Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТ БАНК» (далі банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовної заяви вказує на те, що 27 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі п.6.5 відповідачка зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитом в порядку та строки згідно графіку погашення кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Однак відповідачка в порушення умов укладеного кредитного договору, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до договору, у зв»язку з чим станом на 31.12.2014 року у неї виникла заборгованість за укладеним кредитним договором в загальній сумі 24 317,61 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 14 643,24 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7 390,20 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 650 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 1 134,17 грн. Просить стягнути з відповідачки вказу суму заборгованості, а також судовий збір сплачений ним при зверненні до суду з позовом в сумі 243,60 грн. При розгляд справи представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Крім того, пояснила суду, що відповідачка безпідставно в своїх запереченнях посилається на ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо мораторію на нарахування пені та штрафів з 14 квітня 2014 року особам, які зареєстровані і постійно проживають чи пересилились в населених пунктах, визначених Кабінетом Міністрів України, яким визначено перелік таких населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Дійсно 30 жовтня 2014 року за № 1053 розпорядженням КМУ затверджено такий перелік, проте дію вказаного розпорядження призупинено розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року. Таким чином на даний час відсутній затверджений перелік населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Штрафні санкції відповідачці були нараховані при підготовці позовної заяви 31 грудня 2014 року, тобто вже після призупинення дії розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року №1053. Таким чином заперечення відповідачки є безпідставними. При розгляді справи судом уточнено прізвище відповідачки, яка після укладення шлюбу 10 липня 2007 року змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що з квітня 2014 року в регіоні, де вона проживає розпочалися військові дії і масові порушення громадського порядку, що стало головною причиною припинення виконання нею своїх зобов»язань за кредитним договором. Вона направила позивачеві лист, в якому просила про відстрочку платежів за кредитним договором, не нараховувати їй штрафні санкції і комісії, однак її лист залишився позивачем без розгляду. Вказує на те, що вона постійно зареєстрована і проживає в [INFO]. Населений пункт, в якому вона проживає є територією, де проводиться антитерористична операція. Про це свідчить відповідь СБУ штабу антитерористичного центру від 25 травня 2015 року № 33/5318, згідно якої на її звернення повідомлено, що відповідно до ст.12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом керівника АТЦ при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» територія Донецької області (у тому числі місто Маріуполь) з 07 квітня 2014 року визначена районом проведення антитерористичної операції. Проведення АТО триває і рішення про її припинення не прийнято. Посилалася на ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої банкам забороняється нарахування пені та штрафів з 14 квітня 2014 року особам, які зареєстровані і постійно проживають чи пересилились в населених пунктах, визначених Кабінетом Міністрів України, яким визначено перелік таких населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Вважає, що банк не мав права нараховувати їй пеню і штрафи. Тому просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-13). З 17 липня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] 10 липня 2007 року уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 140. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до умов укладеного кредитного договору, зокрема п.6.5 відповідачка зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитом в порядку та строки, згідно графіку погашення кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Разом з цим, як встановлено при розгляді справи відповідачка [PERSON] в порушення умов укладеного кредитного договору, несвоєчасно сплачує грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до договору. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 31.12.2014 року у відповідачки виникла заборгованість за кредитом в сумі 24 317,61 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 14 643,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7 390,20 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 650 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1 134,17 грн. (а.с.4-6). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідачка [PERSON] свої зобов»язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед банком за кредитом та процентами, тому вона підлягає стягненню з неї на користь банку, зокрема: заборгованість за кредитом 14 643,24 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -7 390,20 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 650 грн. Разом з цим суд вважає, що заслуховують на увагу доводи відповідачки [PERSON] про незаконне нарахування банком їй штрафів з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] зареєстрована і проживає з 9 липня 2007 року [ADDRESS] (а.с.14). Преамбулою Закону України № 1669-УІІ від 02.09.2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон) встановлено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Статтею 1 цього Закону визначено такі терміни: - період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. -територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Згідно ст.2 Закону, введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями, на час проведення антитерористичної операції. Забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Територія міста Маріуполя Донецької області визначена, згідно переліку населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України порядку від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р, де проводилася антитерористична операція, як зона АТО. Разом з цим, Кабінетом Міністрів України 05 листопада 2014 року за № 1079-р винесено розпорядження «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053». Однак постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року за N 826/18327/14 року по справі за адміністративним позовом ТОВ "Тар Альянс" до Кабінету Міністрів України про визнання нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 20140 року N 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. N 1053", розпорядження від 05 листопада 2014 р. № 1079-р., визнано нечинним. Вказана постанова згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року набрала законної сили. Враховуючи викладене, зокрема і той факт, що відповідачка [PERSON] зареєстрована та постійно проживає у період з 14 квітня 2014 року в населеному пункті місті Маріуполі Донецької області, визначеному у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася і проводиться антитерористична операція, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача штрафів в сумі: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина) та 1 134,17 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Прийшовши до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 226 грн.83 коп. На підставі ст.ст. 525,526,530,610, 1050,1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.1,2 Закону України № 1669-УІІ від 02.09.2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції",

Outcome: partial