Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської області, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 241 від 14.12.1988, рішення Вікнянської сільської ради № 34 від 11.11.1988 з додатком №1 в частині визнання права спільної часткової власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] ; визнати незаконним та скасувати свідоцтво на право спільної часткової власності, видане виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області 20.01.1989 на жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . При житті, [PERSON] склав заповіт, яким роз порядив їй все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем Вікнянської сільської ради Городенківського району. Ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. Отримавши технічний паспорт та витяг з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» позивачка виявила, що житлове господарство по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради № 241 від 14.12.1988 було зареєстроване, як спільна часткова власність по половині: 1/2 частка - за батьком позивачки [PERSON] , а 1/2 частка - за її колишнім чоловіком [PERSON] . Житловий будинок з по господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] побудований батьками позивачки у 1965-1968 роках. Шлюб із [PERSON] позивачка зареєструвала у 1978 році, після чого він перейшов проживати у вже повністю готовий будинок її батьків. Коли започаткували практику заводити два особові рахунки в одному житловому господарстві для того, щоб мати змогу отримати додатково тверде паливо та земельну ділянку, у погосподарському обліку сільської ради за згодою батька позивача був відкрити окремий особовий рахунок на позивачку, як голову двору. Із по господарської книги Вікнянської сільської ради за 186-1988 роки вбачається, що згідно особистого рахунку № [NUMBER] по [ADDRESS] у житловому будинку, 1968 року побудови, проживали голова двору [PERSON] з дружиною та сестрою. В цій же книзі внесено запис під особистим рахунком № [NUMBER] про те, що по [ADDRESS] у житловому будинку, 1968 року побудови, проживали голова двору [PERSON] з чоловіком [PERSON] , донькою та сином. У книзі помилково був записаний головою двору [PERSON] , але після того, як батько позивачки зробив зауваження, внесли виправлення. Очевидно, що у списки на видачу свідоцтва про право власності включили помилкові дані. Єдиним власником будинку завжди був тато позивачки. Впродовж 1988-1989 років стосунки позивачки з чоловіком [PERSON] склалися невдало, він зловживав спиртним, жив з іншою жінкою та бив позивачку. Батькові завжди приходилося захищати позивачку, тому він ніколи б не дав згоди оформити право власності на половину будинку за таким сумнівним зятем. У 1990 році [PERSON] кинув позивачку з дітьми і пішов жити до коханки, а 20.02.1991 Городенківський районний суд задовольнив його заяву та ухвалив рішення про розірвання шлюбу між ними. З того часу він припинив з ними будь який контакт, не допомагав дітям, припинив спілкування з ними. Таким чином, видача свідоцтва про право власності на його ім`я на половину будинку батька позивача суперечить вимогам Закону та моральним засадам суспільства. Житловий будинок по [ADDRESS] був створений за трудові доходи батьків позивачки. На час його побудови у 1965 році [PERSON] (який був 1954 р.н.) виповнилось 12 років, та він навіть не знав про існування цього будинку. Будь яких цивільно-правових угод по відчуженню половини будинку на користь [PERSON] батько позивачки не вчиняв. Отож, відсутні будь-які правові підстави видачі [PERSON] свідоцтва про право спільної часткової власності на 1/2 будинку. Для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] земельна ділянка виділялася голові двору [PERSON] , що доводиться записами по господарських книг. Згідно технічного паспорта ОКМ «Коломийське МЮТІ» за цією адресою розташований лише один житловий будинок, 1965 року побудови. Окремий порядковий номер по вулиці у цьому житловому господарстві не присвоювався. Отже, право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами належить [PERSON] . Рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради № 241 від 14.12.1988, прийняте на підставі рішення Вікнянської сільської ради № 34 від 11.11.1988 з додатком № 1, в частині визнання права спільної часткової власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] , та видане на їх підставі свідоцтво на право власності на жилий будинок від 20.01.1989, є незаконним та підлягають скасуванню. Спадкоємці за заповітом чи за законом, у відповідності до ст..1268 ЦК України, можуть прийняти спадщину, або відмовитися від її прийняття, подавши відповідну заяву в органи нотаріату. Спадкодавець [PERSON] був батьком позивачки, оформив на її користь заповіт, на час відкриття належної йому спадщини вони були зареєстровані та проживали разом. Після смерті батька, позивачка фактично вступила в управління спадщиною - подала заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право власності на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу та незаконну реєстрацію спільної часткової власності на спадкове житлове господарство. Ухвалою від 26 травня 2021 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державного реєстратора ЦНАП Городенківської міської ради (м. Городенка, вул. Героїв Євромайдану, 6). Ухвалою суду від 16 липня 2021 року залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони, їх представники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача-адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву про завершення розгляду справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Одночасно зазначила, що не наполягає на виклику свідків у зв`язку з віднесенням території Івано-Франківської області до «червоної зони» та посилення протиепідемічних заходів. Городенківська міська рада подала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник державного реєстратора ЦНАП Городенківської міської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи державний реєстратор ЦНАП Городенківської міської ради був повідомлений у встановленому законом порядку. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] поступила заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначила, що після розірвання шлюбу із позивачкою [PERSON] перебував з нею у зареєстрованому шлюбі та постійно проживали в [ADDRESS] по день його смерті, що мала місце [INFO] . На частку у житловому господарстві, розташованому по [ADDRESS] вона не претендує, до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на це майно вона не зверталася та не буде звертатися в майбутньому. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначила, що після розірвання шлюбу із позивачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з її мамою [PERSON] та постійно проживав в [ADDRESS] по день своєї смерті, що мала місце [INFO] . На частку у житловому господарстві, розташованому по [ADDRESS] вона не претендує, до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на це майно вона не зверталася та не буде звертатися в майбутньому. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] поступила заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначила, що після розірвання шлюбу із позивачкою [PERSON] перебував з нею у зареєстрованому шлюбі та постійно проживали в [ADDRESS] по день його смерті, що мала місце [INFO] . На частку у житловому господарстві, розташованому по [ADDRESS] вона не претендує, до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на це майно вона не зверталася та не буде звертатися в майбутньому. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими. Речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.05.1957 рай бюро ЗАГС с. Вікно Городенківського району слідує, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 16 від 11.05.1957, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 05 березня 1978 року з [PERSON] , прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00030428921. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 1991 року шлюб, який був зареєстрований 5 березня 1978 року, актовий запис № 4 в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області між [PERSON] , 1954 р.н., та [PERSON] , 1957 р.н., розірвано. Рішення набрало законної сили 04.03.1991. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 22.12.1992 Городенка райвідділ ЗАГС. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 8 листопада 1991 року зроблено запис за № 90. Після розірвання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Мама позивачки, [PERSON] померла [INFO] у віці 81 рік в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради 23.10.2004. На час смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] та разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] ,Ю [INFO] , онуки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що слідує з довідки № 3-85 виданої 30.03.2021 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради. За заповітом від 10.06.2005 посвідченого секретарем виконкому Вікнянської сільської ради, [PERSON] , що проживає в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті належну йому частину житлового будинку, надвірних споруд, належні йому земельні паї, грошовий вклад по рахунку № [NUMBER] та грошові вклади по рахунку № [NUMBER] заповів своїй дочці [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 56. [PERSON] (батько позивачки) помер [INFO] у віці 88 років в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 02.12.2008, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02.12.2008 виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 3-86, виданою 30.03.2021 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради стверджується, що [PERSON] на момент смерті ( [INFO] ) був зареєстрований в житловому будинку в [ADDRESS] та на час його смерті в даному житловому будинку були зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , внука [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] . Із копії спадкової справи 27/2021, яка надана суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. встановлено, що позивачка [PERSON] 10 березня 2021 року подала до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] . Копією Витягу № 63868627 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 10.03.2021 приватним нотаріусом Яшан Р.Р., доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 67323157, номер у нотаріуса 27/2021. З наведеного слідує, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. від 23.03.2021 № 91/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за [ADDRESS] у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документи, які підтверджують право власності померлого [PERSON] на вказаний житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252786007 формованого 15.04.2021 відомості щодо права власності на житловий будинок по [ADDRESS] - відсутні. Із копії по господарських книг Вікнянської сільської ради вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] побудований в 1968 році, за 1974-1976рр, 1977-1979рр та 1981р. - суспільна група господарства - колгоспна, голова сім`ї [PERSON] . За 1981-1982 особовий рахунок № [NUMBER] - суспільна група господарства - робітнича, голова сім`ї - [PERSON] . За 1983-1985рр, особовий рахунок № [NUMBER] та 1986-1988 особовий рахунок № [NUMBER] - суспільна група господарства - робітнича, голова сім`ї [PERSON] . За 1986-1988 особовий рахунок № [NUMBER] - суспільна група господарства - робітнича, голова сім`ї - [PERSON] викреслено та записано [PERSON] . Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9641 від 16.03.2021 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 337 житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] зареєстровано по 1/2 частині на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 20.01.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14.12.1988. Копією рішення виконавчого комітету Городенківської районної Ради народних депутатів № 241 від 14.12.1988 «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків» стверджується, що розглянувши рішення виконкому Вікнянської сільської ради народних депутатів від 11.11.1988 за № 34 про можливість оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в с. Вікно Городенківського району Вікнянської сільської ради, виконком районної Ради народних депутатів вирішив: оформити право власності громадянам та колгоспним дворам на житлові будинки в с. Вікно Городенківського району Вікнянської сільської ради згідно з додатком до рішення № 1 та видати власникам свідоцтва про право власності. Коломийському МБТІ у відповідності з п.7 Інструкції МКГ УРСР від 31.01.1966 провести реєстрацію будинків, наведених у рішенні. Із Архівного витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Вікнянської сільської ради народних депутатів від 11.11.1988 виданої Державним архівом Івано-Франківської області № Л-2/06-07 від 26.04.2021 слідує, що Рішенням № 34 «про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки», виконавчий комітет Вікнянської сільської ради народних депутатів вирішив погодитись з висновком Коломийського МБТІ та вважати можливим оформити право власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в с. Вікно Городенківського району Вікнянської сільської ради з додатком № 1. Згідно додатку № 1 до рішення від 11.11.1988 під № 275 міститься запис про оформлення права власності та видача свідоцтва про право власності на будинок по [ADDRESS] , суспільна група господарства - робітнича, за [PERSON] - 1/2 та [PERSON] - 1/2 . З реєстрацією права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] за [PERSON] позивачка не погоджується з посиланням на те, що у списки на видачу свідоцтва про право власності включили помилкові дані. Єдиним власником будинку завжди був тато позивачки. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1965 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1960,1970, 1980, 1988 роках. Даний житловий будинок з надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею 0,25 га, що слідує з довідки № 3-88 виданої 30.03.2021 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради. Із матеріалів справи слідує, що житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] зареєстровано по 1/2 частині на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 20.01.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 241 від 14.12.1988. Згідно ст.122 ЦК УРСР 1963р. майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Частиною 1 ст.123 ЦК УРСР 1963р. визначено, що володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч.3 даної статті кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами по зобов`язаннях, пов`язаних з спільним майном, і повинен брати участь у сплаті всякого роду податків і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільного майна. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Положеннями ст.3 СК України та ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено поняття члена сім"ї, яку складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною четвертою статті 3 СК України передбачено, що сім"я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 05 березня 1978 року зареєстрував шлюб із [PERSON] та з цього часу став проживати в житловому будинку по [ADDRESS] , що належав батькам позивачки. 22 лютого 1991 року рішенням Городенківського районного суду їх шлюб розірвано. В даному рішенні вказано, що з червня 1990 року [PERSON] спільно з дружиною не проживає, перейшов на постійне проживання до іншої жінки. Із письмових заяв третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] (друга дружина [PERSON] ), [PERSON] (дочка від другого шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] (дочка від другого шлюбу [PERSON] ) слідує, що після розірвання шлюбу із позивачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та постійно проживали в [ADDRESS] по день його смерті, що мала місце [INFO] . Згідно копії паспорта серії [NUMBER] виданого 30.06.1998 Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON] [INFO] , 10 грудня 1991 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , 1954 р.н. Також, згідно довідки № 3-87 виданої Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради станом на 15.04.1991 склад сім`ї в [ADDRESS] був слідуючий : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З наведеного слідує, що [PERSON] проживав в житловому будинку по [ADDRESS] з 05.03.1978 року (часу реєстрації шлюбу з позивачкою) до червня 1990 року ( як було ним зазначено при поданні позову про розірвання шлюбу з позивачкою). [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років в с. Вікно Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.04.2021 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ). На час смерті [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку в [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , дружина дочки [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що підтверджує довідкою № 3-206 виданою 06.07.2021 Вікнянським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. № 814/01-16 від 23.07.2021 слідує, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 65716178 від 23.07.2021, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена. Повідомленнями приватних нотаріусів Городенківського РНО Яшан Р.Р. та [PERSON] від 20.07.2021 № 190/01-16 та від 26.07.2021 № 271/01-16 стверджується, що ними не заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.26 даного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення (ч.2 ст.26 даного Закону). Також, ч. 2 цієї ж статті Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Також, суду зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Дана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18) В матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування строків позовної давності. А тому, суд не може застосувати позовну давність із власної ініціативи. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що суд приходить до переконання, що рішення Вікнянської сільської ради № 34 від 11.11.1988 з додатком № 1 та рішення виконавчого комітету Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області № 241 від 14.12.1988 в частині визнання права спільної часткової власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями по [ADDRESS] за [PERSON] є помилковими так як вищевказаний житловий будинок побудований в 1968 році [PERSON] . [PERSON] в даному житловому будинку проживав з 1978 року по 1990 рік, тобто у відповідності до своєї частки у праві спільної часткової власності не брав участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також не ніс відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, як передбачено ст. 360 ЦК України (2003р). Також, позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, після смерті батька прийняла спадщину до складу якого входить вищевказаний житловий будинок. Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача не заперечують щодо задоволення даного позову. Крім того, в матеріалах справи містяться заяви [PERSON] та [PERSON] , (діти позивачки та [PERSON] ), в яких зазначено, що вони позовні вимоги визнають в повному обсязі. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.122, 123 ЦК УРСР 1963р., ст.ст. 21, 316, 317, 328, 393,1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved