Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

03 червня 2020 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, звернувся представник КП"Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та зареєстровані як абоненти за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в КП «Миргородтеплоенерго», мають розрахункову книжку [NUMBER]. Між підприємством та відповідачами встановилися фактичні договірні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Станом на 01.05.2020 року Відповідачі заборгували перед КП "Миргородтеплоенерго" за отримані послуги 18241,93 грн. за період з 01.01.2017 року по 01.05.2020 року. Крім того, позивач зазначив, що рішенням 52 сесії 7 скликання Миргородської міської ради Полтавської області № 17 від 21 лютого 2020 року «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миргорода цілісного майнового комплексу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» та затвердження Статуту в новій редакції окрім іншого було вирішено перейменувати Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Миргородтеплоенерго» на Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради. Відповідні зміни буле внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25 лютого 2020 року. Представник КП "Миргородтеплоенерго" просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі. В судове засідання представник КП "Миргородтеплоенерго" не з`явився, але направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, зазначила, що нею частково було сплачено заборгованість у розмірі 8880 грн. 10 копійок. У зв`язку з чим просила зменшити розмір позовних вимог на сплачену суму, а також зменшити судові витрати відповідно до ст. 142 ЦПК України (а.с. 20-23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 17-18). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу є споживачем. У відповідності з п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.24). Відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с.13,14), де фактично проживають та є споживачами житлово-комунальних послуг. Отримують послугу з централізованого опалення квартири [ADDRESS] . Цивільні права та обов`язки на даний момент не припинилися. Послуги з теплопостачання вказаної квартири надавалися: з січня 2017 року по лютий 2020 року виконавцем послуг було ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго», а з 21 лютого 2020 року рішенням 52 сесії 7 скликання Миргородської міської ради Полтавської області № 17 від 21 лютого 2020 року «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миргорода цілісного майнового комплексу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» та затвердження Статуту в новій редакції окрім іншого було вирішено перейменувати Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Миргородтеплоенерго» на Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради. Відповідні зміни буле внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25 лютого 2020 року (а.с. 4,5), отже виконавцем послуг стало КП «Миргородтеплоенерго». Станом на 01.05.2020 року згідно довідки про нарахування і проплату за опалення та підігрів води станом на 01.05.2020 року по [ADDRESS] [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] борг становить 18241,93 грн. ( а.с. 6). Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ КП «Миргородтеплопенерго» надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Позивач належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання, а відповідачі користувалися наданими їм послугами, проте оплату не проводили. Відсутність укладеного договору з позивачем не звільняє відповідачів від обов`язку оплачувати надані йому послуги. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі N 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі N 750/12850/16-ц (провадження N 61-11107св18), аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі N 642/2858/16 (провадження N 61-26204св18). Відповідно до ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електроенергію, теплопостачання) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст.ст. 610, 623 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Згідно з частиною шостою статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» заборгованість власників квартир за укладеними договорами, пов`язаними з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України). Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні. Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України). Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України). Дані правові висновки викладені в Постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року справа № 344/1792/16-ц. Таким чином, вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] не можуть бути задоволені з урахуванням того, що власником квартири є [PERSON] , яка і має обов`язок по утриманню свого майна. В матеріалах справи відсутній договір, який визначає солідарне зобов`язання або домовленості між власником квартири та членів сім`ї власника щодо порядку несення витрат за отримані послуги. Згідно наданих відповідачем [PERSON] квитанцій про сплату заборгованості за послуги з централізованого опалення остання сплатила 20.02.2020 року 904,30 грн., 962,30 грн., 764,80 грн., 1202,70 грн., 1046,00 грн., 4000 грн., а всього на загальну суму 8880 грн. 10 копійок ( а.с. 21-23). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем [PERSON] частково сплачено заборгованість, суд приходить до висновку що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими що підлягають до часткового задоволення, а саме у розмірі 9361,83 грн., які необхідно стягнути з власника квартири [ADDRESS] [PERSON] . Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України. Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 1078,75 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене

Outcome: partial