Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

18.12.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивача КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 15796 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн., 49 коп., з яких: -за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 7429 грн. 42 коп.; -за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 6939 грн. 75 коп.; -інфляційні витрати 923 грн. 54 коп.; -3% річних від простроченої суми 503 (п`ятсот три) грн. 78 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал» шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . Відповідачі отримували надані послуги водопостачання та водовідведення, однак систематично нехтували зобов`язанням щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.04.2021 позовні вимоги Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення - задовольнити. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 15796 грн., 49 коп., що складається із заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 7429 грн. 42 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 6939 (шість тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 75 коп.; - інфляційних витрат 923 грн. 54 коп.; 3% річних від простроченої суми 503 (п`ятсот три) грн. 78 коп. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривні в рівних частках, тобто по 1051 гривні 00\~копійок з кожного. 27.04.2021 до суду надійшла заява [PERSON] , у якій відповідачка просила скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.05.2021 задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі № 953/21119/20 за позовною заявою Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.04.2021 по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Цивільну справу за позовом Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. [PERSON] подала до суду заяву про застосування позовної давності. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення у справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних, які містяться в інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади м. Харкова, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з даними картки абонента відповідачі є користувачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] Згідно наданого КП "Харківводоканал» \~ розрахунку\~заборгованості,\~за адресою: [ADDRESS] числиться заборгованість в сумі 15796 грн. 49 коп., з яких з яких: -за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 7429 грн. 42 коп.; -за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 6939 грн. 75 коп.; -інфляційні витрати 923 грн. 54 коп.; -3% річних від простроченої суми 503 грн. 78 коп. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За змістом статті 1 Закону України "Прожитлово-комунальніпослуги"\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (стаття 2 Закону). Відповідно до\~статті\~6\~Закону\~України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги»\~учасниками\~правовідносин у\~сфері\~надання\~житлово-комунальних\~послуг\~є: споживачі\~(індивідуальні\~та\~колективні); управитель; виконавці\~комунальних послуг. Виконавцями\~комунальних послуг\~є: послуг\~з постачання\~та\~розподілу\~природного газу\~-\~постачальник,\~який\~на\~підставі ліцензії\~провадить\~діяльність\~із постачання\~природного\~газу,\~та\~оператор\~газорозподільної системи,\~до\~якої\~приєднані об`єкти\~газоспоживання\~споживача; послуг\~з постачання\~та\~розподілу\~електричної енергії\~-\~енергопостачальник\~або\~інший суб`єкт,\~визначений\~законом; послуг з\~постачання теплової\~енергії -\~теплопостачальна організація; послуг з\~постачання гарячої\~води -\~суб`єкт господарювання,\~який є\~власником (або\~володіє і\~користується на\~інших законних\~підставах)\~теплової,\~тепловикористальної або\~теплогенеруючої установки,\~за допомогою\~якої виробляє\~гарячу воду,\~якщо споживачами\~не визначено\~іншого постачальника\~гарячої води; послуг з\~централізованого водопостачання\~-\~суб`єкт господарювання,\~що провадить\~господарську діяльність\~з централізованого\~водопостачання; послуг з\~централізованого\~водовідведення\~-\~суб`єкт\~господарювання,\~що\~провадить\~господарську діяльність\~з\~централізованого\~водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статей 67,162\~ЖК\~України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті. Відповідно до п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення …» розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч.1 ст. 64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною 1 статті 509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статей 67 і 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до\~статті\~5\~\~Законом\~України Про\~житлово-комунальні\~послуги\~споживач\~здійснює оплату\~за\~спожиті\~житлово-комунальні\~послуги\~щомісяця,\~якщо\~інший\~порядок та\~строки\~не\~визначені відповідним\~договором. Споживач\~не звільняється\~від\~оплати\~житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих\~ним\~до укладення\~відповідного\~договору. За\~бажанням споживача\~оплата\~житлово-комунальних\~послуг\~може\~здійснюватися шляхом\~внесення\~авансових\~платежів згідно\~з\~умовами\~договору про\~надання\~відповідних\~житлово-комунальних\~послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати\~виконавцю\~комунальної\~послуги визначається\~згідно\~з\~договором про\~надання\~відповідної\~комунальної послуги,\~укладеним\~за\~вимогами цього\~Закону. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (стаття 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги). Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82\~ЦПК\~України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено та не заперечувалося відповідачкою [PERSON] , остання є власницею квартири [ADDRESS] , у якій зареєстровані її донька - [PERSON] ,\~ [INFO] \~та онук- [PERSON] , [INFO] . Відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, що підтверджується відкриттям абонентського особового рахунку № [NUMBER] . У встановленому\~законом\~порядку відповідачі не відмовлялася від послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами не надано. Отже, останні мають обов`язок оплати позивачу вартість отриманих послуг. Крім того,\~судом встановлено,\~що у разрахунку заборгованості наданого позивачем, останнім здійснено нарахування комунальних послуг з урахуванням дати реєстрації вказаних осіб у квартирі [ADDRESS] , а також врахован період перебування [PERSON] , [INFO] , в місцях позбавлення волі. Отже, зміна кількості споживачів на яких здійснювались нарахування повністю відповідає кількості осіб, які були зареєстровані і фактично проживали за вказаною адресою. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 7429 (сім тисяч чотириста двадцять дев`ять) грн. 42 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 6939 грн. 75 коп. Відповідно до пункту 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно пункту 1 статті 26 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідачкою [PERSON] подано заяву про застосування позовної давність до заявлених вимог. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у\~статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5\~статті 267 ЦК України\~позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Як вище\~зазначалося,\~ суд\~вважає \~обґрунтованими вимоги\~позивача \~про стягнення\~з відповідачів заборгованості за надані послуги в розмірі 15796 грн., 49 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 7429 грн. 42 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2017 по 31.10.2020 у розмірі 6939 грн. 75 коп.; інфляційні витрати 923 (дев`ятсот двадцять три) грн. 54 коп.; 3% річних від простроченої суми 503 (п`ятсот три) грн. 78 коп. Разом з цим, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 18.12.2020, тобто поза межами строку позовної давності. З огляду на зазначене те, що позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів: заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 3% річних та інфляційні втрати за період з 01.05.2017 по 01.12.2017 включно. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу. Натомість стягненню підлягають в межах заявлених позовних вимог: - заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.12.2017 по 31.10.2020 у розмірі 13 035 (тринадцять тисяч тридцять п`ять) грн. 14 коп.; -інфляційні витрати 923 (дев`ятсот двадцять три) грн. 54 коп.; -3% річних від простроченої суми 503 грн. 78 коп. Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (91.5 %), та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1923,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial