Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що в його квартирі та квартирах його сусідів та мешканців житлових масивів на лівобережній частині міста чотири місяці у 2013 році було відсутнє гаряче водопостачання у період з 03.06.2013 по 03.10.2013, факт якого було встановлено Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у його рішенні від 19 листопада 2013 року у справі №199/11018/13ц за позовом [PERSON] до КП «Коменергосервіс» ДМР». Відключення централізованого постачання гарячої води у 2013 році на чотири місяці передувало вивішування об'яв, в яких КП «Коменергосервіс» ДМР» повідомляло мешканців про таке відключення, але в цих об'явах не зазначалися ні причини такого відключення, ні строк на який воно здійснено, ні дату коли буде відновлено гаряче водопостачання. Наразі 14 квітня 2014 року на під'їздах будинків житлового масиву де мешкає позивач і на його під'їзді знову з'явилися об'яви про відключення з 14 квітня 2014 року централізованого постачання гарячої води і знову таки не було зазначено ні причини такого відключення, ні строку, на який відключено таке водопостачання, ні дату коли воно планується бути відновлено. З 14 квітня 2014 року припинено і до тепер відсутнє централізоване постачання КП «Коменергосервіс» ДМР» гарячої води до квартири позивача та квартир житлового масиву. Ніяких пояснень з приводу такого припинення постачання гарячої води, зокрема стосовно причин, строку на який відключено таке водопостачання, та дати, коли воно планується бути відновлено, КП «Коменергосервіс» до тепер не надав. Така неправомірна бездіяльність КП «Коменергосервіс» порушує норму ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, та право позивача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги у відповідності до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вищезазначена неправомірна бездіяльність відповідача порушила звичний уклад життя позивача, він змушений був користуватися послугами сторонніх осіб для отримання банно-пральних послуг, витрачати додатковий час, відмовитися від звичних зручностей, відступати від правил особистої гігієни, що викликає у позивача моральні страждання та завдають моральну шкоду. На підставі викладеного, позивач просив суд зобов'язати КП «Коменергосервіс» ДМР» невідкладно відновити централізоване постачання гарячої води до його квартири та квартир мешканців його житлового масиву в цілому; визнати у [PERSON] право одержувати безперебійно та вчасно від КП «Коменергосервіс» ДМР» комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води; одночасно вирішити питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої вищезазначеними неправомірними діями КП «Коменергосервіс» ДМР»; стягнути з КП «Коменергосервіс» ДМР» компенсацію у розмірі 1000 грн. за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлюваних робіт у 2013 році в період з 03.06.2013 по 03.10.2013. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Муха С.С. проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, оскільки гаряче водопостачання відсутнє не з їх вини, а у зв'язку з ремонтними роботами теплофікаційного обладнання виробником ДТЕК Придніпровська ТЕС. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі застосування перерви в наданні послуг виконавець, в даному випадку КП «Коменергосервіс» ДМР» обов'язково повинен попередити споживачів про таку перерву через засоби масової інформації не пізніше, ніж за 10 днів безпосередньо перед настанням такої перерви. У повідомленні мають міститися термін і причина, по якій відбувається відключення від водопостачання. Термін відсутності гарячої води через профілактичні роботи узгоджується між виконавцем і виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків і правил експлуатації, проведення випробувань, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду. Разом з тим, на теперішній час допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність Кабінетом Міністрів України не встановлена. Основним нормативним актом, що регулює відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, встановлює їх права і обов'язки є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду; 2) міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами; 3) ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація - це суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплотранспортуюча організація - це суб'єкт господарської діяльності, який здійснює транспортування теплової енергії, а теплопостачальна організація - це суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідач КП «Коменергосервіс» ДМР» є суб'єктом правовідносин, на якого поширюється також положення Закону України "Про теплопостачання" як на теплопостачальну організацію. Згідно зі ст. 5 Закону України "Про теплопостачання", регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, визначені цим Законом. Ці особливості викликані такими об'єктивними умовами функціонування систем теплопостачання, зокрема, особливим статусом суб'єктів природних монополій, який мають деякі суб'єкти господарювання у сфері теплопостачання. За ст. 5 Закону України "Про природні монополії", згідно з цим Законом регулюється діяльність суб'єктів природних монополій у сфері транспортування теплової енергії; централізованого водопостачання та водовідведення. Одним із принципів регулювання діяльності суб'єктів природних монополій є, зокрема, забезпечення захисту прав споживачів. Заперечуючи проти позову, представник відповідача КП «Коменергосервіс» ДМР» посилається на те, що вони не є виробниками теплової енергії, а тому не можуть відповідати за дії виробника. Відповідно до листа «ДТЕК Придніпровська ТЕС» Дніпропетровська міська рада була повідомлена про ремонтні роботи, а тому подача теплоносія на сеті КП «Коменергосервіс» ДМР» в між опалювальний період поновлятися не буде, про що надано відповідь позивачу на його звернення до КП «Коменергосервіс» ДМР». Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено чи є КП «Коменергосервіс» ДМР» належним відповідачем по заявленим вимогам, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки відшкодування моральної шкоди та компенсації є похідними вимогами, тому у їх задоволенні також слід відмовити, як передчасно поданими. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та з урахуванням результату розгляду справи судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed