Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

11.02.2015 р. позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, посилаючись на те, що 28 червня 2014 року приблизно о 05 годині біля кафе "Старий парк", розташованого в парку 1-го Травня в м. Павлоград Дніпропетровської області, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, відповідач скоїв щодо позивача кримінальне правопорушення та спричинив механічні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я терміном більше трьох тижнів (21 дня) у вигляді перелому кісткової частини носової перетинки зі зміщенням уламків, ускладнений гематомою, абсцесом, двостороннім розладом носового дихання, за що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.122 КК України на один рік позбавлення волі. Витрати позивача на придбання медикаментів складають 1 603, 78 грн., витрати на додаткове харчування 1850 грн., які він просить стягнути із відповідача. Відповідач також завдав позивачу моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, які позивач зазнав в зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, яку позивач оцінює у розмірі 10 000грн., обґрунтовуючи її розмір тим, що зазнав фізичного болю, йому завдано тілесні ушкодження, порушено нормальний спосіб життя, тривалий час лікувався. Позивач подав заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Павлоградського міськрайонного суду від 17 жовтня 2014 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.122 КК України на один рік позбавлення волі (а.с.10-14). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 р. вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року щодо [PERSON] було змінено, виключено з вироку вказівки суду на такі обтяжуючі покарання обставини, як те, що [PERSON] раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення середньої тяжкості проти життя та здоров'я особи і не прийняв жодних заходів для примирення з потерпілим та відшкодування останньому заподіяної здоров'ю шкоди (а.с.3-6). Також вказаною ухвалою суду було пом'якшено призначене [PERSON] покарання за ч.1 ст.122 КК України до одного року обмеження волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання, призначеного за ч.1 ст.122 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на один рік. Згідно ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В ході розгляду кримінального провадження позивачем цивільний позов не заявлявся, тому матеріальна та моральна шкода позивачу не відшкодована. Вироком суду від 17 жовтня 2014 року було встановлено, що [PERSON] 28.06.2014 року, близько 05.00год. перебував біля приміщення кафе "Старий парк", що розташоване в Парку 1-го Травня в м.Павлограді Дніпропетровської області, де між ним та раніше не знайомим [PERSON] виникла словесна сварка. Під час зазначеної словесної сварки, на грунті особистих неприязних відносин, у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи вказаний злочинний намір [PERSON] у тому ж місці, в той же час умисно наніс [PERSON], який стояв біля лавочки, один удар рукою в область носу. Від зазначеного удару [PERSON] впав спиною на землю. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] умисно наніс лежачому на землі [PERSON] множинні удари ногою в область обличчя, волосяної частини голови, тіла. Вказаними злочинними діями [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] механічні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я терміном більше трьох тижнів (21 дня) у вигляді перелому кісткової частини носової перетинки зі зміщенням уламків, ускладнений гематомою, абсцесом, двостороннім розладом носового дихання. Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 325 від 31.07.2014 року потерпілому [PERSON] були спричинені механічні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я терміном більше трьох тижнів (21 дня) у вигляді перелому кісткової частини носової перетинки зі зміщенням уламків, ускладнений гематомою, абсцесом, двостороннім розладом носового дихання. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 р. було встановлено, що на момент апеляційного розгляду потерпілому [PERSON] обвинуваченим в добровільному порядку частково відшкодована заподіяна шкода в розмірі 1000 грн. Вирок Павлоградського міськрайонного суду від 17 жовтня 2014 року набрав законної сили, тому наявні підстави для відшкодування шкоди відповідно до ст.1166, 1167, 1195 ЦК України. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому зокрема додаткові витрати на придбання ліків. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачем надано копії квитанцій міської благодійної організації благодійний фонд "Здоров'я" про сплату благодійної допомоги на загальну суму 1250 грн. (а.с.7_), ліків на загальну суму 353, 78 грн. (а.с.7-8). При цьому у суду відсутні правові підстави для визнання коштів, сплачених позивачем до міської благодійної організації благодійний фонд "Здоров'я", матеріальною шкодою. Благодійні внески здійснюються відповідно до Закону України "Про благодійництво та благодійні організації", відповідно до якого благодійництво - добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація - недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом. Тобто такі пожертви не є обов'язковими, які б підлягали відшкодуванню. Так само оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому в частині відшкодування витрат на додаткове харчування позов задоволенню не підлягає. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, зважаючи на те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач зазнала фізичних та душевних страждань, значний час знаходилась на лікуванні у медичному закладі та амбулаторно, відчувала фізичний біль, що порушило її звичне життя, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 3000,00 грн. При цьому суд вважає, що сума коштів, в добровільному порядку частково відшкодована відповідачем позивачу в розмірі 1000 грн. (як вказано в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 р. та вбачається із квитанції від 11.12.2014 р, а.с.25) підлягає врахуванню як частково здійснена компенсація моральної шкоди, із остаточним стягненням із відповідача 2 000 грн. на користь позивача у відшкодування моральної шкоди. Таким чином, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову, шляхом часткового задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 353,78 грн. та стягнення моральної шкоди, спричиненої злочином, на користь позивача з відповідача у розмірі 2000 грн. Згідно п.6 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial