Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що працюючи на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг: в електрокущовому цеху з 12.08.2013 по 23.06.2014 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування дільниці з ремонту металургійного устаткування коксохімічного виробництва; в цеху з ремонту енергетичного устаткування з 01.01.2011 по 12.08.2013 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування; в цеху з ремонту енергетичного устаткування №1 з 29.04.2002 по 01.01.2011 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування, дільниці №10 з ремонту електроустаткування коксохімічного виробництва; в енергетичному цеху коксохімічного виробництва з 24.06.1997 по 13.10.1998 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування коксовім виробництва; в цеху вловлювання №2 Криворізького коксохімзаводу з 15.04.1992 по 07.06.1993 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування За весь час роботи працював у складі бригади та здійснював: ремонт, демонтаж, монтаж енергоустаткування по місцю його встановлення в діючих цехах коксохімічного виробництва (коксовий цех №№1,; цех сірко очистки, цех вловлювання, вуглепідготовчий цех та ін.). Підпадав під дію токсичних речовин та пилу, показники яких перевищували нормативні значення через недосконалість робочих місць. Загальний стаж роботи на підприємстві за професією, в умовах впливу шкідливих факторів, складає 14 років 7 місяців,що підтверджується відомостями внесеними до трудової книжки виданої на імя Позивача та Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання». При цьому, Позивач, в зазначений період часу, піддавався шкідливому впливу наступних виробничих факторів: -водню ціанід 0,7 мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3 -фенол 1,6 мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3 -сірчаний ангідрид 19,5 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3 -сірководень 33,3 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3 -нафталін 26,13 мг/м3 при ГДК 20 мг/м3 -бензол 27,1 мг/м3 при ГДК 15,0 мг/м3 -вуглецю оксид 45,4 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3 -азоту оксид 11,1 мг/м3 при ГДК 5,0 мг/м3 -пил з вмістом SiO2 до 2% - 15,7 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3, згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общее санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» -пил з вмістом SiO2від 2% до 10% - 21,9 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общее санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» Важкість та напруженість праці Позивача, відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, відноситься до 3 класу 3 ступеня. Внаслідок тяжкої праці, підпадаючи під дію токсичних речовин та пилу, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічне професійне захворювання: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсикоз-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеня. Вищезазначені факти підтверджується Актом Форми П-4 «Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання». У звязку із заподіянням шкоди, Позивач вперше 18.07.2017 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень, що підтверджується довідкою МСЕК виданою на імя Позивача. 19.07.2018 року, Позивач, повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень, що підтверджується довідкою МСЕК виданою на імя Позивача. Таким чином,Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв'язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування, позбавляє Позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, Позивач, в наслідок отриманого хронічного професійного захворювання, що супроводжується значною втратою працездатності в молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги, своїй родині, а саме дружині та двом синам, які мають потребу в ньому як чоловіка, батька і годувальника родини. У звязку з чим, просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоровя у розмірі 117845,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник позивача [PERSON] [PERSON] просив суду позов задовольнити у повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача Тер-Товмасян Ю.Г. в судовому засідання позов не визнала та зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те що, відповідно до ч. 1 - 4 ст. 153, ст. 158 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничий приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Відповідно до п. З Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 р. №248., робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів (3 клас) дозволена тільки за умови застосування засобів колективного та індивідуального захисту і скороченим часу дії шкідливих виробничих факторів (захист часом). В даному конкретному випадку, при укладенні трудового договору між Сторонами, відповідно до ст. 29 КЗпП України, Позивачу було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоровя, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Тож Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. В свою чергу, Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Більше того, на ПАТ «АМКР» відповідне до вимог законодавства постійно застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровленню умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду з охорони праці. У звязку з чим, просила суд, відмовити у задоволенні позову. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці БТ-II № 3711939 на імя [PERSON], останній працював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з в електрокущовому цеху з 12.08.2013 по 23.06.2014 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування дільниці з ремонту металургійного устаткування коксохімічного виробництва; в цеху з ремонту енергетичного устаткування з 01.01.2011 по 12.08.2013 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування; в цеху з ремонту енергетичного устаткування №1 з 29.04.2002 по 01.01.2011 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування, дільниці №10 з ремонту електроустаткування коксохімічного виробництва; в енергетичному цеху коксохімічного виробництва з 24.06.1997 по 13.10.1998 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування коксохімвиробництва; в цеху вловлювання №2 Криворізького коксохімзаводу з 15.04.1992 по 07.06.1993 електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування (а.с. 18-29). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу державної установи «Український НДІ промислової медицини» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 06 квітня 2017 року № 435 [PERSON] було встановлене професійне захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсикоз-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеня. (а.с.34-35) Згідно Акту № 5 форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 27.04.2017 року вбачається, що позивач працюючи електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування, дільниці з ремонту металургійного устаткування коксохімічного виробництва електрокущевого цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підпадав під дію водню ціаніду, фенолу, кислоти сірчаної, аміаку, сірчаного ангідриду, сірководеню, нафталіну, бензолу, вуглицю оксиду, азоту оксиду, пилу, показники яких перевищували норматив значення через недосконалість робочих місць. Згідно пункту 17 вказаного Акту вбачається, що причини виникнення професійного захворювання, є водню ціанід, фенол, кислота сірчана, аміак, сірчаний ангідрид, сірководень, нафталін, бензолу, вуглицю оксид, азот оксид, пил: -водню ціанід 0,7 мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3 -фенол 1,6 мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3 -сірчаний ангідрид 19,5 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3 -сірководень 33,3 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3 -нафталін 26,13 мг/м3 при ГДК 20 мг/м3 -бензол 27,1 мг/м3 при ГДК 15,0 мг/м3 -вуглецю оксид 45,4 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3 -азоту оксид 11,1 мг/м3 при ГДК 5,0 мг/м3 -пил з вмістом SiO2 до 2% - 15,7 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3, згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общее санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» -пил з вмістом SiO2від 2% до 10% - 21,9 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, згідно з вимогами ГОСТ 12.1.005-88 «Общее санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны» Важкість та напруженість праці Позивача, відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, відноситься до 3 класу 3 ступеня. Відповідно до п. 14 вказаного Акту встановлено, що внаслідок тяжкої праці, підпадаючи під дію токсичних речовин та пилу, з вини Відповідача, Позивачем отримано хронічне професійне захворювання: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (токсикоз-пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група «В». Легенева недостатність другого ступеня. (а.с. 13-17) Згідно з довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА від 18.07.2017 року № 046080, позивачу [PERSON] первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 20 %, з 10 липня 2017 року по 01 серпня 2018 року, дата перегляду 01.07.2018 року. (а.с. 10). Згідно довідки МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії 12ААА від 19.07.2018 року № 050395, позивачу [PERSON] повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 20 %, з 01 серпня 2018 року по 1 серпня 2020 року, дата перегляду 01.07.2020 року. (а.с. 11-12). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоровя, а саме: УКР НДІ ПРОММЕД у період з 03.10.2016 року по 17.10.2016 рік, з 29.03.2017 року по 10.04.2017 рік. (а.с. 30-33). Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач внаслідок професійного захворювання втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває біль та оніміння в кінцівках; побіління пальців на холоді; болі в суглобах; обмеження рухів в суглобах. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 20000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial