Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Всеукраїнський банк розвитку" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Договором кредиту №IKCASHSTG.140053.001 від 03 липня 2013 року в сумі - 73130,74 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 03 липня 2013 року між ПАТ „Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] укладено кредитний договір №IKCASHSTG.140053.001, згідно умов якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використовування грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., з терміном користування кредитом до 02 липня 2016 року, процента ставка за користування кредитом складає 0,001 % річних, а позичальник зобов'язувався щомісячно в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в. п. 2.5 Кредитного договору. Позивач ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» виконав свої обов'язки по Кредитному договору у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконує. З урахуванням того, що відповідач систематично не виконує свої зобов'язання по поверненню отриманого кредиту у визначені Кредитним договором терміни і сумах, станом на 11 лютого 2015 р. виникла заборгованість по кредиту, на загальну суму 73130,74 грн., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 14988,35 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 15011,65 грн., поточна заборгованість за процентами - 0,02 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4179,41 грн., заборгованість за комісією - 15269,34 грн., пеня - 23681,97 грн., сума штраф - 40470,71 грн., оскільки відповідачі позивачі добровільно не погасили заборгованість по кредитному договору, позивач вимушений звертатись з даним позовом до суду. Представник позивача Поливяна Ю.К. в судове засідання не з'явилась, про час ті місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в поданій заяві, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. (а.с. 53) Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення та/або заперечення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №IKCASHSTG.140053.001. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 30 000,00 грн., з терміном користування до 02 липня 2016 р. Процентна ставка за користування кредитом складає 0,001% річних. (п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору) Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,00% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Розрахунок та нарахування здійснюється щомісяця в перший робочий день місяця за поточний місяць. Нарахування комісії здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму кредиту що зазначений в п. 1.2 Договору. Як встановлено у п. 2.4 Кредитного договору, Позичальник сплачує комісії та відсотки з 1-го по 20-те число кожного поточного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання договору. Відповідно до п. п. 3.1.9 Договору кредиту, Банк має право дострокового стягнути кредит, проценти і комісії в порядку, передбаченому п.п. 2.10, 2.11, 3.1.5, 3.1.6, при настанні умов передбачених п.3.1.11. Як передбачено п. 6.3. Кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом Банк має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до п. п. 4.2.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язується здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим Договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із. суті кредитного договору. 09 лютого 2015 року (вих. №2574) ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на адресу позичальника [PERSON] надсилало письмову вимогу про дострокове виконання договірних зобов'язань, шляхом погашення кредитної заборгованості в повному обсязі, яка станом на 05.02.2015 року складає загальну суму 72485,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 14988,35 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 15011,65 грн., поточна заборгованість за процентами - 0,02 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4089,35 грн., заборгованість за комісією - 900,00 грн., пеня - 23126,85 грнз однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку відповідача [PERSON] (а.с. 19) Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Таким чином, проценти можуть нараховуватись (сплачуватись) і за зобов'язаннями в разі прострочення платежу. В цьому разі підставою застосування процентів є порушення зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача [PERSON], заборгованість за Кредитним договором №IKCASHSTG.140053.001 від 03 липня 2013 року, яка станом на 11 лютого 2015 року складає 73130,74 грн., з яких: поточна заборгованість по тілу кредиту - 14988,35 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 15011,65 грн., поточна заборгованість за процентами - 0,02 грн., прострочена заборгованість за процентами - 4179,41 грн., заборгованість за комісією - 15269,34 грн., пеня - 23681,97 грн., суд при визначені суми заборгованості бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази на спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, тому присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним договором №IKCASHSTG.140053.001 від 03 липня 2013 року в розмірі 73130 гривень 74 копійки. Як убачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 року №743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 року №132 «Про затвердження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський банк розвитку» згідно з яким 28.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку». (а.с. 26,27) Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду щодо останнього розпочато процедуру ліквідації. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Пунктом 1 ч. 3 ст. 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п.5 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Оскільки, зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаний із здійсненням тимчасової адміністрації, то позивач Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський банк розвитку " звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, виходячи з розміру позовних вимог які підлягають задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 731,30 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved