Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування уточненого позову посилався на те, що 01 грудня 2012 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, [PERSON], відїжджаючи на автомобілі [NUMBER], який належить [PERSON], від буд. № 5, що знаходиться по пр. Гвардійському в м. Сєвєродонецьку, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить йому. Внаслідок вказаного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 30 січня 2013 року постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У звязку з вказаною ДТП у нього виникла необхідність у зверненні до лікаря, в ДАІ, з цим позовом до суду тощо, для отримання необхідних документів. В результаті протиправних дій [PERSON] було отримано суттєві психологічні травми, бо страждання та відповідно переживання за стан здоровя, витрачання багато часу на його відновлення дуже болісно давали про себе знати. До теперішнього часу внаслідок психоемоційної травми виникло та не зникає погане ставлення до поїздок, побоювання сідати у будь-який транспортний засіб. Спричинена моральна шкода також виражається у фізичному болю та у душевних стражданнях. Оскільки ДТП сталася напередодні свят, він вимушений був проводити свята, лежачи в ліжку і приймати лікарські препарати, що підтверджується копіями товарних чеків на загальну суму 539.87 грн., які збереглися та він також вимушений вимагати відшкодування шкоди, заподіяної іншим ушкодженням здоровя. З 19.07.2010р. до 23.07.2010р. позивач перебував на лікуванні в м. Донецьку у звязку з підвищеною чутливістю до нервового напругу, що підтверджується відповідною випискою з історії хвороби № 8462, а ДТП, скоєна з вини [PERSON], вимусила його знову звертатися до лікарів і він дуже гостро відчував ці переживання, побоювався, аби не було рецидиву хвороби, що робило його життя ще більш депресивним, стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на його користь матеріальну шкоду, спричинену його здоров'ю в розмірі 539,87грн., стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду, як різницю між сумою відшкодуван ня, визначеною судом, і сумою, яка має бути відшкодована страховиком, згідно з п.22.3 ст.22 Закону України від 01.07.2004р. №1961 - IV, тобто в розмірі 20000,00грн., стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», на його користь моральну шкоду, передбачену пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, в розмірі ліміту відповідальності страховика, не більше, ніж 5 відсотків ліміту, визначеного в пункті 9.3 статті 9 цього Закону України від 01.07.2004р. № 1961-IV, тобто в розмірі 5000.00грн., стягнути з [PERSON] на його користь франшизу в розмірі 500 грн., стягнути солідарно з відповідачів на його користь усі понесені ним судові витрати, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в тому числі за надання правової допомоги у розмірі 4000,00грн., за проведення судово-психологічної експертизи № 9609 від 29.11.2013р. в розмірі 7360,00грн., а також усі інші судові витрати, які він поніс у цій цивільній справі. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали обставини, викладені в позовній заяві на підтвердження вимог, просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний» [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача не визнала та пояснила, що 17.05.2012 року полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3116758 у ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний2 була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], [PERSON]. 04.03.2013 року співвласник автомобіля позивача [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК АСКО ДС» з заявою про виплату страхового відшкодування. Страховим актом № 1049/12 ГО від 22.03.2013р. зазначена ДТП була визнана страховим випадком та прийняте рішення про виплату страхового відшкодування. 18.03.2013р. між ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний" та співвласником автомобіля позивача [PERSON] була укладена угода, відповідно до якої сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи визначається на підстави домовленості сторін та складає 1500грн. Платіжним дорученням № 374 від 25.03.2013р. зазначена сума була перерахована на рахунок заявника. Що стосується витрат на лікування, то відповідно до ст. 24 Закону України від 01.07.2004р. №1961 - IV у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Страхова компанія не може відшкодувати моральну шкоду, яка, на думку позивача, була спричинена йому пошкодженням транспортного засобу, пригніченим настроєм, неможливістю брати участь у розважальних заходах, погіршенням стосунками з оточуючими його людьми, оскільки у результаті ДТП здоровю позивача не було заподіяно шкоди. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, у їх задоволенні просили відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знайома з позивачем [PERSON] протягом 15 років. У грудні минулого року зустріла позивача засмученим, він розповів, що машина, якорю він керував на підставі довіреності, розбита. Після цього позивач став більш мовчазним, засмученим. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, він знайомий з позивачем більш ніж 10 років, проживає з ним в одному будинку. Після ДТП за участю машини позивача останній став більш замкнений, засмучений. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її цивільним чоловіком. Після ДТП за участі її машини позивач став більш імпульсивний, замкнений, почав погано спати ніччю, менше спілкується з нею та донькою, почав скаржитися на стан здоровя та головний біль, приймати ліки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач є цивільним чоловіком його племінниці. Він був присутнім на місці ДТП за участю автомобіля позивача, відповідач [PERSON] кричав, розмахував руками, погрожував позивачу. Після вказаного ДТП позивач почав хвилюватися, у нього почався головний біль, він постійно згадує про свою пошкоджену машину. Вислухавши позивача, його представника, відповідача, представників відповідачів, третю особу та свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини на відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1, 3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні було встановлено, що 01 грудня 2012 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, [PERSON] на автомобілі [NUMBER], який належить [PERSON], біля будинку № 5, що знаходиться по пр. Гвардійському в м. Сєвєродонецьку, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Fiat Regata», д/н 42312АМ, під керуванням позивача [PERSON] Внаслідок вказаного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На підставі викладених фактів, 30 січня 2013 року постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 17.05.2012 р. полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3116758 у ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний» була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], [PERSON]. 04.03.2013р. власник автомобіля «Fiat Regata», д/н 42312АМ, [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний» з заявою про виплату страхового відшкодування. Страховим актом № 1049/12 ГО від 22.03.2013р. ДТП, яка відбулася 01.12.2012 року за участю автомобіля «Fiat Regata», д/н 42312АМ, та автомобіля [NUMBER], була визнана страховим випадком та прийняте рішення про виплату страхового відшкодування. 18.03.2013 року між ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний» та власником автомобіля «Fiat Regata», д/н 42312АМ, [PERSON] була укладена угода, відповідно до якої сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи визначається на підстави домовленості сторін та складає 1500 грн. Платіжним дорученням № 374 від 25.03.2013р. зазначена сума була перерахована на рахунок заявника. Вказані обставини визнаються особами, які беруть участь у справі та підтверджуються матеріалами справи, а саме копією поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3116758, копією заяви [PERSON] про виплату по договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.03.2013 року, копією страхового акту № 1049/12 ГО від 22.03.2013 року, копією угоди від 18.03.2013 року, укладеною між [PERSON] та ПрАТ 2Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний», копією платіжного доручення № 374 від 25.03.2013 року. Позивач стверджує, що в результаті ДТП, яка відбулася 01.12.2012 року, йому внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] була завдана моральна шкода. Згідно копії висновку судово-психологічної експертизи № 9609, проведеної на виконання ухвали суду від 03.07.2013 року, у [PERSON] є зміни у емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню, його як особистості, і виникли внаслідок впливу певних обставин (внаслідок ДТП 01.12.2012 р.), а саме: уражені провідні потреби у спокої, комфорті, повазі, співчутті, підтримці, відчутті гідності, потреба у відчутті соціальної та правової захищеності. Ситуація, що досліджується у справі, є психотравмуючою для [PERSON]. [PERSON] були заподіяні моральні страждання (моральна шкода) внаслідок подій ДТП 01.12.2012 року. За умови, якщо судом буде встановлено, що ступінь вини відповідача повязаний з простою необережністю, можливий розмір (грошовий еквівалент) компенсації моральної шкоди, заподіяній позивачу, складе 3441,00 грн. (або еквівалент 3 мінімальних заробітних плат). Виходячи із змісту постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд робить висновок про те, що вказане правопорушення було скоєно відповідачем з необережності, при цьому у вказаній постанові судом не зроблено висновків про наявність в діях [PERSON] ознак грубої необережності, прямого чи непрямого умислу. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачу внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яка спричинена йому відповідачем [PERSON], а тому, враховуючи розяснення, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму ВС України № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, вимоги ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідачів моральної шкоди у розмірі 25000 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 3441 грн. (еквівалент трьох мінімальних заробітних плат станом на час проведення судово-психологічної експертизи по справі), які підлягають стягненню з відповідача [PERSON], оскільки за загальними правилами відшкодування моральної шкоди, вона відшкодовується особою, яка її завдала. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з співвідповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь позивача моральної шкоди, передбаченої пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, в розмірі ліміту відповідальності страховика, не більше, ніж 5 відсотків ліміту, визначеного в пункті 9.3 статті 9 цього Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV, тобто в розмірі 5000,00грн. та щодо стягнення зі співвідповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь позивача матеріальної шкоди, спричиненої його здоровю в розмірі 539,87 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно із ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Згідно із п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. Із змісту ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. На підставі аналізу змісту вищевказаних норм Закону суд приходить до висновку про те, що страховик відшкодовує лише моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. При цьому необхідність здійснення витрат з метою лікування такого ушкодження здоровя чи каліцтва мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя. Позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження наявності у нього каліцтва або іншого ушкодження здоровя, яке було завдано йому внаслідок ДТП, яке відбулося 01.12.2012 року за участю транспортного засобу під його керуванням. Копія виписки з історії хвороби № 8462, яка була надана позивачем, стосується знаходження його на лікуванні у період з 19.07.2010 року по 23.07.2010 року, тобто до його участі в ДТП, яке відбулося 01.12.2012 року. Копії товарних чеків на придбання позивачем ліків від 06.12.2012 року, від 24.01.2013 року, від 25.02.2013 року та від 14.04.2013 року не є належним доказом витрат на лікування ушкодження здоровя, завданого внаслідок ДТП 01.12.2012 року, адже необхідність їх здійснення не підтверджена відповідним закладом охорони здоровя. У звязку з викладеним, суд вважає необґрунтованими та такими, у задоволенні яких належить відмовити, вимоги позивача щодо стягнення з співвідповідача [PERSON] акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" на користь позивача моральної шкоди, передбаченої пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, в розмірі ліміту відповідальності страховика, не більше, ніж 5 відсотків ліміту, ви значеного в пункті 9.3 статті 9 цього Закону України від 01.07.2004р. № 1961-IV, тобто в розмірі 5000,00грн. та стягнення з співвідповідача [PERSON] акціонерного товариства "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на користь позивача матеріальної шкоди, спричиненої його здоровю в розмірі 539,87грн. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача франшизи в розмірі 500 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоровю потерпілих, не застосовується. Згідно із п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. На підставі аналізу вказаних норм Закону суд робить висновок про те, що сума франшизи може бути відшкодована лише в порядку відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого внаслідок ДТП. З копії страхового акту № 1049/12 ГО від 22.03.2013 року та копії угоди від 18.03.2013 року, укладеною між [PERSON] та ПрАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Півничний" вбачається, що потерпілою особою, майну якої було заподіяно шкоду внаслідок ДТП, яке відбулося 01.12.2012 року, є [PERSON]. Таким чином, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача франшизи в розмірі 500 грн., у звязку з тим, що позивач не є потерпілою особою, майну якої було заподіяно шкоду внаслідок ДТП, яке відбулося 01.12.2012 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд зазначає, що позивачем по справі понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. (квитанція № 7 та № 9 від 08.05.2013 року), та на оплату за проведення судової експертизи в сумі 7360,00 грн. (рахунок № 2005 від 12.07.2013 року), а також витрати на надання правової допомоги у розмірі 4000 грн. Однак суд зазначає, що згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. При цьому, необхідною умовою допуску особи, яка надає правову допомогу для участі у справі, є волевиявлення особи, яка бере участь у справі та прийнята з цього питання ухвала суду. Під час судового засідання по вказаній справі позивачем або його представником не було надано до суду розрахунку, з якого було б видно, з яких саме послуг, робіт складається вказана сума витрат на правову допомогу, у звязку з чим вимога щодо відшкодування витрат на правову допомогу є необґрунтованою. Щодо інших судових витрат, які складаються з судового збору та оплати за проведення судової експертизи, до дані витрати, на думку суду, підлягають частковому стягненню пропорційно розміру усіх вимог позивача та задоволеної частини вимог судом згідно ст. 88 ЦПК України у розмірі 1076,27 грн., які також підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, щодо якого встановлено судом обовязок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

Outcome: partial