Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду із позовною заявою про захист прав споживачів до ПП «ВБ АВТО». Просить суд, визнати недійсною угоду укладену між ним та відповідачем Приватним підприємством «ВБ АВТО» від 12 серпня 2020 року про надання послуг з перевірки технічного стану автомобіля «MERCEDES-BENZ», 814 D, державний реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з відповідача на його користь в рахунок повернення коштів, сплачених за угодою від 12 серпня 2020 року в сумі 1300 грн.; та 20000 грн. моральної шкоди, завданої порушенням прав споживача. Свої позовні вимоги обґрунтували наступним. 12.08.2020 року позивач звернувся до відповідача - Приватного підприємства «ВБ АВТО» для отримання протоколу перевірки технічного стану належного йому автомобіля «MERCEDES-BENZ», 814 D, державний реєстраційний номер [NUMBER] . За вказану послугу ним було сплачено 1300 грн. Відповідач видав акт невідповідності технічного стану транспортного засобу № 01150-00610-20 від 12.08.2020 року із зазначенням виявлених незначних невідповідностей технічного стану автомобіля. Після усунення недоліків позивач 19.08.2020 року знову звернувся до відповідача для отримання протоколу перевірки технічного стану автомобіля «MERCEDES-BENZ», 814 D, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Однак, відповідачем йому було заявлено про необхідність повторної оплати 1300 грн., без чого протокол перевірки технічного стану автомобіля йому не видали. Вважає вимоги відповідача про повторну вимогу сплати коштів незаконною, оскільки він не отримав ту послугу, за яку вже сплатив кошти, а саме не отримав протокол перевірки технічного стану автомобіля. 09.09.2020 року та 07.10.2020 року позивач звертався до відповідача у письмовій формі із вимогою повернути сплачені йому 12.08.2020 року кошти в сумі 1300грн. Однак його звернення були залишені без відповіді та будь-якого реагування відповідача. Таким чином вважає, що відповідачем були грубо порушені його права, як споживача, оскільки відповідач надав неякісну послугу із істотними недоліками, а саме не було видано протокол перевірки технічного стану автомобіля та вимагання від нього повторної оплати за одну і ту ж послугу. При укладенні угоди між ними про надання вищезгаданої послуги відповідачем інформація про повторну оплату за видачу протоколу перевірки технічного стану автомобіля позивачу не надавалася. Відповідач позовні вимоги не визнав, надав письмовий відзив, в якому зазначив наступне, що як власник і директор ПП «ВБ АВТО», представляючи інтереси юридичної особи, вважає позов безпідставним, необґрунтованим, таким що поданий позивачем з поданням недостовірних відомостей та із введенням суду в оману. Оскільки позивач вільно обрав суб`єкта для перевірки технічного стану транспорту, ознайомився із умовами проведення огляду, порядком, обсягом перевірки особисто директором, а також шляхом відкритої і доступної інформації у кутку споживача у приміщенні з умовами огляду технічного стану, прейскурантом цін та оплатою за повторне проходження огляду у разі невідповідності технічного стану. Він подав відповідну письмову заяву від 12.08.2020 про проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу. Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу позивача проведено відповідно Технологічних вимог до засобів перевірки технічного стану, обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу. У порядку передбаченому абз. З п. 16 Постанови КМ України № 137 від 30.01.2012, виконавцем (ПП) здійснено фотофіксацію процесу проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, про що попереджено замовника. На фотознімках зафіксовано несправність роботи спідометра, одометра; наявність встановленої металевої конструкції і відсутність заднього бампера як передбачено виробником, елементів, що виступають на зовні; несправність світлових приладів-контурних вогнів. Незареєстрована в установленому законодавством порядку зміна конструкції транспортного засобу вважається істотною невідповідністю, яка зазначається першою частиною коду оцінки невідповідності технічного стану. Відповідно до абзацу 2 п. 20 Постанови КМ України № 137 виконавцем попереджено замовника про виявлену невідповідність та видано акт невідповідності технічного стану транспортного засобу № 01150-00610-20 під розписку. Підтвердженням отримання акту невідповідності є власноручний підпис заявника [PERSON] у Журналі обліку використаних бланків протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу Центру діагностики автомобілів ПП «ВБ АВТО». Також підтвердженням цього є надання позивачем копії акту № 01150-00610-20 до позову. Згідно із абзацом 2 пункту 18 Постанови КМ України № 137 «У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану із самоклейною міткою радіочастотної ідентифікації, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4. Тобто заявникові видається лише один з цих документів. Вважав помилковим твердження позивача стосовно обов`язковості видання йому протоколу технічного огляду, оскільки при недотриманні технічного стану транспорту , протокол не видається і може бути виданий тільки після повторної перевірки технічного стану транспорту та відповідності технічного стану транспорту нормативним вимогам. Тому, відповідач діяв у відповідності до діючого законодавства, що підтверджується заявою [PERSON] від 12.08.2020 року, з якої чітко вбачається, що у разі невідповідності технічного стану він просить надати йому акт невідповідності технічного стану транспорту, а у разі відповідності - протокол. Невідповідність технічного стану автомобіля [PERSON] , внаслідок перевірки технічного стану транспортного засобу [NUMBER] «Mersedes-Benz», 814D від 12.08.2020 року щодо вимог ДСТУ були наступними: за кодом несправності 903.010 - бампери конструкцію самовільно змінено не закріплено згідно з вимогами, немає заднього бампера (ДСТУ 3649:32010); за кодом несправності 915.020- не функціонує спідометр та одометр ( ДСТУ 3649:2010); за кодом несправності 403.010 не діють контурні ліхтарі, не функціонують у сталому режимі ( ДСТУ 3649:2010). Зазначені невідповідності визнані істотними за шкалою, оскільки не передбачені конструкцією металеві наварні частини із виступом зменшує безпечну дистанцію між автомобілями, а при дорожньо-транспортній пригоді спричиняє більші ушкодження іншому транспорту, відсутність контурних вогнів у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості ке дає змоги визначити габарити вантажного транспортного засобу, відсутність справного спідометра і одометра не дає змогу визначити швидкість автомобіля для безпеки керування і обрання безпечної швидкості руху при транспортному перевезенні та визначити пробіг для технічного обслуговування. У відповідності до п. 31.1 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 із змінами ( далі ПДР), технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств, виробників, та іншої нормативно-технічної документації. П.31.3 «а» та п. 31.4 ПДР встановлено випадки коли забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі переобладнання транспорту, наявності технічних несправностей і невідповідностей вимогам. Зокрема, у транспортному засобові [PERSON] 12.08.2020 при огляді технічного стану виявлено невідповідності згідно п. 31.3 «а» (щодо переобладнання і конструкції бампера), п.п «а», «г», «е» 31.4.3 ( щодо несправності світлових приладів, відсутності передбаченого конструкцією бампера, не працюючого передбаченого конструкцією транспорту спідометра) Правил дорожнього руху. Позивач, керуючи транспортним засобом і отримуючи водійське посвідчення має бути обізнаний про вимоги правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту. Посилався на те, що позивач неправдиво вказує у позові, що інформація стосовно необхідності повторної оплати про видачу протоколу перевірки технічного стану транспорту не надавалася. Попередня оплата була узгоджена сторонами і умови проведення технічного огляду. Відповідно до вимог Постанови КМ України № 137 перелік послуг та їх вартість ПП «ВБ АВТО» розмістило на відповідному стенді у видному місці. Із відповідною заявою встановленої форми для додаткового огляду технічного стану транспорту після 12.08.2020 [PERSON] до ПП «ВБ АВТО» не звертався та про усунуті невідповідності не заявляв і недоліки не усунув. Додатково огляд технічного стану його автомобіля не проводився, додаткової оплати у сумі 300 гривень за проведення повторного огляду технічного стану транспорту згідно загальнодоступного прейскуранту позивач не здійснював. Іншої вимоги щодо оплати у розмірі 1300 гривень за повторне проведення технічного огляду транспорту ПП «ВБ АВТО» до [PERSON] не ставило і не вимагало. Таке твердження є голослівним і бездоказовим. Відповідне роз`яснення було надано ПП «ВБ АВТО» [PERSON] і на його звернення. Отже, відповідачем дотримувалися права споживача і як громадянина при зверненні до підприємтва. Просить суд у позовних вимогах позивачу відмовити в повному обсязі у зв`язку із безпідставністю. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали їх задоволенні. Позивач додатково пояснив, що по суті, не має претензій до відповідача щодо видачі відповідачем йому замість Протоколу перевірки технічного стану автомобіля 12.08.2020 року - Акту невідповідності технічного стану транспортного засобу № 01150-00610-20 від 12.08.2020 року, оскільки останній зробив свою роботу належним чином. Не погоджується тільки із тим, що за проведення повторного огляду йому слід було повторно сплатити кошти, вважав, що повторна оплата за ту ж саму послугу не повинна здійснюватися. Представник відповідача [PERSON]. та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надали пояснення, аналогічні відзиву на позовну заяву. Представник відповідача також звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000.00 грн. у разі ухвалення рішення про відмову у позові. Процесуальні дії у справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до наступних висновків. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля «MERCEDES-BENZ», 814 D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрації транспортного засобу від 06.01.2012 року. 12.08.2020 року [PERSON] звернувся до відповідача - Приватного підприємства «ВБ АВТО», якого обрав з переліку суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів в Івано-Франківській області, для отримання протоколу перевірки технічного стану належного йому автомобіля «MERCEDES-BENZ», 814 D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією переліку суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів в Івано-Франківській області. За здійснення ПП "ВБ Авто" перевірки технічного стану транспортного засобу позивача, останнім було сплачено 1300 грн., що підтверджується копією квитанції №0003 від 12.08.2020 року; З копії Акту невідповідності технічного стану транспортного засобу № 01150-00610-20 від 12.08.2020 року, виданого Центром діагностики автомобілів ПП ВБ Авто вбачається, що технічний стан транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», 814 D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який був наданий для проходження технічного огляду, має наявну істотну невідповідність технічного стану автомобіля із зазначенням кодів несправності: 903.010, 915.020, 403.010; З копій попереджень [PERSON] адресованих директору Центру діагностики автомобілів ПП «ВБ АВТО» [PERSON]. від 09.09.2020 року та 07.10.2020 року по факту звернення до суд на стягнення матеріальних та моральних збитків вбачається, що [PERSON] звертається до ПП ВБ Авто із заявою про повернення коштів у сумі 1300 грн. у зв`язку з неотриманням ним протоколу перевірки технічного стану автомобіля та попереджує останнього, в разі невиконання його вимоги, про звернення до суду за примусовим стягненням матеріальних та моральних збитків у сумі 20000,00 грн. Судом встановлено, що предметом оскаржуваної позивачем угоди, укладеної між ним та ПП "ВБ Авто", є надання послуг з проходження обов`язкового технічного контролю. Вказані послуги відповідач надає у відповідності до копії Витягу із реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів та копії Атестату про акредитацію виданого Центру діагностики автомобілів ПП «ВБ АВТО» 31.10.2019 Національним агенством з акредитації України видано, що зареєстрований у Реєстрі за № 201702. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно п. 8 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). З матеріалів справи вбачається, що під час укладення угоди позивач [PERSON] , вільно обравши суб`єкта для перевірки технічного стану транспорту, ознайомився із умовами проведення огляду, порядком, обсягом перевірки, а також шляхом відкритої і доступної інформації у кутку споживача у приміщенні з умовами огляду технічного стану, прейскурантом цін та оплатою за повторне проходження огляду у разі невідповідності технічного стану, він подав відповідну письмову заяву від 12.08.2020 про проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, вказане підтверджується: - копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПП «ВБ АВТО» серії А00 № 525998, відповідно до якої «ВБ АВТО» зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за номером запису 1 111 102 0000 000633 із 15.12.2008 та діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 525998, статуту. Видом діяльності підприємства є зокрема і обов`язковий технічнийконтроль транспортних засобів (копію Витягу із реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів додано позивачем). Центру діагностики автомобілів ПП «ВБ АВТО» 31.10.2019 Національним агенством з акредитації України видано атестат в сфері випробування колісних транспортних засобів, що зареєстрований у Реєстрі за № 201702. - копією виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06.07.2018, з даних якої вбачається що [PERSON] являється керівником «ПП «ВБ АВТО», має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; - копією атестату про акредитацію зареєстрованого в Реєстрі за № 201702 від 31.10.2019; - копією заяви позивача [PERSON] від 12.08.2020 року адресованої ПП "ВБ Авто" про проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, з даних якої вбачається, що у разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного огляду транспортного засобу [PERSON] просить видати протокол перевірки технічного стану. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ідентифікації транспортного засобу просить скласти Акт невідповідності технічного стану транспортного засобу. З порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсягами перевірки технічного стану транспортного засобу позивач ознайомлений, що засвідчено його підписом. З даних копії Акту невідповідності технічного стану транспортного засобу [PERSON] , внаслідок перевірки технічного стану транспортного засобу [NUMBER] «Mersedes-Benz», 814D від 18.10.2020 року щодо вимог ДСТУ вбачається, що несправності були наступними: за кодом несправності 903.010 - бампери конструкцію самовільно змінено не закріплено згідно з вимогами, немає заднього бампера (ДСТУ 3649:32010); за кодом несправності 915.020- не функціонує спідометр та одометр ( ДСТУ 3649:2010); за кодом несправності 403.010 не діють контурні ліхтарі, не функціонують у сталому режимі ( ДСТУ 3649:2010). Зазначені невідповідності згідно Акту визнані істотними за шкалою кодів невідповідності, оскільки не передбачені конструкцією металеві наварні частини із виступом зменшує безпечну дистанцію між автомобілями, а при дорожньо-транспортній пригоді спричиняє більші ушкодження іншому транспорту, відсутність контурних вогнів у темну пору доби і в умовах недостатньої видимості не дає змоги визначити габарити вантажного транспортного засобу, відсутність справного спідометра і одометра не дає змогу визначити швидкість автомобіля для безпеки керування і обрання безпечної швидкості руху при транспортному перевезенні та визначити пробіг для технічного обслуговування. У відповідності до п. 31.1 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 із змінами ( далі ПДР), технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств, виробників, та іншої нормативно-технічної документації. П.31.3 «а» та п. 31.4 ПДР встановлено випадки коли забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі переобладнання транспорту, наявності технічних несправностей і невідповідностей вимогам. Зокрема, у транспортному засобові [PERSON] 12.08.2020 при огляді технічного стану виявлено невідповідності згідно п. 31.3 «а» (щодо переобладнання і конструкції бампера), п.п «а», «г», «е» 31.4.3 ( щодо несправності світлових приладів, відсутності передбаченого конструкцією бампера, не працюючого передбаченого конструкцією транспорту спідометра) Правил дорожнього руху. Вказане підтверджується: - роздруківкою щодо системи конструкції, розташування і роботи індикаторів і частин спідометра автомобіля «Mersedes-Benz», 814D; - роздруківкою застосовуваних заводом - виробником конструктивних елементів в тому числі бампера за номером кузова [NUMBER] «Mersedes-Benz», 814D; фотознімки виявлених несправностей та роздруківкою правил ДСТУ. Отже, у зв`язку із виявленими відповідачем істотними невідповідностями технічного огляду транспортного засобу позивача останньому, згідно його заяви від 12.08.2020 року, було видано Акт невідповідності технічного стану транспортного засобу, замість Протоколу технічного стану, який видається в разі позитивного результату огляду. Вказане в судових дебатах було підтверджено і самим позивачем. Також не знайшло свого підтвердження посилання позивача щодо повторного звернення із заявою до відповідача ПП "ВБ Авто" після усунення істотних недоліків та відмові в отриманні протоколу перевірки технічного стану транспорту, оскільки доказів на підтвердження повторного його звернення до відповідача та вимоги повторної оплати про видачу протоколу перевірки технічного стану транспорту у розмірі 1300.00 грн. суду не надано. Із відповідною заявою встановленої форми для додаткового огляду технічного стану транспорту після 12.08.2020 [PERSON] до ПП «ВБ АВТО» не звертався та про усунуті невідповідності не заявляв. Відповідно додатково огляд технічного стану його автомобіля не проводився, додаткової оплати у сумі 1300.00 гривень за проведення повторного огляду технічного стану транспорту згідно загальнодоступного прейскуранту позивач не здійснював. Отже, виходячи з викладеного, що зміст та умови укладеного між сторонами оспорюваної позивачем угоди договору про надання послуг з перевірки технічного стану автомобіля не суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та вимогам ЦК України, та не містить підстав для встановлення нечесної підприємницької практики з боку відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 10, 15, 19 ЗУ "Про захист прав споживачів", на які позивач посилається в позовній заяві. Згідно ст.ст. 901 ч. 1, 903 ч. 1, 905 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Дані обставини свідчать про відсутність підстав вважати, що вказана угода містить в собі ознаки нечесної підприємницької практики, тому визначені ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» умови для визнання оспорюваної позивачем угоди недійсною, на думку суду, відсутні. Отже суд не вбачає підстав для застосування до договірних відносин, що виникли між сторонами норми ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Так, відповідно до частин першої та другоїстатті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Так, матеріалами справи встановлено, що Угода укладена між [PERSON] та ПП "ВБ "Авто" від 12.08.2020 року про надання послуг з перевірки технічного стану автомобіля, підставою вчинення та виконання якої слугують заява позивача від 12.08.2020 року та квитанція №0003 від 12.08.2020 року про сплату [PERSON] 1300.00 грн. за здійснення ПП "ВБ Авто" перевірки технічного стану транспортного засобу не суперечить чинному законодавству, на момент укладення Угоди позивач мав повний обсяг дієздатності, волевиявлення його було вільним, правочин було спрямовано на настання певних наслідків, передбачених угодою Договором, а саме за перевірку технічного стану транспортного засобу. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним Угоди від 12.08.2020 року є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають. Таким чином, дослідивши вищезазначену угоду, суд прийшов до висновку, що посилання та твердження позивача на нечесну підприємницьку практику не знайшли свого підтвердження. Дана угода відповідає вимогам закону, а тому правових підстав для визнання її недійсною, що передбачені статтями 203 та 215 ЦК України, а саме, невідповідності її вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», відсутні. Позивач не довів, що умови оспорюваної угоди призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за статтею 10 ЦПК України. Таким, чином, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, в обґрунтування позовних вимог та відзиву на позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення з вищенаведених підстав. Щодо заявлених [PERSON] вимог про стягнення стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн, суд дійшов наступного висновку. З огляду на недоведеність вимог про визнання дій відповідача протиправними, суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди також відмовити. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому суд відносить судові витрати по справі за рахунок Держави. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідачем до матеріалів справи долучено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, на підтвердження якої надано: договір про надання юридичних послуг від 30.06.2021 року, укладений між представником відповідача [PERSON] та Адвокатом Козарем Т.В. Квитанція прихідного касового ордера від 01.07.2021 року про оплату гонорару адвоката у сумі 3000 грн. за надання правничої допомоги, Акт виконаних робіт (надання послуг) за договором про надання правничої допомоги від 30.06.2021 року і Розрахунок витрат робочого часу та наданих робіт і послуг адвоката при наданні правничої допомоги ПП "ВБ Авто". Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. До матеріалів справи відповідачем надано належні та допустимі докази щодо отримання послуг з професійної правничої допомоги, а тому заявлені відповідачем вимоги про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 3000,0 грн. підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 203 ч. 1, ст. 215 1, 2, ст. 216 ч. 1, 526, 527, 530, 901, 906, 1167 ЦК України, ст. 10, 15,18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved