Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3902,24 грн., 1495 грн. втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров'я та моральної шкоди в сумі 30000 гривень, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 28.08.2013 року близько 23:10 години водій [PERSON] керував транспортним засобом "Міцубісі Галант", реєстраційний номер [NUMBER] по проспекту Жовтневому в м. Миколаєві, при повороті на вулицю Янтарну, проявив неуважність в дорожній обстановці та її зміні, не врахував фактичної дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно її контролювати, не вибрав безпечного бокового інтервалу, в наслідок чого допустив наїзд на нього, як пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, а він, як пішохід отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] в порушення п.2.10 Правил дорожнього руху України місце пригоди залишив та був затриманий працівниками ДАЇ, що підтверджується постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.11.2013р. про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ст.122-4 КУпАП, а провадження по справі закрито. Внаслідок отримання тілесних ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, він знаходився на стаціонарному лікуванні у Жовтневій центральній лікарні з 29.08.2013р. до 11.09.2013р., а потім проходив амбулаторне лікування з 12.09.2013р. до 21.09.2013р. На своє лікування він витратив 1502,24грн. згідно з чеками, на посилене харчування -2000 грн. та 400 грн.на комп'ютерну томографію, а всього він витратив на своє лікування 3902,24 грн. Крім отримання фізичних травм він зазнав моральних страждань, у нього змінився суттєво образ життя, а саме внаслідок травми голови, з'явилося безсоння, постійні головні болі та постійне приймання ліків від цієї болі, відповідач після скоєного не вибачився в заподіяному та не поцікавився його станом здоров'я, сховався з місця пригоди, скоїв ДТП у нетверезому стані, а тому свої моральні страждання він оцінює у 30000 гривень. Далі зазначав, що він працював спеціалістом з комп'ютерної графіки на ТОВ Швейна фабрика "Текстиль-2000" і в зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень шляхом наїзду автомобілем на нього він втратив професіональну працездатність тимчасово і в зв'язку з цим втратив заробіток у сумі 1495 грн. Посилаючись на вказані обставини і те, що відповідач добровільно не бажає відшкодовувати йому завдані збитки, просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 3902,24 гривень, 1495 гривень втраченого заробітку у зв'язку з ушкодженням здоров'я та 30000 гривень моральної шкоди. Відповідач позов визнав частково, згодний сплатити матеріальну шкоду у сумі 3902,24 гривень, в іншій частині позов не визнає, в подальшому в судове засідання перестав з'являтися. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2013 року, близько 23:10 годині водій [PERSON] керував транспортним засобом "Міцубісі Галант", реєстраційний номер [NUMBER], по проспекту Жовтневому в м. Миколаєві, при повороті на вулицю Янтарну, проявив неуважність в дорожній обстановці та її зміні, не врахував фактичної дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно її контролювати, не вибрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження, а пішохід [PERSON] - тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] в порушення п.2.10 Правил дорожнього руху України місце пригоди залишив та був затриманий працівниками ДАЇ. Постановою старшого слідчого СВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 13.09.2013р. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013160010000263 від 29.08.2013р., закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (злочину ) на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. ( а. с. 8-9) Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.11.2013р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124, ст.122-4 КУпАП. У відповідності до ч.3 ст. 38 КУпАП у зв'язку із спливом строків накладання адміністративного стягнення провадження по справі закрито. ( а. с. 7 ) Вказана постанова набрала законної сили, а тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху. У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до висновку експерта №330 від 12.09.2013р. [PERSON] спричиненні тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забито-скальпованої рани правої вушної раковини, садно м'яких тканин голови та тіла, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, в результаті чого позивач 29.08.2013р. був госпіталізований до нейро- травматологічного відділення Жовтневої районної центральної лікарні, де лікувався до 11.09.2013р., а потім проходив амбулаторне лікування з 12.09.2013р. до 21.09.2013р. та витратив на придбання ліків 3902,24 грн., що підтверджено документально (а. с. 10- 16 ). Вирішуючи питання про відшкодування компенсації за заподіяну моральну шкоду, суд виходить з вимог статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, заподіяна громадянину діями іншої особи або організацією, які порушили його законні права, відшкодовується особою або організацією, що заподіяла шкоду. [PERSON] пред'явив вимоги про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн. посилаючись на те, що він зазнав моральних страждань, у нього суттєво змінився образ життя, а саме внаслідок травми голови, з'явилося безсоння, постійні головні болі та постійне приймання ліків від болі, відповідач не вибачився в заподіяному та не поцікавився його станом здоров'я, сховався з місця пригоди та скоїв ДТП у нетверезому стані, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього. Суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 грн., оскільки це є достатнім для поновлення його порушеного права на відшкодування моральної шкоди з урахуванням глибини душевних страждань, ступені вини відповідача, обставин справи та вимоги розумності і справедливості. Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру злочину, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.1195, ч.1 ст.1197, ст.1198 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санітарно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням втрати потерпілим професійної працездатності, а за відсутності - загальної працездатності. Тобто, розмір втраченого заробітку (доходу) потерпілого обов'язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності. Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, у той час як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Суд, вирішуючи спір про відшкодування втрати середнього заробітку за період лікування та стягуючи з відповідача на користь позивача різницю між виплатами за листками непрацездатності та середнім заробітком, вважає ці вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у сумі 359,93 грн. Згідно з довідкою ТОВ "Швейна фабрика "Текстиль 2000" № 63/02 від 21.08.2014р. за двома листками непрацездатності з 29.08.2013р. до 21.09.2013р. позивачу проведена виплата у сумі 659,90 грн., однак коли б він працював він би отримав зарплатню за цей період у сумі 1019,83грн., таким чином різниця між виплаченими доходами та припустимими - складає ( 60% )- 359, 93грн. ( а. с. 40 ) Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до пропорційно задоволених позовних вимог понесені судові витрати за вимоги матеріального у сумі 243,60грн. та нематеріального характеру у сумі 243,60грн.

Outcome: partial