Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що спадкодавці на підставі даних технічного архіву Стрийського МБТІ належав житловий будинок на [ADDRESS] разом із приналежними до нього господарським будівлями і спорудами, а також відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю належала земельна ділянка загальною площею 0,5302 га, з яких земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,2802 га для ведення особистого підсобного господарства на території Любшанської сільської ради. На випадок смерті бабуся заповіту не залишила, а тому її батько [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом вступивши в управління спадковим майном, фактично прийняв спадщину, однак у встановленому порядку своїх прав не оформив. Батько помер [INFO], не залишивши заповіту щодо розпорядження належним йому майном, а тому позивачка, як його дочка, є спадкоємцем першої черги за законом. При її зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадкове майно було відмовлено в зв"язку з тим, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. У судове засідання представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Любшанської сільської ради - сільський голова в поданій до суду заяві просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради, позов визнав. У зв"язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши документи, наявні у справі, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно довідки, яка видана КП ЛОР "Стрийське МБТІ" від 31.07.2015 року №1607, житловий будинок та господарські будівлі і споруди у [ADDRESS] побудовані у 1987 році та належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке видано 07.08.1996 року(а.с.18), а також їй належали відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER], який видано Любшанською сільською радою 27.04.1998 року земельні ділянки загальною площею 0,5302 га, з яких земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,2802 га для ведення особистого підсобного господарства на території с.Антонівка Жидачівського району Львівської області Любшанської сільської ради.(а.с.17). Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17.02.2015 року, яке видано повторно відділом РАЦС РС Жидачівського РУЮ у Львівській області, стверджено, що [PERSON] померла [INFO] у с.Антонівка Жидачівського району Львівської області(а.с.9). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України (1963р.), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до вказаних правовідносин слід застосувати відповідні правові приписи ЦК України( в ред.1963р.) . Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963р.) спадкування здійснюється за законом або за заповітом. На випадок смерті [PERSON], як спадкодавець, заповіту не залишила, що стверджується довідкою Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку і [PERSON], як син, що стверджується Витягом із Державного реєстру актів цивільного стану(а.с.12), та спадкоємець першої черги за законом (ст.534 ЦК України (в ред.1963р.), вступив в управління спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК України (в ред.1963р.), що стверджується також довідкою довідкою Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області (а.с.11), тобто вважається таким, що прийняв спадщину, однак спадкових прав у встановленому законом порядку не оформив та не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, хоч став фактичним власником житлового будинку із господарськими спорудами і прибудовами та земельних ділянок. Також у судовому засіданні встановлено, що [INFO] у м.Бориславі Львівської області помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.13). За таких обставин, суд дійшов висновку, що до правовідносин, пов"язаних із спадкуванням, слід застосувати правові приписи ЦК України( в ред.2003р.). Відповідно до положень ст.1217,1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи. Відповідно до ст.ст.1268,1269 ЦК України для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не проживав постійно із спадкодавцем, але подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Заповіту та випадок смерті [PERSON] не залишив, що стверджується Витягом зі Спадкового реєстру (а.с14). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, які він після смерті матері успадкував, однак своїх спадкових прав належним чином не оформив. Позивач [PERSON], як дочка спадкодавця [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про її народження та шлюб(а.с.6,7), є спадкоємцем першої черги за законом (ст.ст.1222,1223,1261 ЦК України). Постійно проживаючи із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується відміткою у її паспорті гр.України(а.с.5), відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, однак при зверненні до нотаріуса 11.01.2016 року отримала відмову у зв"язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивачка вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини, проте не могла оформити своє право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже за таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved