Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом із наступних підстав : З відповідачем по справі, [PERSON], вона перебувала у шлюбі з 2012 року. Від шлюбу маютьо дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 09.09.2013 р. Шлюб між ними було розірвано 2013 р. рішенням Приморського районного суду м. Маріуполь. Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з нею. З її боку, дитині забезпечено гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, між нею та дитиною дуже доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач з 2013 року усунувся від виконання обов'язків по вихованню, утриманню та догляду за сином, не піклується про його фізичний стан та духовний розвиток, не сприяє його навчанню, підготовці до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, ці обов'язки покладені на мене та рідних. На стягнення з відповідача аліментів вона надала позовну заяву. Після отримання рішення Першотравневого районного суду від 28.11.13 р. по справі № 241/1331/13-ц, вона звернулась до органів ДВС щодо примусового стягнення аліментів з відповідача. Добровільно [PERSON] матеріальної допомоги сину не надає ні в якому вигляді. З серпня 2013 р., її син [PERSON] знаходиться на обліку в КЗ „Володарський районний центр первинної медико-санітарної допомоги". Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, дитина часто хворіє на застудні захворювання. Нагляд за станом здоров'я дитини здійснює тільки вона. Батько участі у лікуванні дитини не приймає, що підтверджується довідкою КЗ „Володарський РЦПМСД". Її син [PERSON] відвідує дитячий садок № 3 „Ромашка", але батько жодного разу не поцікавився успіхами сина, не відвідав його у садку, не приймав участі у дитячих ранках та інших заходах, що може підтвердити вихователь та керівник дитячого садка. У відповідності з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач по справі [PERSON] жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування сина, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та участі у вихованні, проте [PERSON] не бачився із сином з самого народження. Вищевикладене свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов'язки Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками в боку батька, на мою думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. На засіданні опікунської ради Володарської селищної ради в вересні 2015 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його малолітнього сина. Встановлено, що батько дитини долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з сином не спілкується, матеріально дитину не підтримує. Враховуючи інтереси дитини,комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина. У відповідності з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення будь - кого із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Таким чином,вона вимушена звернутися до суду,та просить суд: позбавити [PERSON], [INFO]., батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та витрати по справі покласти на відповідача. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд: позбавити [PERSON], [INFO]., батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та витрати по справі покласти на відповідача.В обґрунтуванні позовних вимог, позивачка підтримала обставини,які зазначені в позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] не з*явився. Згідно довідки з Урзуфської сільської ради , [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. Позивачу відоме останнє зареєстроване місце реєстрації та проживання відповідача :[ADDRESS]. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, відповідач про виклик до суду був повідомлений через оголошення у пресі,але у судове засідання відповідач не з*явився,про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справу вирішено розглянути заочно. У судовому засіданні представник зацікавленої особи- Органа опіки та піклування Першотравневої районної адміністрації Донецької області,Біла В.О. ,позовні вимоги позивачки підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов, пояснивши суду,що відповідач з часу народження дитини , свої батьківські обов*язки стосовно своєї малолітньої дитини сина [PERSON] не виконує,вихованням сина не займається,не піклується про його стан здоров*я , не приймає участі в його лікуванні, має заборгованість по аліментам. Тому,з метою соціального захисту малолітнього [PERSON], треба позбавити відповідача батьківських прав. У судовому засіданні були дослідженні : квитанція про сплату судового збору/а.с. 1/,свідоцтво про народження/а.с. 4/, довідка про скал сім*ї/а.с. 5/,заява/а.с. 6/, розрахунок заборгованості по аліментам/а.с. 7/,лист з лікарні /а.с. 8/, висновок служби у справах дітей Володарської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON]/а.с.9/, відомості про новонародженого ,висновок комісії з питань захисту дітей Мангушської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ст.ст.1,2 ЗУ "Про охорону дитинства": охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно до ст.. 8 ЗУ "Про охорону дитинства":кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.. 12 ЗУ "Про охорону дитинства": Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.. 150 СК України: батьки зобов*язані виховувати дитину в дусі поваг и до прав та свобод інших людей,любові до своєї сім*ї та родини,свого народу,своєї Батьківщини. Батькі зобов*язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний ,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов*язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти,готувати її до самостійного життя. Батьки зобов*язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов*язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.. 155 СК України : Здійснення батьками своїх прав та виконання обов*язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини .Відмова батьків від дитини є неправозгідною,суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.. 170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав ,якщо вона : ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, засуджену за скоєння навмисного злочину у відношенні дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав -це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні достовірно встановлено наступне : Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну малолітню дитину -[PERSON], [INFO],який з часу народження проживає з матір*ю [PERSON]. Відповідач має заборгованість по аліментам за період з 19.09.2013 року по 20.10.2015 року у розмірі 15 527 грив.95 коп. З часу народження дитини,відповідач не виконує свої батьківські обов*язки. Відповідно до ст 155Сімейного Кодексу України: 1. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 2. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 3. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. 4. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено,що відповідач [PERSON] з 30 липня 2013 року, тобто з часу народження дитини, по теперішній час ухиляється від виконування ним обов*язків по вихованню дитини,не надавав постійної та належної матеріальної допомоги та його утримання, не проявляє бажання спілкуванням з дитиною та не спілкується з нею,самоусунувся від виконання ним батьківських обов*язків,які передбачені ст..ст.150,155 Сімейного Кодексу України, ст. ст.. 12 ЗУ "Про охорону дитинства". У судовому засіданні,позивачка [PERSON] довела перед судом належними та допустимими доказами свої позовні вимоги. Суд,заслухавши позивачку,представника третьої особи, думку прокурора,який наполягав на позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] ,з урахуванням у сукупності доказів,які були дослідженні у судовому засіданні, приходить до висновку, що з метою соціального захисту малолітнього [PERSON] , [INFO], позовні вимоги треба задовольнити у повному обсязі . Так само з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі,визначеному в ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved