Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «[INFO]», про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 09.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіною Г.О., належить гараж № 61 у гаражному кооперативі «[INFO]», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є членом гаражного кооперативу та у його користуванні перебувають гаражі № 59 , № 62 та № 113 . Ним сплачуються відповідні членські внески в порядку та на умовах, визначених статутом гаражного кооперативу «[INFO]», що підтверджуються відповідною довідкою, виданою ОК «ГК «[INFO]». Однак, у 2016 році відповідач без відповідного документа, який давав би йому право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту, без отримання будівельного паспорту та необхідних технічних умов, здійснив реконструкцію гаражу № 62 , у ході якої частково демонтував несучу стіну та здійснив прибудову за гаражним боксом [ADDRESS] . Відсутність у відповідача дозвільних документів, які б давали йому право виконувати будівельні роботи, підтверджується відповіддю Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 07 листопада 2017 року №Т-21/2 за підписом начальника управління Павлюкова А.М. Позивач вважає, що внаслідок дій відповідача стосовно реконструкції гаражу № 62 , значно знижено спроможність несучих конструктивних елементів належного їй гаражу. Здійснений відповідачем частковий зніс несучої стіни в гаражі № 62 , на думку позивачки, викликав порушення спирання та перерозподілу навантажень від конструкцій, що розташовані вище, що призвело до додаткового навантаження несучої стіни належного позивачці гаражу та часткової втрати просторової жорсткості, як гаражу № 61 , так і гаражу № 62 в цілому. За результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій гаражу №61 експертом встановлено, що належний [PERSON] гараж непридатний до нормальної експлуатації та для подальшого використання будівель, зокрема: -наявні ушкодження, що свідчать про значне зниження несучої спроможності несучих конструктивних елементів. Категорія технічного стану: непридатний до нормальної експлуатації - III; -невідповідність несучих конструкцій гаражу №61 вимогам надійності і безпечної експлуатації, та неможливість його безпечної експлуатації; -частковий зніс несучої стіни по осі «Б» в осях «2» - «З» у сусідньому гаражі № 62 викликав порушення спирання та перерозподіл навантажень стіни по осі «Б» в осях «1» - «2» та часткової втрати просторової жорсткості гаражів №61 та № 62 у цілому. Ці обставини підтверджуються Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 24.05.2018 року. Позивач вказує, що реконструкція гаража № 62 здійснена відповідачем з істотним порушеннями державно-будівельних норм і санітарних правил, що унеможливлює безпечність експлуатації гаражу № 61 , що загрожує життю та здоров`ю [PERSON] .. Разом з цим, для забезпечення подальшого використання гаражу № 61 обов`язково слід провести наступні ремонтні роботи: підсилення несучих стін; підсилення перемички; влаштування лицювального захисного шару; шпарування тріщин; відновлення захисного шару швів. Вартість вищезазначених ремонтних робіт, відповідно до Звіту про оцінювання вартості майнової шкоди від 08.06.2018 року, становить - 46086,00 грн. з урахуванням ПДВ. Неодноразові звернення до керівництва гаражного кооперативу та відповідача, щодо усунення негативних наслідків неправомірних дій, залишені без задоволення. А вимога [PERSON] про відшкодування заданої майнової шкоди проігнорована та залишена без відповіді. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 46086,00 гривень, а також витрати, понесені по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що реконструкцію гаражного боксу № 62 не проводив, несучі стіни не демонтував. Здійснена ним прибудова за гаражним боксом № 63 не має відношення до гаражного боксу № 61 , який належить позивачці, та ніяким чином не порушує її права. Зміст відповіді Управління ДАБК ДМР від 07.11.2017 року №Т-21/2 не підтверджує проведення реконструкції гаражного боксу № 62 та часткового демонтажу несучих стін. До гаражу № 62 посадові особи не заходили, стан не перевіряли. Про перевірку відповідач попереджений не був. Також зазначив, що у вказаній відповіді УДАБК ДМР мова йде тільки про прибудову за гаражним боксом № 63 . Перевірка його гаражного боксу № 62 для встановлення його технічного стану та впливу на гаражний бокс № 61 не проводилася. Відповідач постійно, при необхідності, виконує поточні ремонтні роботи в гаражному боксі для того, щоб утримувати його в належному стані. [PERSON] навпаки, абсолютно не слідкує за технічним станом свого гаражного боксу, жодного разу поточного ремонту не здійснювала та здає гаражний бокс у найм. Проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта - гаражу № 61 проводився за відсутності відповідача, тому відповідач не погоджується з висновками, викладеними у звіті. Гаражі збудовані в 1996 році та на момент обстеження експлуатація гаражу складає 22 роки. Усі дефекти, які зазначені в п.4 щодо технічного стану гаражу, на думку відповідача, є дефектами, які виникли в процесі експлуатації, без утримання гаражу в належному технічному стані (без поточних ремонтів). У п.5 вказано, що проведено перепланування гаражу № 62 , який належить відповідачу [PERSON] , але зі звіту не зрозуміло про яке перепланування йдеться. У гаражному боксі відповідача спеціаліст не був та не міг бачити в якому стані знаходиться гараж, але дійшов до висновку, що гараж № 62 був перепланований та демонтована несуча стіна. Відповідач вважає, що вказаний Звіт не може бути прийнятий судом як належний доказ, оскільки він ґрунтується на припущеннях, складений зі слів позивача та не є доказом того, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача гараж [PERSON] потребує ремонту. Ухвалою суду від 13.02.2019 року за клопотання відповідача [PERSON] призначено судову будівельно-технічну експертизу. На виконання вказаної ухвали судом 21.08.2020 року отримано висновок судової будівельно-технічної експертизи №4560-19 від 28.07.2020 року. Представник позивача [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що відповідач виконав реконструкцію гаражу, частково демонтувавши несучу стіну та здійснив прибудову за гаражним боксом № 63 без відповідних дозвільних документів та з порушенням існуючих офіційних вимог будівельних норм і правил, внаслідок чого знижено спроможність несучих конструктивних елементів гаражу № 61 , чим завдав позивачці майнову шкоду. Вказаний факт підтверджується Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 24.05.2018 року та актом від 17.01.2018 року, затвердженим головою Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «[INFO]» Тимощуком В.В.. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засідання проти позову заперечувала у повному обсязі та зазначила, що позивачка не надала до суду жодного належного та допустимого доказу стосовно того, що відповідачем демонтовано несучу стіну. Відповідач здійснив лише прибудову до гаражу № 63 , яка взагалі не може вплинути на технічний стан гаражу № 61 . Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 24.05.2018 року, наданий позивачем, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки при складанні вказаного звіту гараж відповідача взагалі не було досліджено. Окрім цього, відповідно до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №4560-19 від 28.07.2020 року гараж позивача можна використовувати за призначенням. Позов є необгрутованим та таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим представник відповідача [PERSON] просила стягнути з позивача на корить відповідача витрати на правову допомогу та кошти, сплачені [PERSON] на проведення судової будівельно-технічної експертизи. Представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «[INFO]» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 09.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіною Г.О., [PERSON] належить гараж № 61 у гаражному кооперативі «[INFO]», який знаходиться за адресою: вул.Каруни, 137, м. Дніпро (а.с.9-10). [PERSON] є членом гаражного кооперативу та у його користуванні перебувають гаражі № 59 , № 62 та № 113 . Ним сплачуються відповідні членські внески, що підтверджуються довідкою, виданою ОК «ГК «[INFO]» та випискою по рахунку від 05.07.2017 року за період з 01.06.2017 року по 30.06.2017 рік, випискою по рахунку від 05.03.2018 року за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 рік, випискою по рахунку від 07.05.2018 року за період з 01.04.2018 року по 30.04.2018 рік (а.с.20-25). У 2016 році відповідач здійснив реконструкцію гаражу № 62 , у ході якої здійснив прибудову за гаражним боксом № 63 . У позові [PERSON] зазначила, що внаслідок дій відповідача стосовно реконструкції гаражу № 62 значно знижено спроможність несучих конструктивних елементів належного їй гаражу № 61 . Ухвалою суду від 13.02.2019 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Експертів попереджено про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 КК України. На розгляд експертизи було поставлено наступні питання: 1.Який технічний стан (ступінь фізичного зношення) об`єкта нерухомого майна - гаражу № 61 в гаражному кооперативі "[INFO]", який знаходиться за адресою: [ADDRESS]? 2.Яка технічна причина пошкоджень та руйнувань елементів, конструкцій об`єкта нерухомого майна (при їх наявності) - гаражу № 61 в гаражному кооперативі [INFO]", який знаходиться за адресою: [ADDRESS]?. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4560-19 від 28.07.2020 року: 1.технічний стан об`єкту нерухомого майна - гаражу № 61 в гаражному кооперативі «[INFO]», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] задовільний - категорія "2", тобто мають місце часткові відхилення від вимог проекту, дефекти або пошкодження, які можуть знизити довговічність конструкції або частково порушити вимоги другої трупи граничних станів, що в конкретних умовах експлуатації конструкції не обмежує використання об`єкта за визначеним призначенням. 2.враховуючи розташування прибудови до гаражу № 62 , що розташована не в місці впливу на ці конструкції; стан покриття без дефектів, що свідчили б про його локальні просідання; незначні тріщини в місцях примикання до суміжних конструкцій стін (перегородки не пов`язані між собою між ними існує конструктивний зазор до 2 см); та те що гараж виконано з різноманітних будівельних матеріалів, та враховуючи властивості цих матеріалів причинами пошкодження є: -тимчасові зміни фізичних властивостей матеріалів та виробів, що не вплинули на надійність та довговічність кам`яної кладки; -динамічні навантаження від руху автотранспорту по проїзду до боксів другого рівня; -характер сполучень між будівельними матеріалами з яких виконано гараж, а саме частини конструкцій, до яких входять елементи цегляної кладки повинні бути пов`язані одна з одною в просторі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 11.12.2019 року, справа N 161/17010/16-ц, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. З огляду на викладене, докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять наявність повного складу цивільного правопорушення в діях [PERSON] , а саме: не доводять, що здійснена ним реконструкція гаражу № 62 , завдала пошкоджень майну позивача, а саме знизила спроможність несучих конструктивних елементів належного їй гаражу № 61 . Крім цього, у висновку судової будівельно-технічної експертизи №4560-19 від 28.07.2020 року вказано, що причинами пошкодження є: тимчасові зміни фізичних властивостей матеріалів та виробів, що не вплинули на надійність та довговічність кам`яної кладки; динамічні навантаження від руху автотранспорту по проїзду до боксів другого рівня; характер сполучень між будівельними матеріалами з яких виконано гараж, а саме частини конструкцій до яких входять елементи цегляної кладки повинні бути пов`язані одна з одною в просторі. Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини справи, приймаючи до уваги те, що позивач не обґрунтувала, не довела та не надала суду належних та допустимих доказів завдання їй матеріальної шкоди саме внаслідок здійснення [PERSON] реконструкції гаражу № 62 , не довела причинного зв`язку між діями відповідача і завданою майновою шкодою, не довела вини відповідача у спричиненні їй майнової шкоди, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала до суду укладений між [PERSON] та [PERSON] договір №61 про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт від 18.11.2020 року, уточнений акт виконаних робіт від 16.03.2021 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №15 на суму 5000,00 грн. Представник позивача заперечував проти стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень, оскільки дана сума є обґрунтованою та не підтверджена належними доказами, тому просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, заявлену стороною відповідача, до 2500,00 гривень. Суд критично ставиться до заперечень представника позивача, оскільки витрати понесені відповідачем на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень є належним чином підтвердженні актом виконаних робіт від 18.11.2020 року, уточненим актом виконаних робіт від 16.03.2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №15 на суму 5000,00 грн.(а.с.239,240). Вказана сума є співмірною та відповідає критерію розумності. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу. Окрім цього відповідачем понесено витрати по сплаті за проведення будівельно-технічної експертизи №4560-19 від 28.07.2020 року у розмірі 6864,00 гривень, що підтверджується квитанціями від 19.08.2019, 18.09.2019, 27.08.2019, 19.06.2019, 25.06.2019, 18.07.2019 р.р.(а.с.234-236), які суд вважає також стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed