Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Романівського районного суду від 30.04.2014 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України у звязку з примиренням винного з потерпілим. У судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження встановлено, що 03.08.2013 року, приблизно о 16:00 год. [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем Nissan Qashqai (реєстраційний номер [NUMBER]), рухалась у с. Залужне Романівського району Житомирської області по автомобільній дорозі Довбиш - Романів - Разіне в напрямку с. Разіне. Наближаючись до перехрестя вказаної дороги з автодорогою Дубрівка - Висока Піч, яка є головною, водій [PERSON] порушивши вимоги пункту 16.3 Правил дорожнього руху, не зупинила транспортний засіб перед дорожнім знаком "Проїзд без зупинки заборонено" (пункт 2.2 Правил дорожнього руху) та дорожньою розміткою "Стоп-лінія" (пункт 1.12 Правил дорожнього руху) та продовжила рух, виїхавши на перехрестя нерівнозначних доріг. У порушення пункту 16.11 Правил дорожнього руху, рухаючись по другорядній дорозі. [PERSON] не надала переваги в русі транспортному засобу, який наближався до вказаного перехрестя по головній дорозі Дубрівка - Висока Піч у напрямку м. Баранівка, та допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 21083 ЗНГ (реєстраційний номер [NUMBER]) під керуванням [PERSON]. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ 21083 ЗНГ [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рвано-забійної рани обличчя, закритої травми грудної клітки у вигляді перелому 4-7 ребер справа, яка ускладнилась розвитком правобічного пневмотораксу, що належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров'я. Пасажиру цього ж автомобіля [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рваної рани лівого передпліччя, відкритого перелому променевої кістки лівого передпліччя в нижній третині зі зміщенням, закритого перелому лівої стегнової кістки у верхній третині зі зміщенням, що належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров'я. Зазначені обставини підтверджуються ухвалою Романівського районного суду від 30.04.2014 року. Через отримані тілесні ушкодження потерпілий [PERSON] в періоди з 12.08.2013 по 02.09.2013, з 04.10.2013 по 23.10.2013 та з 16.12.2013 по 03.01.2014 перебував на стаціонарному лікуванні у [PERSON] обласній клінічній лікарні ім. О.Ф. Гербачевського. Згідно розрахунку проведеного [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. О.Ф. Гербачевського, відповідно до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, розмір витрат на його лікування склав 15799,03 грн., що підтверджується довідкою [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського №242 від 05.02.2015. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Департаменту фінансів [PERSON] обласної державної адміністрації (№ рахунку 31411544700001 в ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039 код ЄДРПОУ 02313476) кошти в сумі 15799,03 грн., в якості витрат на стаціонарне лікування особи яка потерпіла від злочину та судовий збір. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Департамент фінансів [PERSON] облдержадміністрації в судове засідання не зявився подав до суду заяву з проханням слухати справу у відсутності їхнього представника позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розписками в матеріалах справи, причину неявки не повідомили. Представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] обласної клінічної лікарні ім.. [PERSON] в судове засідання не зявився, позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без його участі. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Так, в судому засіданні встановлено, що ухвалою Романівського районного суду від 30.04.2014 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України у звязку з примиренням винного з потерпілим. У судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження встановлено, що 03.08.2013 року, приблизно о 16:00 год. [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем Nissan Qashqai (реєстраційний номер [NUMBER]), рухалась у с. Залужне Романівського району Житомирської області по автомобільній дорозі Довбиш - Романів - Разіне в напрямку с. Разіне. Наближаючись до перехрестя вказаної дороги з автодорогою Дубрівка - Висока Піч, яка є головною, водій [PERSON] порушивши вимоги пункту 16.3 Правил дорожнього руху, не зупинила транспортний засіб перед дорожнім знаком "Проїзд без зупинки заборонено" (пункт 2.2 Правил дорожнього руху) та дорожньою розміткою "Стоп-лінія" (пункт 1.12 Правил дорожнього руху) та продовжила рух, виїхавши на перехрестя нерівнозначних доріг. У порушення пункту 16.11 Правил дорожнього руху, рухаючись по другорядній дорозі. [PERSON] не надала переваги в русі транспортному засобу, який наближався до вказаного перехрестя по головній дорозі Дубрівка - Висока Піч у напрямку м. Баранівка, та допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 21083 ЗНГ (реєстраційний номер [NUMBER]) під керуванням [PERSON]. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ 21083 ЗНГ [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рвано-забійної рани обличчя, закритої травми грудної клітки у вигляді перелому 4-7 ребер справа, яка ускладнилась розвитком правобічного пневмотораксу, що належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров'я. Пасажиру цього ж автомобіля [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рваної рани лівого передпліччя, відкритого перелому променевої кістки лівого передпліччя в нижній третині зі зміщенням, закритого перелому лівої стегнової кістки у верхній третині зі зміщенням, що належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров'я. Зазначені обставини підтверджуються ухвалою Романівського районного суду від 30.04.2014 року. Через отримані тілесні ушкодження потерпілий [PERSON] в періоди з 12.08.2013 по 02.09.2013, з 04.10.2013 по 23.10.2013 та з 16.12.2013 по 03.01.2014 перебував на стаціонарному лікуванні у [PERSON] обласній клінічній лікарні ім. О.Ф. Гербачевського. Згідно розрахунку проведеного [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. О.Ф. Гербачевського, відповідно до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, розмір витрат на його лікування склав 15799,03 грн., що підтверджується довідкою [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського №242 від 05.02.2015. Згідно ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин зобовязана відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до розяснень, даних у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко - дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко - днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Згідно п.4 вищезазначеного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. Виходячи із зазначених нормативних положень, кошти на відшкодування закладу охорони здоровя витрат на лікування потерпілого від злочину виплачуються самому закладу охорони здоровя, якщо він перебуває у приватній власності, або до відповідного бюджету, якщо заклад охорони здоровя перебуває у державній власності, власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади.

Outcome: approved