Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої малолітньою дитиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 24.04.2016 року приблизно о 17 годині 40 хвилин біля будинку [ADDRESS] неповнолітні діти, катаючись на велосипедах, не впорались з керуванням та допустили падіння на автомобіль [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. В наслідок таких дій в його автомобілі було пошкоджено лакофарбове покриття з деформацією корпусу правого переднього крила, правого переднього і правого заднього дверей. Як потім він з'ясував, що дане пошкодження транспортного засобу скоїла малолітня [PERSON], [INFO], батьками якої є відповідачі по справі. 30.08.2016 року оцінювачем Горобцем Ю.М. було складено звіт №5194 про визначення вартості матеріального збитку власнику колісного транспортного засобу „Мазда-3", який становив 13 141 грн. 50 коп. Оскільки відповідачі категорично відмовились відшкодовувати матеріальну шкоду, тому він просить стягнути її у судовому порядку, разом з 1000 грн. вартості складання звіту та 1000 грн. моральної шкоди, яка полягає у нахабній та протиправній поведінці відповідачів, які, заперечуючи дії своєї доньки, висловили чимало образ на його адресу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що 24.04.2016 року приблизно о 17 годині 40 хвилин його діти дійсно катались на велосипедах, але ніхто з них не завдавав шкоди автомобілю позивача, однак останній, оглянувши свій автомобіль, під психологічним примусом намагався змусити дітей зізнатись у тому, чого вони не робили. Крім того, [PERSON] не надав належних та допустимих доказів того, що саме діти або дитина відповідачів скоїла дане пошкодження, а його позовна заява побудована на припущеннях. Вказані позивачем події підпадають під ознаки ст.124 КУпАП або ч.2, ст.127 КУпАП, однак на будь-кого із членів сім'ї відповідача такий адміністративний протокол не складався. Як не складався протокол на відповідачів і по ст.184 КУпАП. Також огляд автомобіля відбувся через чотири місяці після вказаної події, тому, враховуючи тривалість експлуатації автомобіля, вартість матеріальної шкоди може бути сукупність багатьох подій, а сам протокол огляду транспортного засобу відповідачами не підписувався. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але у направленій заяві від 13.12.2017 року до суду позов не визнала, просила розглянути справу у її відсутність (а.с.131). 3-тя особа: Національне антикорупційне бюро України в судове засідання не з'явилось, але у направленому клопотанні до суду просило розглянути справу у відсутність свого представника (а.с.61-62). Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз'яснює п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами та доповненнями - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. За приписами ч.2, ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як регламентує п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №4 від 1.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як встановлено у судовому засіданні, 24.04.2016 року приблизно о 17 годині 40 хвилин на майданчику біля будинку [ADDRESS] малолітня [PERSON], [INFO], катаючись на велосипеді, не впоралась з керуванням та допустила падіння на автомобіль [NUMBER], який належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 16.07.2016 року (а.с.7). Ствердження відповідача [PERSON] про те, що на момент події 24.04.2016 року позивач ще не був власником даного автомобіля, а його реєстрація права власності відбулась тільки 16.07.2016 року, суд не може покласти в основу рішення, оскільки після встановлення газо-балонного обладнання первинне свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] підлягало здачі, а вказаний транспортний засіб підлягав перереєстрації на підставі п.37 „Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 з отриманням нового свідоцтва про реєстрацію. [PERSON], [INFO] є донькою відповідачів [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі і не доказуються в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Допитані у судовому засіданні в якості свідків позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] пояснили, що 24.04.2016 року близько 17-30 годин вони знаходились дома і через вікно своєї квартири побачили, як дівчина, їдучі на велосипеді, впала на їх машину, пошкодивши останню. Після побаченого вони швидко вийшли на вулицю, і встановили, що цією дівчинкою виявилась [PERSON], яка пояснила, що пошкодила автомобіль ненавмисно. Свідок [PERSON] пояснив в суді, що 24.04.2016 року він домовлявся з [PERSON] поїхати автомобілем позивача на авторинок, а у вечері він йому повідомив, що діти пошкодили йому машину. На підставі звернення позивача до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві від 24.04.2016 року було здійснено перевірку і в результаті розгляду матеріалів було підготовлено висновок від 5.05.2016 року, який був підписаний начальником Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві Чернишевим С.В., в якому було встановлено, що 24.04.2016 року приблизно о 17 годині 40 хвилин на майданчику біля будинку [ADDRESS] малолітня [PERSON], [INFO], катаючись на велосипеді, внаслідок власної необережності пошкодила автомобіль [NUMBER], а саме: лако-фарбову поверхню правого переднього крила, правих передніх і задніх дверей. Як вбачається зі змісту висновку, того ж дня була прийнята заява у [PERSON] та відібрані пояснення у всіх учасників події (а.с.39). На момент розгляду справи даний висновок є не скасованим і не зміненим і його зміст ґрунтується на поясненнях саме всіх учасників події 24.04.2016 року. В заперечення позову відповідач надав копію постанови про закриття кримінального провадження №12016100020010814 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1, ст.125 КК України, винесену 26.05.2017 року слідчим Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві Крутась\~Д.О. (а.с.83-85), зі змісту якої вбачається, що в ході перевірки за заявою [PERSON] не зібрано жодних доказів, що саме діти [PERSON] вчинили пошкодженняавтомобіля [NUMBER] (а.с.84). Суд не може покласти в основу рішення такий висновок постанови, оскільки слідчий здійснював досудове розслідування в межах заяви [PERSON] про те, що невстановлена особа нанесла їй тілесні ушкодження, при цьому вказує у постанові, що в матеріалах справи знаходиться заява [PERSON], хоча позивач заяву до поліції подавав тільки один раз і вона була розглянута з винесенням висновку, описаного вище, за 5 місяців до відкриття даного кримінального провадження. Тобто, суд робить висновок, що слідчий Крутась Д.О. вийшов за межі досудового розслідування по заяві [PERSON], приєднав без будь-яких законних підстав до матеріалів кримінального провадження заяву [PERSON] і зробив висновок щодо відсутності дій [PERSON], пов'язаних з пошкодженням майна позивача. Таким чином, вказаний слідчий незаконно здійснив вдруге перевірку по заяві [PERSON] при наявності нескасованого висновку від 5.05.2016 року, і виніс протилежний висновок щодо тієї ж самої події, що не передбачено законом. За таких обставин суд вважає, що вказана постанова є неналежним та недопустимим доказом. Крім того, суд витребував з Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві копію матеріалів кримінального провадження №12016100020010814 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1, ст.125 КК України за заявою [PERSON] (а.с.150-159). Однак надіслана постанова про закриття кримінального провадження від 26.05.20017 року, також винесена слідчим Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві Крутась Д.О. (а.с.158-159), не збігається з аналогічною постановою, наданою відповідачем [PERSON] у судовому засіданні, ні по своєму змісту, ні по її обсягу. Також матеріали вказаного кримінального провадження містять висновок Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві, затверджений його начальником від 17.05.2016 року по заяві [PERSON], з якого вбачається, що з приводу обставин 24.04.2016 року вже проводилась перевірка, після належного опрацювання матеріали списано до справи Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві, попередній номер реєстрації ЄО №29319 (а.с.152-153). Оцінюючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що обставини пошкодження автомобіля позивача малолітньою донькою відповідачів 24.04.2016 року повністю знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і не викликають сумніву. За змістом ч.1, ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. 30.08.2016 року оцінювачем Горобцем Ю.М. було складено звіт №5194 про визначення вартості матеріального збитку власнику колісного транспортного засобу „Мазда-3", який становив 13 141 грн. 50 коп. (а.с.9-19). Як вбачається зі змісту протоколу огляду транспортного засобу від 29.08.2016 року (а.с.20-21) об'єктом огляду був автомобіль позивача і пошкодженими встановлено саме ті частини, про які говорив позивач і не заперечував відповідач: праве переднє крило, праві передні і праві задні двері, при цьому відповідач [PERSON] був присутнім на огляді, однак від підпису відмовився (а.с.21). Таким чином, відповідачі ніяким чином не спростовали висновки звіту ні щодо процедури нарахування, ні щодо його розміру. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки обставини пошкодження автомобіля позивача малолітньою донькою відповідачів знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликають сумніву, а саме неправомірні дії дитини призвели до пошкодження вказаного автомобілю, при цьому вини позивача в цьому не було доведено суду, тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди встановленої вище слід задовольнити, а з відповідачів солідарно на користь позивача необхідно стягнути 13 141 грн. 50 коп. матеріальної шкоди. Крім того, в такому ж порядку необхідно стягнути і 1000 грн. вартості складання звіту №5194 про визначення вартості матеріального збитку. У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження у розумінні вимог ст.76-80 ЦПК України обставини нанесення відповідачами позивачу моральної шкоди в розмірі 1000 грн., тому в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити. За правилами ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольнив позов в частині стягнення матеріальної шкоди, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 551 грн. 21 коп. судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду, а в задоволенні стягнення решти розміру судового збору необхідно відмовити.

Outcome: partial