [PERSON] - той з подружжя, яка пережила спадкодавця та [PERSON], [PERSON], [PERSON] - діти спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст.ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємці першої черги, позивачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], продовжуючи проживати в будинку, який був місцем проживання спадкодавця, що підтверджується копією будинкової книги та поясненнями позивачки [PERSON] З свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Однак суд відхиляє свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.2003 року як доказ того, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише [PERSON], оскільки, як вбачається з заяви [PERSON] до Жовківської державної нотаріальної контори, вона вказала, що інших спадкоємців крім неї немає. Таким чином та обставина, що лише [PERSON] успадкувала 1/5 частину належного спадкодавцю будинку, якою обґрунтовувалась вимога визнати право власності на 2/5 частини будинку за [PERSON] і по 1/5 за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - не мала місця. Згідно роз'яснень, викладених в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до Жовківської державної нотаріальної контори не звертались. З заяви [PERSON] від 08.11.2013 року до Жовківського райсуду, вбачається, що йому відомо про спадщину після [PERSON], однак він відмовляється від належної йому частки в користь дочки померлого [PERSON] Окрім цього з заяви [PERSON] від 23.02.2015 року до Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що їй відомо про спадщину після [PERSON], однак вона не претендує на спадщину і від її оформлення відмовляється. Вказані заяви відсутні в матеріалах спадкової справи, і складені після шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], і протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не відмовитись від спадщини. Законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК УРСР не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 лютого 2009 р. у справі № 6-14234св08. Окрім цього, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в позовній заяві вказали, що їм належить по 1/5 частині будинковолодіння, оскільки вони були членами колгоспного двору. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим позивачі, які вказують, що є власниками по 1/5 частині будинковолодіння, оскільки вони були членами колгоспного двору, і просять визнати за ними право власності по 1/5 частині будинковолодіння за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і на 2/5 частини будинковолодіння за [PERSON], вимог на підставі ст. 392 ЦК України не заявили. Суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема задовольнив клопотання про витребування доказів. Окрім цього у справі брала участь представник позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак допустимих та належних доказів обставин, на які позивачі посилаються, як на підставу своїх вимог суду не надано. Обставини, якими обґрунтовувались вимоги не мали місця. За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи відсутні.

Outcome: dismissed