Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою з вимогами: визнати за нею право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані при будівництві торгівельного павільйону, який розташований на орендованій земельній ділянці в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, вул. Ціолковського, а саме: вікна металопластикові - 2 шт., двері металопластикові - 1 шт., ролети алюмінієві - 3 шт., двері металеві - 2 шт., профлист 74 кв.м., мінеральну вату 6 кв.м. - 84 шт., пластикову панель - 58 кв.м., профільну трубу 40Х20 - 260 м., лист х/к 2 мм - 8 шт. , лист\~ ОСБ 12 мм - 6 шт., лінолеум - 18 кв.м., вартість яких становить 57817,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21.05.2015 року відповідач [PERSON] придбав у [PERSON] торговельний павільйон, 4, 7 м х 2, 2 м, що знаходиться на земельній ділянці Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області. Придбаний торговельний павільйон був демонтований. Відповідач [PERSON] запропонував їй спільну діяльність щодо будівництва нового торгівельного павільйону та після його будівництва спільну підприємницьку діяльність. Погодившись на пропозицію, в лютому 2016 року за свої особисті кошти вона придбала будівельні матеріали для будівництва нового торгівельного павільйону, а саме придбала: вікна металопластикові 2 шт.; двері металопластикові 1 шт.; ролети алюмінієві -3 шт.; двері металеві 2 шт.; профлист 74 м2 ; мінеральну вату 6 м 2 84 шт.; пластикову панель 58 м 2 .; профільну трубу 40х20 260 м.; лист х/к 2 мм 8 шт.; лист ОСБ 12 мм 6 шт.; лінолеум 18 м2 . Всього на суму 57\~817,00 грн. За період з березня по травень 2016 року разом з [PERSON] за спільні кошти, спільними зусиллями вони побудували новий торгівельний павільйон, який фактично був побудований за придбані нею будівельні матеріали. В лютому 2017 року їй стало відомо, що відповідач [PERSON] звернулась до Зміївського районного суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя в якій, крім іншого, просить суд визнати за нею право власності на 1\\2 частину зазначеного торгівельного павільйону (справа № 621/2419/16-ц). 06 лютого 2017 року вон, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, звернулась до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 лютого 2017 року по справі № 621/2419/16-ц було відмовлено у прийнятті позовної заяви до спільного розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] та розяснено право звернутися до суду з такими позовними вимогами на загальних підставах. Як їй стало відомо, [PERSON] є орендарем земельної ділянки, на якій розташований побудований нами торгівельний павільйон, але до цього часу він документально не оформив завершення будівництва нового торгівельного павільйону. 03.02.2017 року вона уклала шлюб з [PERSON] Посилалася на положення ч. 3 ст. 331 ЦК України, просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали, використані при будівництві торгівельного павільйону. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксування, на задоволенні первісної позовної заяви наполягала. Відповідач [PERSON] подала заперечення проти позову, де зазначила, що в період шлюбу з [PERSON], 21.05.2015 року, вони придбали торгівельний павільйон, який розташований за адресою: смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, вул. Ціолковського. В подальшому, цей торговий павільйон було переобладнано шляхом збільшення висоти приміщення, також було проведено ремонт ззовні та всередині. Реконструкція тривала упродовж січня-лютого 2016 року. Вже в лютому 2016 року оновлений торгівельний павільйон розпочав роботу. В квітні 2016 року подружні стосунки з [PERSON] погіршилися, оскільки він створив нову сім'ю з [PERSON]торгівельного павільйону, який розташований на орендованій земельній ділянці в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, вул. Ціолковського,слідком чого стало розірвання шлюбу. Після того, [PERSON] почав перешкоджати їй приймати участь у здійсненні підприємницької діяльності. Видаткова накладна, у якій постачальником визначено ФОП [PERSON], яку надала [PERSON] не є доказом в розумінні ЦПК України, а може лише підтвердити лише факит звернення [PERSON] з питанням придбання певних будівельних матеріалів та з'ясування їх вартості, та не підтверджує факт відношення цих матеріалів до спірного торгівельного павільйону. Видаткова накладна не є розрахунковим документом і не підтверджує факту продажу товарів. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 330982 від 03.02.2017 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 лютого 2017 (а. с. 41). Як встановлено судовим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2016 року, що набрало законної сили, та обставини, встановлені ним відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебули у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2009 року по 04.01.2017 року (а. с. 57-58). Копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 958846 від 12.05.2003 року підтверджує той факт, що відповідач [PERSON] на ча виникнення спірних правовідносин щодо предмету позову мав статус фізичної особи-підприємця (а.с. 60). Із копії договору оренди земельної ділянки від 27 липня 2016 року вбачається, що предметом договру є передача в оренду земельної ділянки [PERSON] для ведення комерційної діяльності ( обслуговування торгівельного кіоску) (а. с. 35-37). п.12, п.14 вказаного договору містять застереження про цільове використання земельної ділянки площею 0,0012 га, кадастровий №63221755600:01:006:0019, а саме для обслуговування торгівельного кіоску, будівництво та обслуговування будівель торгівлі саме ФО-П [PERSON] (а.с.-) Відповідно 8 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та пункт 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 встановлено порядок прийняття в експлуатацію об"єктів тогівлі даного типу. Наведене свідчить про те, що станом на час укладення вказаного довору оренди така річ, як "торгівельний кіоск" уже не існувала. Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЗУ " Про підприємництво" підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Підприємці мають право без обмежень приймати рішення і здійснювати самостійно будь-яку діяльність, що не суперечить чинному законодавству. Особливості регулювання окремих видів підприємництва встановлюються законодавством України. Згідно із частинами 1, 2 статті 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення; фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Отже, майно фізичної особи - підприємця, як майно для професійної діяльності члена сім'ї і яке придбане за кошти від своєї діяльності як підприємця і використовується в його підприємницькій діяльності не в інтересах сім"ї, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України. Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про підприємництво" підприємництво здійснюється на основі таких принципів: вільний вибір видів діяльності; залучення на добровільних засадах до здійснення підприємницької діяльності майна та коштів юридичних осіб і громадян. В ході будівництва цієї речі використані будівельні матеріали, які придбані за гроші [PERSON] Із акту готовності торгівельного павільону від 17.07.2016 року вбачається, що за власні кошти ФО-П [PERSON] та [PERSON] побудовано торгівельний кіоск по вул. Ціолковського в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області (а. с. 61). Кількість, асортимент, вартість будівельних матеріалів, що використані позивачкою [PERSON] при проведенні будівництва спірного торгівельного павільону підтверджується видатковою накладною ФОП [PERSON] від 08.02.2016. Із якої вбачається, що загальна сума витрат на будівельні матеріали [PERSON] (після шлюбу [PERSON]В.) склала 57817, 00 грн. (а. с. 42 ). Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" у редакції, яка була чинною на час складання вказаних видаткових накладних, передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити, як посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704ёу тій же редакції, первинні документи повинні мати, зокрема, такі обов'язкові реквізити, як посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до приписів статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1). Згідно частини 3-ї цієї статті договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Положеннями статті 638 вказаного кодексу визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1). Згідно із приписами статті 207 цього кодексу, у редакції, яка була чинною на час складання вказаних видаткових накладних, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч. 2). За приписами статті 202 частини 4-ї наведеного кодексу двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Отже для укладення двостороннього правочину необхідна наявність волевиявлення обох сторін, здійснена в належній формі, при чому під сторонами, у даному випадку, розуміються уповноважені на те відповідно до приписів статті 207 частини 2-ї Цивільного кодексу України, особи. Таким чином належність підпису уповноваженій особі, є обов'язковою умовою при констатації волевиявлення сторони щодо визначеного договором кола істотних умов. Видаткова накладна №5 від 08.02.2016 підтверджує факт кіпівлі-продажі [PERSON] вказаного у ній товару. Факт використання даних будівельних матеріалів на будівництво торгівельного кіоску по вул. Ціолковського в смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області визнав відповідач [PERSON], та відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають, також підтверджено письмовим доказом - актом готовності торгівельного кіоску (павільону) від 17.07.2016 за підписом ФОП [PERSON], що відповідає вимогам ЗУ " Про підприємництво" в способі засвідчення явочного порядку фактів, що виникли (а.с. 61). Таким чином, позивачем [PERSON] доведено факт сумісної діяльності із [PERSON] зі створення нової речі - торгівельного кіоску за адресою: смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, вул. Ціолковського та понесені нею грошові витрати з придбання будівельних матеріалів на вказане будівництво у сумі 57817 грн. В своїх запереченнях від 16.11.2017 відповідач [PERSON] визнала ті факти, що відповідач [PERSON] у квітні 2016 року фактично створив нову сім"ю із [PERSON] та про те, що реконструкція спірного кіоску відбувалась у січні-лютому 2016 року (а.с. 31-33). Доказів про те, що договір купівлі - продажі вказаного кіоску від 21.05.2015 придбано [PERSON] в період шлюбу, саме як фізичною особою, а не ФОП [PERSON] відповідачем [PERSON] не надано ,та реконструкція вказаного кіоску здійснювалась в інтересах її сім"ї з [PERSON], а не в ході здійснення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] Судове рішення не може грунтуватись на припущеннях, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved