Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №22834 від 29.04.1999 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.03.2004 року та витягом про реєстрацію права власності. В належній їм на праві приватної власності квартирі зареєстровані громадяни: - [PERSON], особовий рахунок [NUMBER] - позивач, - [PERSON], [INFO] - син - відповідач, - [PERSON], [INFO] - син - позивач. Дана обставина підтверджується довідкою КП «ПСУБ» №1613 від 19.08.2012 року. Як вбачається з довідки КП «ПСУБ» №1613 від 19.08.2014 року про реєстрацію відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі з 25 вересня 2002 року по теперішній час. Відомо, що її син - відповідач по справі, десь проживає в Черкаській області, але ні вулиці, ні квартири або точної адреси не відомо, він сам не бажає з позивачами підтримувати стосунки. Сам відповідач ухиляється від спілкування з позивачами і про своє місцезнаходження не повідомляє. Дана обставина щодо відсутності [PERSON] та його особистих речей у квартирі з 2005 року підтверджується показами свідків - сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON], рідний син власниці з дня реєстрації проживав лише періодично, а з 2005 року постійно не проживає. В квартирі особисті речі відсутні, будь-яких інших речей, які належали [PERSON] та документів немає, зі слів власників сусідніх помешкань [PERSON] не бачили з 2005 року. Відповідач по справі не підтримує відносини з матір'ю та братом, не спілкується, не цікавиться їхнім життям, не допомагає у сплаті комунальних платежів. Вона - [PERSON] людина пенсійного віку, проживає на одну пенсію і платити за всіх зареєстрованих членів сім'ї не може. В підтвердження її непрацездатного стану надається посвідчення серії [NUMBER] від 30.03.2005 року про призначення пенсії за віком. Маючи можливість бачити сина вона ще в 2005 році просила його знятися з реєстрації в добровільному порядку, але той повідомив, що якщо їй це необхідно, то щоб сама все зробила в судовому порядку. Після того і до теперішнього часу вона навіть не знає, де він проживає, де працює і чим взагалі займається, він повністю ухилився від підтримання стосунків з нею. Термін, протягом якого відповідач відсутній за даною адресою, значно перевищує термін шість місяців, оскільки з часу його останнього перебування та прибуття до квартири пройшло більше дев'яти років. На підставі викладеного, просять суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщення в квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити Пояснила, що [PERSON] з 2005 року у вказаній квартирі не проживає і вони з ним не спілкуються. Його речей у квартирі немає, він житло не утримує, квартплату не сплачує. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про місце, дату та час слухання справи рекомендованим листом, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання "за закінченням терміну зберігання", що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Не скористався правом надання заперечень проти позову. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло №22834 від 29.04.1999 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам його сім'ї - [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВВ №483596 від 02.03.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори - Сопільняк А.О., спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року, а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS], є його дружина - [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №1-343), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3470631 від 29.04.2004 року. За даними довідки №1611 від 19 серпня 2014 року, виданої КП "Придніпровська СУБ" Черкаської міської ради, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], особовий рахунок [NUMBER], [PERSON], [INFO] - син та [PERSON], [INFO] - син. Факт відсутності [PERSON] та його особистих речей у квартирі з 2005 року підтверджується даними акту огляду та обстеження житлових умов квартири, виданого та посвідченого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Калиновий» від 28.08.2014 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачі не чинять перешкоди відповідачеві у користуванні помешканням. Відповідач, як член сім"ї останніх, повністю втратив зв'язок з квартирою, - його речі відсутні, квартплату не сплачує, не займається утриманням нерухомого майна. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ч.1 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] не проживає в помешканні [ADDRESS] з 2005 року без поважних причин понад шість місяців, залишивши його добровільно, його особисті речі відсутні, комунальні послуги не сплачує, не приймає участь в утриманні житла, позивачі не чинять перешкод відповідачеві у користуванні житлом, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved