Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

08 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «ХДІ страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 25.11.2013 в м. Кривий Ріг сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки «ЗАЗ TF69YO», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], який здійснив наїзд на [PERSON] Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 14.05.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «ХДІ Страхування». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй спричинено матеріальну та моральну шкоду, яку просила стягнути з ПАТ «ХДІ Страхування» та [PERSON] Уточнивши позовні вимоги позивач просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «ХДІ Страхування» витрати на лікування у сумі 20000,00 грн., шкоду повязану з пошкодженням майна у розмірі 2750,00 грн., моральну шкоду у сумі 1542,07 грн., з відповідача [PERSON] стягнути на її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3069,00 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 28457,93 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Зазначили, що отримали від [PERSON] у відшкодування шкоди завданої ДТП грошові кошти в загальному розмірі 25000,00 грн. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що [PERSON] одразу після події ДТП відшкодував [PERSON] матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «ХДІ Страхування» до судового засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Надав до суду письмові заперечення в яких послався на здійсненне відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 25000 грн. та страховиком в розмірі 5841,56 грн. Зазначив, що позивач належними доказами не підтвердила заподіяння шкоди її майну в розмірі 2750,00 грн. та обовязок по відшкодуванню моральної шкоди лежить на винній особі [PERSON] Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є пенсіонером та возив [PERSON] власним транспортом на роботу та на лікування. Вказав, що отримав від [PERSON] грошові кошти на лікування [PERSON]В в загальному розмірі 25000 грн. Розписку на 20000 грн. він написав, як на підтвердження отримання грошових коштів за 01.12.2013 та 05.12.2013 по 10000,00 грн. кожного разу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ TF69YO», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.05.2014 року, [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Потерпілою у кримінальному провадженні визнано [PERSON], якій було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (а.с.14-18). Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2140175 у ПАТ «ХДІ Страхування» забезпеченим транспортним засобом є ЗАЗ TF69YO державний номер [NUMBER]. (а.с.19, 120). Згідно листа ПАТ «ХДІ страхування» за вих.№ 945 від 27.10.2014 року, у звязку з тим, що винною у скоєнні ДТП особою [PERSON] частково було відшкодовано завдану [PERSON] шкоду, розмір страхового відшкодування зменшується на суму отриманого відшкодування, а саме 25000,00 грн., розмір страхового відшкодування складатиме 5841,56 грн. (а.с.20). У період з 25 листопада 2013 року по 23 грудня 2013 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у звязку із отриманою побутової травмою внаслідок ДТП у КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР та була виписана на амбулаторне лікування у травматолога та невропатолога. (а.с. 23). Згідно листа КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР від 09.12.2014 № 2664, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікування у відділенні хірургічної стоматології з 29.01.2014 по 11.02.2014 з діагнозом: посттравматичний остеомієліт нижньої щелепи. У [PERSON] була неможливість акту жування, вона дійсно потребувала допомоги матері, яка знаходилась поруч з нею весь курс лікування у відділенні хірургічної стоматології. (а.с. 29). Згідно листків непрацездатності та виписок з історії хвороби [PERSON] у період з 25.11.2013 по 23.12.2013 перебувала за стаціонарному та амбулаторному лікуванні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР, у період з 25.12.2013 по 24.01.2014 на амбулаторному лікуванні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 16» ДОР, у період з 29.01.2014 по 11.02.2014 на стаціонарному лікуванні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР, у період з 12.02.2014 по 22.03.2014 на амбулаторному лікуванні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 16» ДОР, у період з 26.05.2014 по 31.05.2014 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР (а.с. 24-28, 32-38). Згідно довідки МСЕК № 051171 від 24.10.1995 [PERSON] має інвалідність третьої групи, як інвалід дитинства. (а.с. 39). Згідно довідки КП «Кривбасводоканал» від 14.04.2014, [PERSON] працює на підприємстві на посаді бухгалтера та її заробітна плата складає за 15 днів 3069,00 грн. (120 годин). (а.с. 40). Згідно наказів КП «Кривбасводоканал» № 209 від 24.03.2014, № 213 від 26.03.2014, № 231 від 01.04.2014 [PERSON] перебувала у безоплатних відпустках без збереження заробітної плати за сімейними обставинами у період з 24.03.2014 по 28.03.2014, 31.03.2014 по 04.04.2014, 07.04.2014 по 11.04.2014 відповідно. (а.с. 41-43). Згідно довідки ФОП [PERSON], 21.09.2011 [PERSON] придбала пальто мод. № 73 46 р. фіолетового кольору вартістю 2150 грн. фірми «Stella Polare». (а.с. 44-45). Згідно довідки ДПП «Кривбасспромводопостачаня» від 10 квітня 2014 року № 88, [PERSON] працює на підприємстві на посаді начальника виробничо-технічного відділу та її заробітна плата на 22 дні без утримання складає 5261,30 грн. (а.с. 46). Згідно наказів ДПП «Кривбасспромводопостачаня» № 2057 від 26.11.2013, № 47 від 02.01.2014, № 86 від 04.01.2014, № 368 від 03.03.2014, № 388 від 05.03.2014, № 453 від 21.03.2014, № 454 від 20.03.2014, № 479 від 28.03.2014, № 537 від 04.04.2014 [PERSON] перебувала у безоплатних відпустках без збереження заробітної плати за сімейними обставинами у період з 26.11.2013 по 29.11.2013, 02.01.2014 по 04.01.2014, 08.01.2014 по 10.01.2014, з 03.03.2014 по 04.03.2014, з 06.03.2014 по 07.03.2014, 21.03.2014, з 24.03.23014 по 28.03.2014, 31.03.2014, 07.04.2014 відповідно. (а.с. 47-55). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 087022, [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. (а.с. 56). 25.11.2013 [PERSON] звернулась із заявою до ПАТ «ХДІ страхування» про виплату їй страхового відшкодування. (а.с. 223). Згідно страхового акту №973-20/13-6901 від 27.10.2014, складеного страховиком, було визначено до сплати потерпілій [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5841,56 грн. (а.с. 121). Згідно наданого розрахунку № 973-20/13-6901 від 08.10.2014, складеного ПАТ «ХДІ страхування» розмір шкоди, заподіяної життю та здоровю потерпілого визначено в розмірі 30841,56 грн. (а.с. 122). Витрати на лікування [PERSON] становлять 31137,59 грн., що підтверджується чеками та рецептами. (а.с. 146-192). Відповідно до розписки від 01.12.2013 [PERSON] отримав від [PERSON]А грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. на лікування своєї дочки [PERSON], потерпілої у ДТП. (а.с. 193). Відповідно до розписки від 05.12.2013 [PERSON] отримав від [PERSON]А грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди ДТП. (а.с. 194). Відповідно до розписки від 16.12.2013 [PERSON] отримав від [PERSON]А грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. на лікування своєї дочки [PERSON], потерпілої у ДТП. (а.с. 195). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] 25 листопада 2013 року керував автомобілем [NUMBER] та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдав [PERSON] тілесні ушкодження, а саме сполучену травму. Закриту черепно-мозкову травму. Забій головного мозку, крововилив у шлуночки головного мозку. Субарахноідальний крововилив. Забійні рани обличчя (2), крововилив у склеру лівого ока. Закриті переломи верхньої щелепи та виличної кістки ліворуч зі зміщенням кісних уламків. Закритий скалковий, внутрисуглобовий, перелом великогомілкової кістки та малогомілкової кістки лівої гомілки, забійна рана правого колінного суглобу. . Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З роз'яснень, викладених у абз. 2 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2012 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», убачається, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Оскільки на час ДТП автомобілем [NUMBER] на законних підставах керував [PERSON], тому останній повинен нести відповідальність за завдання шкоди. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Водночас відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З роз'яснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Верховного Суду № 3 від 31 березня 1989 року (із змінами) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», убачається, що при визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна. Згідно позовних вимог [PERSON], витрати на її лікування склали 30841,56 грн. Також позивач зазначає, що у звязку із вищевказаною ДТП їй було спричинено матеріальні збитки в розмірі 2750,00 грн. у звязку із ушкодженням особистого майна, а саме пальто та сукні; в розмірі 3069,00 грн. у звязку із неотриманням нею заробітної плати через перебування у безоплатних відпустках. Так, зазначена [PERSON] сума витрат на лікування не оспорювалась [PERSON] та ПАТ «ХДІ Страхування», та виходячи з вказаної суми страховиком було сплачено страхове відшкодування позивачці в розмірі 5841,56 грн. Із наданих суду письмових розписок від 01, 05, 16 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у відшкодування шкоди наслідків ДТП на загальну суму 35000,00 грн. Так, суд не приймає доводів позивача та її представника, а також покази свідка [PERSON] з приводу отримання від [PERSON] грошових коштів на відшкодування наслідків ДТП в розмірі 25000,00 грн., оскільки в силу положень ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Також тягар доведення обставин отримання грошових коштів саме в розмірі 25000,00 грн. лежить саме на позивачі та вона не надала до суду належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Таким чином [PERSON] та ПАТ «ХДІ Страхування» було сплачено [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 40841,56 грн., яка більша за визначену позивачкою, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] з відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно по положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. З роз'яснень, викладених у п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), убачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, при ДТП [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження, які беззаперечно потягли за собою фізичний біль та страждання, що спричинило заподіяння останній моральної шкоди. Відповідно до ст. 261 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Так, згідно страхового акту ПАТ «ХДІ Страхування» страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров'ю становить 30841,56 грн., у звязку з наведеним із страховика підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1542,07 грн. із розрахунку 30841,56 грн. х 5%. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачці моральної шкоди, суд враховує тяжкість тілесних ушкоджень [PERSON], глибину фізичних та моральних страждань позивачки, наслідки тілесних ушкоджень, вимушені зміни у її житті у звязку із отриманням травмування, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] у вигляді одноразового відшкодування в сумі 25 000,00 грн. Водночас суд відкидає твердження сторін про отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів на відшкодування моральної шкоди, оскільки із змісту розписок від 01, 05, 16 грудня 2013 року не вбачається, що останнім було передано вказані грошові кошти [PERSON] саме в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі положень ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial