Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) зазначає, що 5 січня 2012 року з вини відповідача, який керував мотоциклом GEON номерний знак [NUMBER], відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль HYUNDAI номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Вина відповідача у скоєні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року. Відповідно до висновку експерта розмір завданих пошкодженням автомобіля збитків складає 5269,37 грн. Оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за заявою власника пошкодженого автомобіля [PERSON] МТСБУ здійснило йому виплату відшкодування в розмірі 5269,37 грн. Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 695,20 грн. Вказані суми МТСБУ на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в порядку регресу просить стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача Чишинська А.В. не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що у зв'язку з відшкодуванням МТСБУ потерпілому завданої шкоди відбувся перехід права вимоги від страхувальника до страховика (суброгація), а тому правовідносини між сторонами мають регулюватися ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування". Вважали, що позивач пропустив строк для звернення до суду з даним позовом, який обчислюється з моменту виникнення страхового випадку. Також вважали, що позивач не надав доказів понесення витрат на аварійного комісара. З огляду на наведене просили в задоволенні позову відмовити. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав: Судом встановлено, що 25 квітня 2012 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла GEON номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля марки HYUNDAI номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль HYUNDAI номерний знак [NUMBER] отримав пошкодження. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки HYUNDAI номерний знак [NUMBER] була застрахована згідно з полісом від 1 грудня 2011 року в ЗАТ "Страхова компанія "Інкомстрах". Відповідальність відповідача на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року встановлена вина [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу частини 4 статті 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення має преюдиційне значення для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з актом експертного автотоварознавчого дослідження № Еф-076/12 від 18.05.2012 року вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля HYUNDAI номерний знак [NUMBER],складає 5269,37 грн. 21 червня 2012 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до наказу № 2219 від 23.07.2012 року МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] з фонду захисту потерпілих в рахунок відшкодування шкоди 5269,37 грн. Згідно з платіжним дорученням № 3364 від 24 липня 2012 року МТСБУ перерахувало [PERSON] страхове відшкодування у вищезазначеному розмірі. Листом від 24.10.2012 року позивач звертався до відповідача з приводу компенсації ним вказаних витрат, однак відповідачем ці витрати в добровільному порядку не відшкодовані. Регулювання діяльності та здійснення регламентних виплат МТСБУ здійснюються відповідно до розділу IV Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 даного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи, що МТСБУ виконало покладений на нього законом обов'язок по відшкодуванню шкоди з відповідача як винної особи на користь МТСБУ підлягають стягненню в порядку регресу понесені витрати в розмірі 5269,37 грн. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника в частині необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", а також пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки зазначеними нормами законодавства передбачено перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто суброгація застосовується лише до майнового страхування на підставі договору, а судом встановлено, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було заподіяно шкоду, не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, та подання МТСБУ після сплати страхового відшкодування регресного позову до власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, прямо передбачено ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у від 01.03.2014 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Таким чином, у зв'язку зі сплатою відшкодування потерпілому МТСБУ набуло право зворотної вимоги в порядку регресу до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною шостою статті 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив потерпілому відшкодування шкоди 25 липня 2012 року, а з даним позовом звернувся до суду 24 липня 2015 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті. Отже строк позовної давності позивачем не пропущений. У той же час суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги МТСБУ в частині відшкодування витрат на аварійного комісара в розмірі 695,20 грн., оскільки відповідно до статті 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивач не навів правову підставу для стягнення з відповідача витрат на аварійного комісара, як і не надав суду доказів понесення ним таких витрат. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 215 грн. 20 коп. (243,60 грн. х 88,34%).

Outcome: partial