Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві зазначила, що 05 жовтня 2019 року близько 23 год. 03 хв. на перехресті вул. Петра Юрченка та Маршала Бірюзова в м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ Део, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не дотримуючись правил дорожнього руху, не надав [PERSON] як пішоходу, що рухалась по пішохідному переходу, перевагу у русі та здійснив на неї наїзд. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було заподіяно тілесних ушкоджень, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно з постановою Київського районного суду м. Полтави від 03 січня 2020 року у справі № 552/6957/19 (провадження № 3/552/65/20) [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень. В результаті ДТП, яке мало місце 05 жовтня 2019 року з вини водія транспортного засобу [PERSON] їй було завдано матеріальної та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний». На лікування від наслідків отриманих у ДТП травм нею було витрачено 7000 гривень. Але страховою компанією їй було відшкодовано лише 3195,44 грн. Невідшкодований залишок 3804,56 грн. Крім того, внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень вона не змогла виконувати роботу згідно договору підряду № 001-514 від 01 січня 2019 року. Сума упущеної вигоди внаслідок недоотриманого доходу від виконання роботи за договором підряду № 001-514 від 01 січня 2019 р. становить 4102,77 грн. Тому позивач просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь 7907, 33 грн. на відшкодування майнової шкоди та 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також понесені нею судові витрати. Відповідачі відзиву на позов не надали, з клопотаннями до суду не звертались. 11 серпня 2021 року суду надійшло повідомлення від [PERSON] , дружини [PERSON] , про перебування відповідача в зоні ООС. Оскільки з наданих нею документів вбачалося, що солдат [PERSON] є таким, що прибув у військову частину [NUMBER] , але була відсутня інформація чи перебуває він в зоні проведення ООС, що є підставою для зупинення провадження у справі, судом було здійснено відповідний запит до військової частини. 15 листопада 2021 року судом одержано повідомлення в/ч [NUMBER] від 29 жовтня 2021 року за вих. №6910, з якого вбачається, що з [PERSON] укладений контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України. Контракт укладений до 16 березня 2024 року (а.с. 64). У зв`язку з відсутністю інформації про перебування відповідача [PERSON] в зоні ООС провадження у справі судом не зупинялося. Будь-які інші клопотання, заяви по суті справи від сторін суду не надходили. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 жовтня 2019 року о 23 год. 03 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO T 13110, д.н.з. [NUMBER] в м. Полтаві по вул. М. Бірюзова, на перехресті з вул. П. Юрченка не надав переваги в русі та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Вказана обставина встановлена постановою Київського районного суду м.Полтави від 03 січня 2020 року у справі №552/6957/19, провадження №3/552/65/20 (а.с. 19). Вказаною постановою [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Також вказана обставина підтверджується постановою старшого слідчого ВП №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області Будякова С.О. про закриття кримінального провадження, яка винесена у кримінальному провадженні №12019170020002239 (а.с. 18). Як вбачається з вказаної вище постанови, в ході проведення досудового розслідування установлено, що 05.10.2019 року близько 23:03 год. на перехресті вулиць П. Юрченка та вул. М. Бірюзова, відбулося ДТП за участі автомобіля «ЗАЗ DAEWOO», д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого перебував гр. [PERSON] , який не дотримуючись правил дорожнього руху, а саме не надав пішоходу на пішохідному переході перевагу в русі, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалась по пішохідному переходу. В результаті ДТП гр. [PERSON] отримала травму та була доставлена бригадою ШМД до реанімаційного відділення 1 МКЛ м. Полтава. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином є встановленою та не підлягає доказуванню та обставина, що 05 жовтня 2019 року близько 23:03 год. [PERSON] допустив порушення Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження. Згідно висновку\~судово-медичної\~експертизи №993\~від 02\~грудня 2019\~року внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди [PERSON] \~спричинено тілесні\~ушкодження у\~вигляді:\~закритої черепно-мозкової\~травми,\~струсу головного\~мозку,\~гематоми,\~забійної рани\~та саден\~шкіри голови,\~субконьюктивальних крововиливів\~обох очей, які в подальшому ускладнились травматичною невралгією 2-ї гілки 5-ої пари мозкових нервів, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 10-15). У зв`язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень [PERSON] несла витрати на лікування, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями фіскальних чеків (а.с.29-36). Надаючи оцінку вказаним доказам, суд встановив, що всього позивачем надано фіскальних чеків на загальну суму 6285,23 грн. Витрати на суму 7000 грн. не підтверджені документально. Як вбачається з медичних документів, долучених до матеріалів справи, [PERSON] перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у зв`язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень внаслідок ДТП в період з 05 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року, а також з 26 грудня 2019 року по 02 січня 2020 року: згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5236 травматологічного відділення, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» з 05 по 10 жовтня 2019 року, виписана під нагляд невролога, ЛОРа, окуліста, сімейного лікаря в поліклініці за місцем проживання (а.с.22); згідно листка непрацездатності серії АДЦ №050734, виданого КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», згідно якого [PERSON] перебувала в стаціонарі лікувальної установи з 05 по 10 жовтня 2019 року. Листок непрацездатності закритий з поміткою «продовжує хворіти» (а.с. 21); згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5471 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» з 17 по 21 жовтня 2019 року, виписана під нагляд сімейного лікаря в поліклініці за місцем проживання (а.с.24); згідно листка непрацездатності серії АДЦ №050912, виданого КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» Дмитренко О.С. звільнена від роботи з 17 по 21 жовтня 2019 року (а.с.23); згідно листка непрацездатності серії АДЦ №028081, виданого КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради», який є продовженням листка непрацездатності серії АДЦ №050912, [PERSON] звільнена від роботи з 22 жовтня по 01 листопада 2019 року, стати до роботи з 02 листопада 2019 року (а.с.25); згідно довідки №85 від 02 січня 2020 року, виданої КП «1-А МКЛ Полтавської міської ради», [PERSON] з діагнозом: відновний період після перенесеної ЧМТ (05.10.19), за станом здоров`я перебувала на довготривалому амбулаторному лікуванні з 22 жовтня по 01 листопада 2019 року, 26 грудня 2019 року «по теперішній час» (на час видачі довідки) а.с. 26. Як підтверджено долученими до матеріалів справи чеками, у період з 05 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року та з 26 грудня 2019 року по 02 січня 2020 року позивачем витрачено кошти на придбання медичних засобів та засобів догляду на суму 3421,09 грн. (чеки на а.с. 29, 30, 33, 34, 35). Інші чеки, копії яких залучені на а.с.31, 32, 34, 36, суд не бере до уваги, оскільки вони підтверджують придбання ліків в інший період, що не підтверджений долученими до справи медичними документами як період лікування внаслідок заподіяння позивачу тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що мало місце 05 жовтня 2019 року. Крім того, внаслідок низької якості копій чеків на а.с. 36 та деяких чеків на а.с. 32, 34 неможливо встановити які препарати чи медичні засоби придбавалися та коли, на яку суму. Таким чином документально підтверджені витрати позивача на лікування на суму 3421,09 грн. Згідно\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою\~статті 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ DAEWOO», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , була застрахована ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» згідно полісу №АО2068411, що підтверджується відомостями з сервісу МТСБУ «Перевірка чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ» (а.с.20). 03 березня 2020 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» з заявою про виплату їй страхового відшкодування за спричинену майнову шкоду в розмірі 7000 грн. (а.с. 28). Відповідач ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» виплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 3195,44 грн. (а. с. 37). Таким чином залишок невідшкодованої позивачу шкоди у виді витрат на лікування становить 225,65 грн. (3421,09 грн. - 3195,44 грн. = 225,65 грн.). Відзиву на позов відповідач не надав, доказів на спростування вимог позивача до матеріалів справи не залучив. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 2 та 3 ст. 13 ЦПК України також передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Оскільки відповідачем не надано доказів на спростування вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, з ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь [PERSON] підлягає до стягнення 225,65 грн. Вирішуючи позовні вимоги по відшкодування втрати частини заробітку у зв`язку з перебуванням на лікуванні, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої\~статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року (справа\~\~№750/8676/15-ц) дійшла висновку про те, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Вказаної правової позиції дотримувався також Верховний Суд України в постанові від 18 травня 2016 року у справі\~\~№6-237цс16. Відповідно до ч. 4\~ст. 623 ЦК України\~при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила суд відшкодувати їй упущену вигоду у виді неодержаного доходу через невиконання роботи за договором підряду через одержану травму з вини відповідача [PERSON] . Згідно ст.\~5\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до\~ст.\~25\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Судом встановлено, що позивач на час дорожньо-транспортної пригоди була особою, яка забезпечувала себе роботою самостійно. Вона виконувала роботу згідно договору підряду №001-54 від 01 січня 2019 року, укладеного ТОВ «Баярд 9» (в цьому договорі діє як замовник) та [PERSON] (в договорі діє як виконавець). За цим договором замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати на свій ризик визначену замовником певну роботу на вказаному ним об`єкті, а замовник зобов`язується прийняти результат та оплатити виконану роботу. Згідно п. 1.2. вказаного договору виконавець зобов`язується виконувати роботу з контролю за рухом товароматеріальних цінностей на об`єкті, який вкаже замовник (а.с. 39-40). Як підтверджується інформацією Пенсійного фонду України за формою ОК-7, протягом 2019 року [PERSON] одержувала дохід від ТОВ «Баярд 9» (код ЄДРПОУ 35266205) а.с. 42-43. При цьому за період з травня 2019 року по вересень 2019 року включно її дохід складав по 4200 грн. на місяць. Проте, в жовтні дохід позивача склав лише 980,07 грн., у листопаді 3317,16 грн. Враховуючи, що [PERSON] до ДТП отримувала стабільний дохід у розмірі 4200 грн. на місяць, суд приходить до висновку, що доходи, які вона могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, у жовтні та листопаді 2019 року також склали б по 4200 грн. на місяць. Відповідно, розмір неодержаного позивачем доходу у вказаний період (упущена вигода) становить: (4200 грн. 980,07 грн.) + (4200 грн. 3317,16 грн.) = 4102,77 грн. Оскільки згідно ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпіла має право на відшкодування їй не отриманих доходів за час втрати працездатності, з відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь [PERSON] необхідно стягнути 4102,77 грн. на відшкодування неодержаного у зв`язку з настанням страхового випадку доходу. Таким чином невідшкодована позивачу матеріальна шкода, що завдана їй внаслідок ДТП, та яка підлягає відшкодуванню страховиком, але ним не відшкодована, становить: 4102,77 грн. + 225,65 грн. = 4328,42 грн. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд встановив, що позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим вона відчувала фізичний біль та страждання, вимушена була лікуватися, вживати додаткових зусиль для організації свого життя, проходити лікування, переживати період відновлення та реабілітації. Тому суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння їй тілесних ушкоджень позивачу було завдано значної моральної шкоди. Проте, її розмір, визначений позивачем в сумі 150000 грн., наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується. Враховуючи обставини заподіяння позивачу ушкоджень здоров`я, тривалість лікування та періоду реабілітації після дорожньо-транспортної пригоди, суд прийшов до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Страховою компанією факт ДТП за участю застрахованого транспортного засобу визначено як страховий випадок, у зв`язку з чим нею частково відшкодовано позивачу завдану матеріальну шкоду. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Як передбачено п.23.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно ст.\~26-1\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має обраховуватись не від ліміту відповідальності страховика, а від розміру стягнутої шкоди. На цю обставину звернув увагу судів Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 553/3281/14-ц, провадження № 61-13806св18. Зокрема, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суди не врахували, що\~статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не від ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до частини другої\~статті 9 Закону України «Про страхування»\~страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. На підставі викладеного, враховуючи, що розмір страхового відшкодування, що має бути сплачений позивачу відповідачем ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» з врахуванням вже проведеної виплати становить 7523,86 грн. (3195,44 грн. + 4328,42 грн.), розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь [PERSON] становить 5% від вказаної суми, а саме 376,19 грн. (7523,86 грн. /100 х 5%). Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з цим з відповідач [PERSON] для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов`язаний сплатити потерпілій [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 9623,81 грн. (10000 грн. 376,19 грн.) на відшкодування завданої їй моральної шкоди. З відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача всього підлягає до стягнення 4704,61 грн. ( 4328,42 грн. матеріальної шкоди + 376,19 грн. моральної шкоди). Вирішуючи вимоги позивача щодо солідарного відшкодування завданої їй шкоди обома відповідачами ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» та [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити таке. Чинним цивільним законодавством України передбачені випадки, коли особи несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням. Зокрема, згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Оскільки чинним законодавством не передбачено солідарної відповідальності страховика та особи, відповідальність якої застрахована, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів коштів на відшкодування завданої їй шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судовий збір та інші судові витрати пропорційно до задоволених вимог. При зверненні з позовом до суду позивач на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачувала. Тому з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки розмір судового збору за позовними вимогами [PERSON] складає 1579,07 грн., судом позовні вимоги до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» задоволені на 3%, до [PERSON] на 6%, з них на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 47,37 грн. та 94,74 грн. відповідно.

Outcome: partial