Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 07.04.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов вищезазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 11854,13 грн. Тому, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідачки, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанкк" розділу І, у звязку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товаритсво комерційний банк "ПриватБанк". Публічне акціонерне товаритсво комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк". Так, судом встановлено, що 07.04.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредиту здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніш наступного дня місяця. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 11854,13 грн., яка складається з наступного: - 4434.71 грн. - заборгованість за кредитом; - 4870,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1507,90 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 540,67 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позичку частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає що оскільки строк погашення процентів за користування кредитом та кредиту, передбачений умовами кредитного договору, настав і відповідачем кошти не повернуті, тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним за договором та у відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved