Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У червні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.05.2007 року Банк уклав договір кредиту № CNGLAK00000469 з [PERSON] на суму 23 297 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.05.2014 року. В забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором 23.05.2007 року сторонами був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким [PERSON] надала в заставу автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель: GOLF PLUS 1.6, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. У зв"язку з тим, що [PERSON] належним чином свої зобов"язання за кредитним договором не виконувала, станом на 05.04.2012 року виникла заборгованість в сумі 42 тис.401, 23 доларів США. Отже, позивач, з посиланням на ст.ст.526, 527, 530, 590 ЦК України, ст.25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.ст.19,20 Закону України „Про заставу", просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNGLAK00000469 від 23.05.2007 року в сумі 42401,23 доларів США витребувати у відповідача [PERSON] та передати в заклад ПАТ „КБ „ПриватБанк" предмет застави - автомобіль VOLKSWAGEN, модель: GOLF PLUS 1.6, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля VOLKSWAGEN, модель: GOLF PLUS 1.6, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль VOLKSWAGEN, модель: GOLF PLUS 1.6, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ „КБ „ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також надання ПАТ „ПриватБанку" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 жовтня 2012 року позов задоволений частково. В рахунок погашення заборгованості за договором №.№ CNGLAK00000469 від 23.05.2007 року в сумі 42401,23 доларів США, що складала 338391 грн. 50 коп. було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль VOLKSWAGEN, модель: GOLF PLUS 1.6, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ „ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанку" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" 3022 грн. 96 коп. судових витрат. В апеляційній скарзі ПАТ „Комерційний банк „ПриватБанк" просить змінити заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про передачу предмета застави в заклад ПАТ „КБ „ПриватБанк" шляхом вилучення його у [PERSON] та задовільнити вимоги в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував положень чинного цивільного законодавства, зокрема ст.ст.575, 629 ЦК України, норм Закону України „Про заставу", а також умов договору застави, що був укладений з [PERSON], відповідно до п.17.10 якого, сторонами було погоджено, що заставодавець зобов"язується передати предмет застави заставодержателю у заклад у випадку порушення зобов"язання за кредитним договором. Апелянт наголошує, що незадоволення такої вимоги, зробить неможливим виконання рішення суду щодо зверненя стягнення на предмет застави, оскільки предмет застави знаходиться у відповідача. Також, на думку апелянта, судом порушені норми ст.213 ЦПК України, оскільки суд неповно з"ясував всі обставини справи та не звернув уваги на положення закону та умов договору. Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційниї скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. В судове засідання сторони не з"явилися, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Як вбачається з розписки представник апелянта ПАТ „КБ „ПриватБанк" належним чином повідомлений про розгляд справи, призначеного на 04 лютого 2014 року (а.с.124), а від відповідачки [PERSON] повернулась не врученою судова повістка (а.с.125), тому суд враховує, що відповідачка зареєстрована в [ADDRESS] згідно з повідомленням адресно-довідкового бюро УГІРФО УМВС України в Чернігівській області (а.с.41) і саме на цю адресу судом двічі було завчасно направлені судові повістки, тому відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України остання вважається повідомленою про час і місце судового засідання у справі належним чином. ПАТ „КБ „ПриватБанк" 23.05.2007 року уклав договір кредиту № CNGLAK00000469 з [PERSON] на суму 23 297 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.05.2014 року. В забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором 23.05.2007 року сторонами був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким [PERSON] надала в заставу автомобіль VOLKSWAGEN, модель: GOLF PLUS 1.6, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу (а.с.22-26). Відповідачка [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, у зв"язку з чим заборгованість по кредиту станом на 05.04.2012 року становить 42 401, 23 доларів США. Відповідно до Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов"язання, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 25 зазначеного Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається і спосіб його реалізації із застосуванням однієї із процедур передбачених статею 26 цього Закону. З позовних вимог слідує, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет обтяження, а саме продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, не суперечить вимогам статті 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року, а тому заочне рішення суду в частині задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави відповідає матеріалам справи та положенням ст.ст.525, 526, 589, 590, 1050 ЦК України. Проте, дійшовши такого висновку, суд першої інстанції помилково відмовив позивачу в частині задоволення вимог про передачу в заклад ПАТ „КБ „ПриватБанк" шляхом вилучення у [PERSON] належного їй на праві власності автомобіля VOLKSWAGEN, модель: GOLF PLUS 1.6, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], у зв"язку з чим, в зазначеній частині рішення суду підлягає скасуванню з наступних підстав. Згідно зі ч.2 ст.575 ЦК України, ст.ст.44-48 Закону України „Про заставу" виділяється такий вид застави, як заклад, при якому, предмет застави рухоме майно, передається у володіння заставодержателя та крім того, апеляційний суду виходить з того, що пунктом 17.10 договору застави від 23.05.2007 року № CNGLAK00000469, укладеного між сторонами встановлено, що у випадку порушення заставодавцем зобов"язань за кредитним договором, останній зобов"язується передати в заклад заставодержателю предмет застави (а.с.24). Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вимоги ПАТ „КБ „ПриватБанк" про передачу в заклад шляхом вилучення у відповідача належного йому майна, що є предметом застави, грунтуються на законі та договорі і є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial