Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач 02.09.2019 р. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення збитків, завданих внаслідок несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу в сумі 77237,73 грн. та судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що відповідач є побутовим споживачем послуг по розподілу природного газу по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] . 28 березня 2019 року працівниками «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» за даною адресою було виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу. В зв`язку із зазначеним в присутності споживача особисто був складений акт про порушення, який підписано споживачем особисто, без зауважень. Лічильник газу було демонтовано для проведення експертизи. 02.04.2019 року проведено експертизу лічильника за результатами якої складено акт № 78 відповідно до якого виявлено порушення: «механічне пошкодження відлікового пристрою; відсутня кришка відлікового пристрою; на корпусі суматора наявні два скрізних отвори (не передбачені конструкцією заводу-виробника; відсутнє останнє колесо лічильного ряду, на п`ятому колесі лічильного ряду, наявні численні подряпини). Дані порушення є наслідком несанкціонованого втручання у лічильник газу. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації». Факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника підтверджується також і довідкою ДП «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» № 31-0/6695/70 від 02.04.2019 року. На засіданні комісії по розгляду акту про порушення кодексу газорозподільних систем було прийнято рішення про задоволення акту про порушення від 17 квітня 2019 року, та складено акт - розрахунок не облікованого (донарахованого об`єму та обсягу природного газу та його вартості. З урахуванням вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача збитки за несанкціоновану втручання в роботу лічильника газу у розмірі 77237,73 грн за період з 28 вересня 2018 року по 27 березня 2019 рік. Ухвалою судді від 24 жовтня 2019 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 44-46). Позивач, представник позивача повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання представник не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі (а.с. 73). Відповідач, представник відповідача повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності відповідача та винести відповідне рішення (а.с. 74, 75). Враховуючи, що сторони, їх представники не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі наданих позивачем суду доказів встановлено наступне: Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння змін його умов не допускається (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі, для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Кодекс газотранспортної системи, кодекс газорозподільних систем, кодекс газосховища, кодекс установки LNG - правила експлуатації та доступу до газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG, що затверджуються Регулятором. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу», державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 (далі по тексту - Правила постачання). Згідно до розділу ІІІ Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. У відповідності до п.п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договором (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання, оплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно п. 11 розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між операторами ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог Кодексу ГРС та договору. Як встановлено судом, Умови приєднання відповідачем [PERSON] до Типового договору виконано. Фактом приєднання до умов Типового договору (акцептування договору) є фактичне споживання природного газу та його оплата. Вказаний факт підтверджується фінансовим станом особового рахунку відповідача, який додано до позовної заяви (а.с. 23-24). Згідно розділу VIII Типового договору розподілу природного газу, відповідач зобов`язаний виконувати його умови, та несе передбачену законом відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків. Пунктом 2.3. Типового договору розподілу природного газу передбачено, що, окрім договору, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРС. Порядок експлуатації комерційного вузла обліку газу, регламентовано ч. 6 розділу Х кодексу ГРС, зокрема, п. 1 якого встановлено, що власник комерційного ВОГ (вузол обліку газу) забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ. Згідно п. 2 ч. 6 розділу X кодексу ГРС, протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, оператор ГРМ та споживач, проводять, зокрема, такі спільні дії: перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу зокрема, контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову експертну) експертизу та/або ремонт; контрольний огляд вузла обліку, здійснюється оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців. Згідно п. 4 ч. 6 розділу X кодексу ГРС, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків тавр), відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені. Судом встановлено, що відповідач є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем до об`єкту розташованому за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є споживачем природного газу, вказане домоволодіння за даною адресою має загальну опалювальну площу 94,8 м.кв., устатковане газовою плитою, опалювальним приладом. Згідно п. 3 гл. 5 розд. ІІІ Кодексу ГРС, власники газових мереж, у тому числі, побутові споживачі, згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію, згідно з чинним законодавством, зокрема, Правил безпеки системи газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119. 28.03.2019 р. за вказаною адресою представниками позивача було виявлено пошкодження лічильника газу, підозра на несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (а.с. 13). Даний акт відповідач [PERSON] підписала особисто та без зауважень. Відповідно до п. 1 гл. 5 Розділу 10 Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Згідно з п. 1 гл. 10 розділу Х Кодексу ГРМ, якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави. Представниками позивача лічильник марки ВР типу G-4 № 0567458, 2006 року випуску демонтовано, про що складено протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи № (о/р) 0320538326 від 28.03.2019 року (а.с.14). Споживача [PERSON] запрошено на 10.00 год. 02.04.2019 року для проведення експертизи лічильника. Акт та протокол підписані представником оператора ГРМ та відповідачем [PERSON] особисто та без зауважень Комісією ПАТ «Дніпропетровськаз» 02.04.2019 року без участі споживача [PERSON] проведено експертизу лічильника та виявлено порушення: «механічне пошкодження відлікового пристрою; відсутня кришка відлікового пристрою; на корпусі суматора наявні два скрізних отвори (не передбачених конструкцією заводу-виробника; відсутнє останнє колесо лічильного ряду, на п`ятому колесі лічильного ряду наявні чисельні подряпини). Пошкодження лакофарбового покриття - корозія корпусу лічильника. Дані порушення є наслідком несанкціонованого втручання у лічильник газу. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації», що випливає з акту № 78 експертизи лічильника газу від 02.04.2019 року (а.с.15). ДП «Дніпропетровський регіональний державний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» складено довідку № 31-0/6695/70 від 02.04.2019про непридатність засобу вимірювальної техніки - лічильника газу ВР G4-2 № 0567458. На підставі результату повірки лічильник визнано непридатним до використання, пошкоджений відліковий пристрій лічильника, відсутня кришка відлікового пристрою (а.с. 22). Порядок періодичної повірки засобів вимірювальної техніки по об`єктах побутових споживачів (населенню), вузлів обліку та їх складових врегульовано главою 8, 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619 (далі- Положення № 619 від 27 грудня 2005 року), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498. Згідно з статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності. Отже, засіб вимірювальної техніки - це технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики. Частиною першою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання (частина четверта статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»). Пунктом 4 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем встановлено, що оператор газорозподільної системи при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право: - оглядати комерційний вузол обліку природного газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження засобу вимірювальної техніки, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в засіб вимірювальної техніки, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу); - здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності); - перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки (відміток про повірку в паспортах засобів вимірювальної техніки), що входять до складу комерційного вузла обліку природного газу. При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання у засіб вимірювальної техніки, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою оператора газорозподільної системи чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза, порядок проведення якої передбачено Кодексом газорозподільних систем та пунктом 3.3. Положення № 619 від 27 грудня 2005 року. Пунктом 3.3.1. Положення № 619 від 27 грудня 2005 року передбачено, що експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Відповідно до пункту 3.3.2. Положення № 619 від 27 грудня 2005 року споживач має право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу. При неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач має право дати письмову згоду на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі відсутності споживача або уповноваженої ним особи при проведенні експертизи (у визначених в акті про демонтаж лічильника газу місці, даті та часі) така експертиза проводиться без присутності споживача або уповноваженої ним особи. Експертиза лічильника газу марки ВР типу G-4 заводський № 0567458, проведено комісією структурного підрозділу ПАТ «Дніпропетровськгаз» із залученнями провідного інженера з метрології Нікопольської філії Державного підприємства «Дніпростандартметрологія». Порядок проведення експертизи лічильників газу врегульовано самостійним підзаконним нормативно-правовим актом (Положенням № 619 від 27 грудня 2005 року), що не є тотожним порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, правом проведення якої наділені лише наукові метрологічні центри, метрологічні центри та повірочні лабораторії, що включені до Порядку ведення Державного реєстру наукових метрологічних центрів, метрологічних центрів і повірочних лабораторій, уповноважених на проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України21 вересня 2015 року № 1164. Державне підприємство «Дніпростандартметрологія» включене до Державного реєстру наукових метрологічних центрів, метрологічних центрів і повірочних лабораторій, уповноважених на проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації за порядковим номером 24 (а.с.76-80). В п. 11 гл. 5 розділу 11 Кодексу ГРМ, зазначено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. При складанні акта-розрахунку враховується таке:1) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу; 2) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період після 01-го числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення, включається в баланс поточного календарного місяця за загальними правилами і вважається об`ємом постачання природного газу споживачу його діючим постачальником. Виключенням є об`єм природного газу, нарахований несанкціонованому споживачу та споживачу, у якого відсутній постачальник, вартість якого має бути компенсована Оператору ГРМ за цінами закупівлі ним природного газу в поточному календарному місяці; 3) при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення. Виключенням є несанкціонований відбір природного газу поза охопленням комерційного вузла обліку. Відповідно до п. 1 ч. 3 Розділу 11 Кодексу ГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. Якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців. Несанкціоноване втручання у роботу засобу вимірювальної техніки/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу (пункт 4 глави 1 розділ І Кодексу газорозподільних систем). 17.04.2019 року засіданням комісії Широківська дільниця Нікопольське відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» по розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем - вирішено акт про порушення № 12 від 28.03.2019 року задовольнити та виконати нарахування необлікованого об`єму природного газу за період з 28.09.2018 року по 27.03.2019 рік, що складає 77237,73 грн., 6045,07 куб.м (а.с. 19-21). Рахунок про оплату не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості направлено відповідачу рекомендованою поштою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Станом на день розгляду справи сума боргу відповідачами не сплачена. Розмір наданого позивачем розрахунку збитків відповідачем не спростовано. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють питання виконання зобов`язань. Викладеним обставинам відповідають правовідносини з відшкодування збитків. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що майнові права позивача порушено, вимоги позивача ґрунтуються на нормах закону, а тому позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача збитки за несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу в сумі 77237,73 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved