Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до Золотниківської сільської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф., про визнання права власності на спадкове майно, в якій просять визнати за [PERSON] право власності на 4/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , з яких 3/6 частки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , матері [PERSON] , померлої [INFO] та сина [PERSON] , померлого [INFO] , 1/6 частка як за членом колишнього колгоспного двору, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , як за членами колишнього колгоспного двору, мотивуючи тим, що вони не можуть отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушені звернутися з позовом до суду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 20 листопада 1989 року, виданого Соколівською сільською радою народних депутатів Тернопільської області Української РСР, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить до колгоспного двору, що складається з 5 членів, головою якого був [PERSON] . Відповідно до довідки Золотниківської сільської ради, Теребовлянського району, Тернопільської області № 638, виданої 22.11.2019 року, погосподарської книги домоволодіння про те, що станом на 15 квітня 1991 року, цілий будинок з приналежними до нього будівлями, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] та складається з 5-х членів: [PERSON] (дружина), яка померла [INFO] , [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (онук), який помер [INFO] , [PERSON] (онука). В ідповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в [ADDRESS] , були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із врахуванням рівності їх часток. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в [ADDRESS] , які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких [PERSON] , як голові колишнього колгоспного двору належало 1/6 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/6 частці вищевказаного будинковолодіння. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Після смерті [PERSON] померлого [INFO] залишилася спадщина, яку прийняла його дружина [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Після смерті [PERSON] померлого [INFO] залишилася спадщина, яку прийняла його мама [PERSON] . Таким чином [PERSON] мала право на 3/6 частку, спадкового майна, що знаходиться за [ADDRESS] , з яких 1/6 частка в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] (свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] ) та 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті сина сина [PERSON] , померлого [INFO] (свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] ) та 1/6 частку, як за членом колишнього колгоспного двору. 03 січня 2007 року [PERSON] склала заповіт яким заповіла [PERSON] усе майно, яке за законом належатиме їй на день її смерті з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося і все те, на що вона матиме право за законом. Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 березня 1955 року [PERSON] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , та після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф., від 07 серпня 2019 року № 1409/02-31 було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що відсутні право встановлювальні документи. Інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] від 26 березня 2019 року та відповідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, вартість вищевказаного житлового будинку становить 315959 (триста п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що позивач [PERSON] має право спадкування на 3/6 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та на 1/6 частку він має право як чллен колишнього колгоспного двору. Позивач [PERSON] має право на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , як член колишнього колгоспного двору. Позивач [PERSON] має право на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , як член колишнього колгоспного двору. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, виділивши [PERSON] 4/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] , з яких 3/6 частки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] (свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] ) та 1/6 частку, як за членом колишнього колгоспного двору та визнати право власності за [PERSON] на вищевказане майно. Виділивши [PERSON] 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно. Виділивши [PERSON] 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно.

Outcome: approved