Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 26 жовтня 2010 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 30 червня 2019 року складає 634567,58грн., з них 9482,37грн. - заборгованість за кредитом; 618885,21грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6200,00грн. заборгованість за пенею та комісією. За рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість у розмірі 15702,27грн. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача різницю боргу, яка становить 123666,01грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 28 лютого 2019 року по 30 червня 2019 року та судові витрати. 19 листопада 2019 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити у їх задоволення за такого. Ним дійсно 26 жовтня 2010 року було підписано Анкету-заяву "Про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приватбанку", але остання не містила інформації про суму кредитного ліміту, процентів та загальну вартість кредиту із розрахунку на 12 місяців, що є прямим порушенням вимог Закону України "Про захист прав споживача" та Закону України "Про споживче кредитування". Він дійсно отримав кошти у розмірі кредитного ліміту 5000,00грн., який без його згоди 22 квітня 2011 року було збільшено позивачем до 10000,00грн. Кредитною карткою він користувався останній раз 28 лютого 2014 року, а потім рахунок був заблокований. У 2014 році позивач використав своє право, звернувшись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості та рішенням Снігурівського районного суду Миколаївсьткої області від 15 грудня 2014 року з нього стягнуто заборгованість за вказаним договором у сумі 15702,27грн. Обставина щодо заборгованості по процентам відповідача грунтується на припущеннях, вказаний документ не доводився до відома відповідача, ним не підписувався. Оскільки за тілом кредиту заборгованість становить 0,00грн., відповідач не має зобов`язання перед Банком сплачувати проценти за користування коштами. Крім того, не відомо, чи саме ті Витяги з Тарифів та Умов, які діяли на момент підписання анкети-заяви, надані позивачем, оскільки останні неодноразово змінювалися самим Банком, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору (вх.№8044/19-вх. від 19.112019р.). 12 грудня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач послався на те, що 26 жовтня 2010 року відповідачем було підписано Заяву б/н, згідно з якою він отримав кредит у розмірі 10000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши вказану заяву, відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Крім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах. Крім того, відповідач мав доступ до Дистанційного обслуговування. Тарифи є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що повідомляється власник картки. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування процентів. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" встановлено поточну процентну ставку, вказано розміри комісій і штрафів. Також позивач зазначив, що Закону України "Про захист прав споживача" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки визначає поняття споживчого кредиту. В заяві-анкеті позичальника зазначено початкову суму кредитного ліміту, умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта, а саме сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними, а не сума стартового ліміту. Крім того, оскільки відповідач не погасив борг за рішенням суду від 15 грудня 2014 року, договірні правовідносини між сторонами не приинилися. Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги Банку (вх.№8632/19-вх. від 12.12.2019р.). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги не визнав, пославшись на обставини, викладені у відзиві (вх.№8220/19-вх. від 26.11.2019р.). Представник відповідача [PERSON] у своїй письмовій заяві також просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 26 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами заяви разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10000,00грн. \~ \~ \~ \~У зв"язку з неналежним виконанням кредитного договору банк у 2014 році звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, за результатами розгляду якого рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2014 року у розмірі 15702,27грн., з яких заборгованість за кредитом - 9482,37грн., заборгованість за відсотками - 4395,98грн., пеня - 600,00грн. - комісії, штраф (фіксовна частина) - 500,00грн., штраф (процентна складова) - 723,92грн. Вказане також підтвержено матеріалами цивільної справи №485/2463/14-ц, провадження №2/485/935/14, та визнається сторонами. \~ \~ \~ \~Позивач надав розрахунок, за яким станом на 30 червня 2019 року заборгованість за кредитним договором складає 634567,58грн., з них 9482,37грн. - заборгованість за кредитом; 618885,21грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6200,00грн. заборгованість за пенею та комісією. З урахуванням вищезазначеного рішення, заборгованість за кредитом становить 123666,01грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 28 лютого 2019 року по 30 червня 2019 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином -ст.599 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, строк дії картки 10/14 (а.с.51). \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду 28 березня 2018 року у постанові у справі №444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. \~ \~ \~ \~Оскільки, АТ КБ «ПриватБанк» у 2014 році використав своє право на дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, тому саме з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі, і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припинилися. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи відсутні докази користування [PERSON] кредитною карткою після спливу строку кредитного договору та ухвалення судового рішення від 15 грудня 2014 року. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed