Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У жовтні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Держави України в особі державних органів Державна казначейська служба України, Міністерство юстиції України, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами державної виконавчої служби. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що в зв'язку з зазначеними в ній обставинами він позбавлений права власності на спірне нерухоме майно, яке він придбав на прилюдних торгах, сплативши у повному об'ємі грошові кошти та здійснив державну реєстрацію нерухомого майна згідно чинного законодавства. В зв'язку з чим він просить суд стягнути за рахунок Державного бюджету Державної казначейської служби України завдану йому Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві матеріальну шкоду в розмірі 221 358 (двісті двадцять одна тисяча триста п'ятдесят вісім) грн. 91 коп.,стягнути за рахунок Державного бюджету Державної казначейської служби України, завдану йому Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві моральну шкоду в розмірі 50000 грн. (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., стягнути з Головного територіального управління юстиції у місті Києві за рахунок Державного бюджету Державної казначейської служби України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1929,21 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять) грн. 21 коп. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі 761/35875/16-Ц та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2016 року цивільну справу 761/35875/16-Ц за позовом [PERSON] до Держави України в особі державних органів Державна казначейська служба України, Міністерство юстиції України, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами державної виконавчої служби призначено в відкрите судове засідання. В судовому засіданні представник [PERSON] позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач Державна казначейська служба України у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за своєї відсутності не надав. Відповідач Міністерства юстиції України у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за своєї відсутності не надав. Відповідач Головне територіальне управління юстиції у місті Києві у судове засідання не забезпечив явку свого представника, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за своєї відсутності не надав. Відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або не повідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Відповідачі вдруге не направили своїх представників в судове засідання, а тому враховуючи згоду представника позивача суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивач став переможцем прилюдних торгів з продажу нерухомого майна, придбавши нежитлові приміщення в (літ. «А»), загальною площею - 141,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним протоколом № 2-К-256-ПР-і від 16 серпня 2012 року (а.с. 8). Прилюдні торги проводилися Приватним підприємством "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" на підставі Генерального договору № 1 від 06 січня 2011 року (а.с. 000), Договору № К-256-ПР-і від 30.05.2012 року (а.с. 8) про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, укладеного з Управлінням ДВС Головного управління юстиції у м. Києві. Дане нерухоме майно раніше належало боржнику [PERSON], яке за невиконання договорів про надання траншу між публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» було арештовано органом виконавчої служби, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві та реалізовано спеціалізованою організацією приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на даних прилюдних торгах на користь стягувача ПАТ «ПроКредитБанк». 05.09.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловол С.М. на дане майно видано відповідне Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 2436 (а.с. 9). 18.03.2013 року [PERSON] здійснив державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення в (літ. «А»), загальною площею - 141,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2013 р., індексний № 1331469 (а.с. 10). 30.10.2012 року до Святошинського районного суду м. Києва звернулась боржник нерухомого майна реалізованого на прилюдних торгах [PERSON] з позовною заявою про визнання недійсними прилюдних торгів з продажу нерухомого майна. 17.10.2013 року Святошинський районний суд міста Києва ухвалив рішення у цивільній справіпр.№ 2/759/843/13, ун. № 2608/16401/12 за позовом [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловол Сергія Миколайовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, третя особа - публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк», яким визнав недійсними проведення прилюдних торгів з продажу нерухомого майна та задовольнив позовні вимоги в повному обсязі(а.с. 1113). 17.12.2013 року апеляційний суд міста Києва постановив апеляційні скарги відповідачів ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON] та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відхилити. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2013 року у справі за позовом [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловол Сергія Миколайовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, третя особа - публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» про визнання недійсними прилюдних торгів з продажу нерухомого майназалишити без змін. 30.04.2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 17.12.2014 року у справі за позовом [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Біловол Сергія Миколайовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, третя особа - публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» про визнання прилюдних торгів недійсними, відхилив. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року залишив без змін (а.с. 14-15). Таким чином, Позивач позбавлений права власності на нерухоме майно, яке він придбав на прилюдних торгах, сплативши у повному об'ємі грошові кошти та здійснив державну реєстрацію нерухомого майна згідно чинного законодавства. Положеннями ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при досліджені матеріалів справи звертає увагу на те що, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року, встановлено те що, відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було допущено цілий ряд порушень в організації роботи по арешту, вилученню та примусовій реалізації майна боржника, що в кінцевому результаті призвело до визнання, за рішенням суду, прилюдних торгів не дійсними. Факти неправомірності (незаконності) дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві встановлені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року, що набрало законної сили, і тому, в силу ст. 61 ЦПК України, не доказуються. Зокрема, судом встановлено, що при реалізації майна на торгах та в подальшому посвідченні права власності на об'єкт нерухомості та його державній реєстрації Відповідачами були допущені чисельні порушення діючого законодавства України, оскільки один з учасників не вніс гарантійного внеску за участь в аукціоні, тобто торги відбулися за наявності менше ніж двох покупців; один із боржників за виконавчим листом - [PERSON], не був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення торгів; в оголошеннях та інформації про проведення торгів не зазначалося, що нежитлове приміщення є часткою у спільній власності. Звіт з незалежної оцінки майна № 9183 від 17.04.2012 року був проведений без технічної документації на об'єкт, без оригіналу технічного паспорту. Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Зокрема, ч. 1 ст. 2 зазначеного закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Крім цього, відповідно до п. 12 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-152/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» згідно якого «Шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому цивільним законодавством. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Отже, при вирішенні зазначених спорів суду слід залучати до участі у справі відповідні державні органи, які здійснюють розпорядження бюджетними коштами. Джерелом коштів держави є державний бюджет, а його розпорядником - Державна казначейська служба України. Відповідно п. 4 ч. 3 Положення про Державну службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. У разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади (статті 1174, 1166, 1167 ЦК України). В силу приписів ст. ст. 1, 2, 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» органи державної виконавчої служби є органами державної виконавчої влади, а державні виконавці - посадовими особами цих органів. Вказаний статус виконавчої служби та державних виконавців зумовлює обов'язок останніх дотримуватися приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України стосовно дій виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому, цивільну відповідальність перед позивачем має нести державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, який допустив порушення в процесі передачі приміщення на прилюдні торги, внаслідок яких торги були визнані недійсними, а право власності позивача на куплене майно скасоване. Саме неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю виконавчої служби завдано майнової шкоди позивачу. Відповідно до п. 5.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, за придбане на прилюдних торгах майно, нежитлові приміщення в (літ. «А»), загальною площею - 141,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], переможець торгів [PERSON], перерахував Головному управлінню юстиції у місті Києві зазначену в затвердженому протоколі прилюдних торгів суму коштів 802 493,00 (вісімсот дві тисячі чотириста дев'яносто три) грн. 00 коп. без ПДВ на поточний рахунок 37313004004446 банк УДК у м. Києві, МФО 820019, код ЄДРПОУ 34691374. Відповідно до затвердженого Протоколу № 2-К-256-ПР-і від 16.08.2012 року суму 93 367 (дев'яносто три тисячі триста шістдесят сім) грн. 32 коп. в т.ч. ПДВ - 15 561,22 грн. за винагороду за послуги з реалізації майна переможець [PERSON] сплатив на п/р № 26004176897 в "Райффайзен Банк Аваль" в м. Києві, МФО 380805, код ЄДРПОУ 32277680, одержувач ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція». Раніше внесений переможцем прилюдних торгів гарантійний внесок у розмірі 47 139,68 (сорок сім тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 68 коп. в т.ч. ПДВ 20 % - 7 856,61 грн. на п/р № 26004176897 в "Райффайзен Банк Аваль" в м. Києві, МФО 380805, код ЄДРПОУ 32277680, залишився ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» як винагорода спеціалізованої організації в рахунок оплати наданих нею послуг з реалізації зазначеного майна, що підтверджується затвердженим Протоколом № 2-К-256-ПР-і від 16.08.2012 року. Завдана майнова шкода позивачу в розмірі 140 507,30 грн. в результаті неправомірних рішень, дій чи бездіяльності має бути відшкодованою в повному обсязі особою, яка її завдала, а саме Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 п. 3 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. В силу ст. 22 ЦК України, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі зменшенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) має право на їх відшкодування збитків. Із листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві № 764/02.1-28/9 від 05.02.2016 р. вбачається, що грошові кошти у розмірі 721 641,09 грн. перераховано на рахунок АТ «ПроКредит Банк», 80 182,34 грн. перераховано на користь держави як виконавчий збір та 669,57 грн. перераховано на спеціальний реєстраційний рахунок як погашення витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 000). На підставі наведеного, з держави Україна в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві підлягає стягненню сума в розмірі 221 358,91 грн., в тому числі 80182,34 грн. перерахованих на депозитний рахунок органу виконавчої служби на користь держави як погашення виконавчого збору, 669,57 грн. перерахованих на спеціальний реєстраційний рахунок як погашення витрат на проведення виконавчих дій та 140 507,00 грн. внесених позивачем гарантійного внеску і винагороди за послуги з реалізації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Таким чином, вищенаведені норми Конституції України та положення Законів України визначають, що матеріальна та моральна шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави. [PERSON] зазнає моральних страждань, які виразились у тому, що він не може добитися справедливості та захищення своїх законних прав, змушений звертатись до адвокатів, ходити по судам, витрачати багато часу та зусиль, змінювати усталений спосіб свого життя на протязі майже чотирьох років. Важливим є той факт, що окрім втраченого нерухомого майна [PERSON] втратив значні грошові кошти та тривалий час позбавлений можливості користуватися ними, які виражаються у різниці курсу грошової одиниці (на день купівлі зазначеного приміщення курс долара США становив приблизно 08.00 грн., а на час прийняття рішення судом - 26.00 грн., що складає втрати більше ніж у три рази). Так, в силу вимог ст. 3 Конституції України, держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними повноважень. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (статті 1173 ЦК України). На підставі роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), співмірність обсягу відшкодування моральної шкоди розміру майнової шкоди, засад розумності, виваженості та справедливості, майновий стан відповідача та інші обставини справи, суд дійшов до висновку, що слід задовольнити позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп.. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Держави України в особі державних органів Державна казначейська служба України, Міністерство юстиції України, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами державної виконавчої служби, підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене на підставі: ст. ст. 3, 15, 16, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 3, 56 Конституції України, ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження,

Outcome: approved