Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Братського району Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В своєму позові позивач зазначає, що 27 квітня 2001 року універсальною товарною біржею "РіКо-АЛЬЯНС" було зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і земельною ділянкою № 8, розташований по вул. Чернишевського в смт. Братське Братського району Миколаївської області, що був укладений між [PERSON], [INFO], та [PERSON], договір в цей же день в журналі реєстрації біржових угод за № 3-53. Між сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода була виконана. На виконання угоди [PERSON] передав [PERSON] обумовлену ними суму вартості будинку та вселився до будинку. За умовами правочину, згідно п. 9 вищезазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а тому в подальшому договір нотаріально посвідчений не був. В даний час виникло питання щодо оформлення субсидії на комунальні послуги і позивач дізнався, що вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на житловий будинок, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, посвідчити договір в нотаріальній конторі [PERSON] не має можливості, оскільки як йому відомо після продажу будинку [PERSON], [INFO], переїхав жита разом зі своєю сім'єю до іншої місцевості та зі слів знайомих, на даний час, помер, тому вжити заходи досудового врегулювання спору неможливо. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2018 року до участі у справі у якості співвідповідача було залучено [PERSON]. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Братського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відстуності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. 27 квітня 2001 року універсальною товарною біржею "РіКо-АЛЬЯНС" було зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і земельною ділянкою № 8, розташований по вул. Чернишевського в смт. Братське Братського району Миколаївської області, що був укладений між [PERSON] та [PERSON], договір в цей же день в журналі реєстрації біржових угод за № 3-53 (а.с. 5). Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив оговорену суму 3000 грн. за купівлю вказаного майна, а відповідач віддав всі документи на будинок та ключі від нього. Право власності на вказаний житловий будинок [PERSON] зареєстрував в КП "Возенесенському МБТІ", реєстровий номер 1994, відповідно до реєстраційного напису від 17 травня 2001 року (а.с. 6). 31 грудня 2001 року [PERSON] помер (а.с. 17). Після його смерті була заведена спадкова № 449 (2004) Радомишльської державною нотаріальною конторою Житомирської області, спадкоємцем після смерті останнього є його дружина - [PERSON] (а.с. 30-38). При оформлені субсидії позивач дізнався, що вказаний договір не оформлений нотаріально та не являється документом, який засвідчує право власності на житловий будинок. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу будинку було укладено 27.04.2001 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобовязання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-53 від 27.04.2001 року, укладеним на товарній біржі "Ріко-Альянс"; технічним паспортом на будинок, реєстраційним написом, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved