Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що в період з 1993 року по 1997 рік працював в КСП «Родіна», колгосп «Родіна» перейменовано в КСП «Родіна», потім в ТОВ «Родина», що зараз ліквідовано. Згідно з рішенням Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області (далі - Миколаївської селищної ради) КСП "Родіна» був виданий державний акт на право колективної власності на землю, прізвище позивача не значиться в списках, доданих до державного акту. Однак сертифікат йому виданий не був, просить відновити його в праві на земельну частку (пай), зобов`язати відповідача в межах повноважень підготувати документи, виготовити та видати сертифікат на право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, суду пояснив, що він дізнався про своє право на земельну частку (пай) в 2000 році, не мав можливості звернутись до суду, оскільки доглядав за хворою дружиною. Відповідач - Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області надали заперечення, в яких зазначили, що відповідач не наділений правом прийняття, виключення з членів колективного сільськогосподарського товариства або встановлення даного факту, а задовольнити вимог позивача можливо тільки за рахунок зменшення часток землі кожного із членів колективу. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, який минув ще у 2006 році. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала заперечення. Ухвалою суду від 26.07.2018 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, залучено у якості третіх осіб - Карпівську селищну раду Широківського району Дніпропетровської області та відділ у Широківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. 14.08.2018 року позивач подав уточнену позовну заяву де зазначив у якості третіх осіб - Карпівську сільську раду Широківського району Дніпропетровської області та Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Позивач працював в колгоспі «Родіна» та його правонаступнику КСП "Родіна " з 23.12.1993 року по 24.06.1997 рік звільнений з КСП за власним бажанням що підтверджено копією трудової книжки (а.с. 10). Згідно з архівним витягом з протоколу № 10 загальних зборів колгоспу "Родіна" від 19.11.1993 року позивача прийнято в члени колгоспу (а.с. 13), згідно архівних даних КСП «Родіна» за 1997 рік рішення про звільнення з членів КСП позивача не виявлено (а.с.12). У ч. 9 ст. ст. 5 3K України (станом на 1995р.) передбачено, що кожний член КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами 6 і 7 ст. 6 цього Кодексу. Згідно ч. 6 ст. 6 ЗК України (1995р.), при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховується сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі, як зазначалось у ч.7 ст. 6 ЗК України (1995р.), поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, відповідно до ч. 8 ст. 6 ЗК України (1995р.), належать усі працівники КСП, підсобних сільських господарств, селянських фермерських господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Згідно ч.2,3 ст.1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95, паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі ( на місцевості). Право на земельну частку (пай), згідно ст. 2 названого Указу, мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до ст. 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з КСП, як зазначається в ст. 6 Указу, за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. 18 січня 1995 року КСП "Родіна" був виданий державний акт про право колективної власності на землю, що зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю записом серія ДП Шр № 1, на підставі якого земля площею 4601 га була передана у колективну власність КСП "Родіна" відповідно до рішення Миколаївської селищної ради від 13 жовтня 1993 року № 65 (а.с. 15-19). При цьому прізвище позивача в списках членів КСП, доданих до Державного акту на право колективної власності не значиться (а.с. 19). Розпорядженням голови Широківської районної державної адміністрації № 193-р від 30 травня 1997 р. затверджено розрахунки комісії по паюванню КСП «Родіна», визначено середній розмір земельного паю в умовних кадастрових гектарах 3, 86 га, вартість 13246 грн. (а.с. 14). Вищезазначене розпорядження прийнято на підставі Методичних рекомендацій Держкомзему України від 20 лютого 1996 року № 11 щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, в яких п.2 та п.5 передбачено, що паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів,сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємств), здійснюється після передачі їх у колективну власність на підставі матеріалів по видачі державних актів на право колективної власності на землю та грошової оцінки сільськогосподарських угідь. Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства. Згідно п. 6 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, правила цього кодексу застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом. Згідно ст. 71 ЦК України 1963 року загальний строк позовної давності встановлено три роки. Ст. 76 ЦК України 1963 року передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, право на позов починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позивач підтвердив, що він довідався про своє право на земельний пай в 2000 році. Таким чином, строк позовної для позивача сплив в 2003 році. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦК України 1963 р. сплив позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Про застосування позовної давності заявлено відповідачем. Аргументи позивача про те, що він не мав можливості звернутись до суду з причини хвороби дружини судом оцінюються критично, оскільки згідно з матеріалами виписного епікризу, лабораторних досліджень та ультразвукових обстежень [PERSON] хворіє з 2008 року (а.с.21-28). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позивач на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю у 1995 році, мав право на земельну частку (пай) як член КСП «Родіна», проте позивач звернувся до суду у 2017 році, хоча дізнався про порушення своїх прав у 2000 році, поважності пропуску строку позовної давності суду не надав. Таким чином, в позові слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Судові витрати слід віднести на рахунок позивача. Відповідно до ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, Указу Президента України від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам й організаціям",

Outcome: dismissed