Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Короткий виклад позиції позивачки [PERSON] у липні 2021 року звернулася до суду в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] з позовом, який мотивувала тим, що [INFO] помер батько її доньки [PERSON] у результаті дорожньої-транспортної пригоди, що сталась 06.01.2020 року з вини відповідача. Вироком Тростянецького районного суд Сумської області від 08.12.2020 року у справі №588/442/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Позивачка зазначає, що внаслідок кримінального правопорушення, скоєного [PERSON] , донька загиблого [PERSON] - [PERSON] зазнала моральних страждань, яку позивачка оцінює в 250000 грн. Розмір моральної шкоди [PERSON] мотивувала тим, що через смерть [PERSON] донька [PERSON] була позбавлена батьківської турботи та підтримки, який завжди надавав їй допомогу у навчанні, підтримував матеріально: (сплачував розваги та екскурсії, придбавав все необхідне для навчання). На цей час доньці позивачки установлено діагноз астено-невротичний синдром. Через загибель батька [PERSON] стала схвильованою, проявляє аргесію, постійно плаче, не зважає на зауваження і поради, стан її здоров`я погіршився. Хвилювання вплинуло на зір та психологічний стан дитини. На літніх канікулах замість відпочинку відвідує заклади здоров`я та лікує здоров`я у тому числі седативними засобами. Посилаючись на указані обставини та те, що відповідач не відшкодовує моральну шкоду, позивачка просить суд стягнути із [PERSON] на її користь 250000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої [PERSON] , [INFO] внаслідок скоєння злочину. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] , який на цей час відбуває покарання у ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» відзив на позов не надіслав. Його представник адвокат Вдовіченко О.Л. у судовому засіданні просив суд визначити розмір моральної шкоди виходячи з засад розумності та з урахуванням вже виплаченої батькам і доньці [PERSON] . Моторним (транспортним) страховим бюро України суми страхового відшкодування на загальну суму 170000 грн. у зв`язку із втратою годувальника. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 20.07.2021 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою суду від 09.08.2021 року та від 23.09.2021 за клопотаннями представника відповідача [PERSON] було відкладено судовий розгляд Позивачка 07.10.2021 та 02.11.2021подала клопотання про допит свідка та додаткові письмові докази Ухвалою суду від 02.11.2021 за клопотанням представника відповідача [PERSON] було витребувано додаткові письмові докази у МТСБУ Протокольною ухвалою суду від 29.11.2021 у зв`язку з ненаданням суду витребуваних доказів судовий розгляд було відкладено Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин [PERSON] , [INFO] , є донькою позивачки та [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер (а.с.4, 5). Факт батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO], був установлений після його смерті рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.06.2020 у справі № 588/733/20, на підставі якого 13.08.2021 було внесено зміни до актового запису про народження дитини (а.с.47). Відповідач [PERSON] вироком Тростянецького районного суду Сумської області 08.12.2020 року у справі №588/442/20, який набрав законної сили 12.01.2021 року, був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, яке було вчинено 06.01.2020 близько 21 години 30 хвилин під час керування відповідачем в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «ВАЗ-2106» державний номер [NUMBER] , у напрямку від м.Тростянець до с.Станова Тростянецького району Сумської області. В цей час попереду [PERSON] у попутному напрямку в межах своєї смуги руху проїзної частини цього ж напрямку, ближче до осьової смуги, на велосипеді «Perfomance» рухався [PERSON] . Вироком Тростянецького районного суду Сумської області 08.12.2020 року у справі №588/442/20 установлено, що [PERSON] в районі початку населеного пункту с.Станова Тростянецького району Сумської області, грубо порушуючи вимоги пунктів 2.3.«б», 2.9.«а», 2.10 «а», 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи неуважним та не стеживши за зміною дорожньої обстановки, відповідно не реагуючи на її зміну, відволікшись від керування транспортним засобом у дорозі під час спостереження у дзеркало заднього виду, рухаючись у темну пору доби із перевищенням швидкості, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду в напрямку руху у вигляді потерпілого [PERSON] , не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, в результаті чого, виїхавши в межі зустрічної смуги руху, скоїв наїзд на останнього, чим скоїв дорожньо-транспортну пригоду, місце події якої залишив. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини [PERSON] . [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Тростянецька міська лікарня», від яких помер [INFO] не приходячи до свідомості (а.с.6-10). Цивільні позови у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні указаного кримінального правопорушення потерпілими не заявлялись. Відповідач добровільно не відшкодовував шкоду завдану доньці загиблого [PERSON] . Сторони визнали і не заперечують, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06.01.2020 цивільна відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-2106» з державним номером [NUMBER] , яким керував відповідач, не була застрахована відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-VI «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-VI). За заявою [PERSON] від 18.09.2021 року, поданою в інтересах доньки [PERSON] про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача 06.12.2020, на підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та довідки № 1 від 20.10.2020 року позивачці 23.10.2021 були перераховані кошти в сумі 56676 грн. компенсації у зв`язку з втратою годувальника (а.с.67, 113-121). Аналогічні суми були виплачені батькам померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Моральна шкода завдана доньці [PERSON] внаслідок смерті [PERSON] МТСБУ не відшкодовувалась. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Статтями 1166, 1167 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК). За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. При цьому нормами глави 82 ЦК України, крім прямого обов`язку винної особи відповідати за спричинену шкоду, визначені також певні випадки, коли залежно від обставин події, за яких її завдано, та особи заподіювача, потерпілому замість заподіювача шкоди або спільно із ним відшкодовує шкоду інша особа. Положеннями частини 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів (частина 1 статті 1187 ЦК України). Як установлено судом [PERSON] помер від джерела підвищеної небезпеки, тобто внаслідок діяльності, пов`язаної з використанням транспортного засобу, яким керував відповідач. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961). Дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого відповідно до статті 6 Закону № 1961 є страховим випадком. За приписами статті 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно з підпунктом «а» пунктом 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував своєї цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке перебувало в такому транспортному засобі. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з врахуванням вимог Закону № 1961-IV відповідальність за спричинення ним шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на відповідача та на МТСБУ, але в межах визначених Законом № 1961. Підстави для відшкодування МТСБУ шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, визначені статтею 27 Закону № 1961. Так, відповідно до статті 27 Закону № 1961-VI окремо передбачено обов`язки МТСБУ щодо здійснення відшкодування: - шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами (пункт 27.2) у розмірі не менше 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; - моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим), яка МТСБУ відшкодовується лише у випадках передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону (пункт 27.3); - витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника (пункт 27.4). Згідно з положеннями частини 1 статті 1200 ЦК у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. А частиною 2 цієї статті визначені строки, протягом яких непрацездатні особи, які перебували на утриманні потерпілого, або на день його смерті мали право на одержання від нього утримання, можуть вимагати відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Крім виплати компенсації у зв`язку з втратою годувальника на встановлених ст. 1200 ЦК умовах, статті 1201 ЦК окремо передбачено й обов`язок особи, яка завдала шкоди смертю потерпілого, відшкодувати витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. А частиною 2 статті 1168 ЦК окремо виділяється компенсація моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, котра відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Тобто і ЦК, і Закон № 1961-VI окремо передбачають виплати компенсації у зв`язку з втратою годувальника, витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, а також моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Виплати у зв`язку з втратою годувальника в порядку статті 1200 ЦК у сумі 56676 грн. (у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку), яка була здійснена на користь доньки позивачки МТСБУ є окремим видом компенсаційних виплат у зв`язку зі смертю фізичної особи та не може впливати на розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь малолітньої потерпілої [PERSON] внаслідок смерті її батька [PERSON] в порядку статей 1167, 1168 ЦК. Указаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.11.2021 у справі № 523/13155/19. З указаних підстав доводи представника відповідача [PERSON] про необхідність врахування судом отриманих родиною померлого сум страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, при визначенні розміру моральної шкоди суд вважає необґрунтованими. За обставин установлених судом МТСБУ не має підстав для компенсації доньці [PERSON] моральної шкоди відповідно до вимог статті 27.3 Закону № 1961, оскільки таку шкоду МТСБУ відшкодовує лише у випадках передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, які не поширюються на правовідносини у цій справі, оскільки МТСБУ відшкодовує в цьому випадку шкоду з підстав, передбачених підпунктом «а» пунктом 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV (заподіяння шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував своєї цивільно-правової відповідальності). Отже, саме на відповідача покладається обов`язок відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю [PERSON] . В обґрунтування розміру моральної шкоди та доказів постійного піклування [PERSON] за донькою, позивачка надала суду світлини із зображенням загиблого з донькою з моменту її народження, також посилалась на висновки спеціалістів щодо погіршення стану здоров`я доньки після смерті батька, установлення їй астено-невротичного синдрому, тривожного розладу та зниження зору внаслідок астигматизму обох очей (а.с. 11-18, 50,51, 68-79). Допитаний як свідок [PERSON] , який є батьком [PERSON] та дідом [PERSON] суду показав, що його загиблий син за життя піклувався за своєю донькою з народження, брав всюди її з собою, забезпечував її матеріально, проводив з нею дозвілля. За висновком психолога-консультанта діагностичної поліклініки КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР Удовиченко В.В. від 07.10.2021 року у [PERSON] , [INFO], є прояви емоційних реакцій, які свідчать про реакцію психіки на довготривалу травмуючу ситуацію, у зв`язку з чим дитині рекомендовано постійний нагляд у лікаря невролога та дитячого лікаря, вона потребує роботи з психологом для конструктивного проживання дитиною втрати рідного батька та зменшення негативних емоцій, когнітивних проявів (а.с.49). Установлені судом обставини свідчать про те, що малолітня [PERSON] безумно зазнала моральної шкоди внаслідок раптової смерті її батька у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась з вини відповідача 06.01.2020. Ураховуючи вимоги розумності і справедливості, з огляду на те, що донька [PERSON] продовжує зазнавати сильних душевних страждань, що є непоправною втратою близької та дорогої для неї людини, батька, якого неможливо замінити, глибина моральних страждань не може мати точних критеріїв її виразу, у життєвих стосунках потерпілої безумовно відбулись незворотні зміни, що відобразилось на її психоемоційному стані та фізичному здоров`ї, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем малолітній дитині загиблого [PERSON] складає 200000 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ураховуючи, що позивачка на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню пропорційна до задоволеної частини вимог в розмірі 2000 грн. (80% х 2500 грн. (належна до сплати сума судового збору у розмірі 1% від ціни позову)). На підставі викладеного та

Outcome: partial