Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

27 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої злочином. Свої вимоги мотивує тим, що 22 липня 2015 року біля 18.20 у м. Тернополі Тернопільської області на перехресті вулиць 15 квітня м. Тернопіль та вул. Текстильної сталася ДТП за участі водія [PERSON], який керував власним автомобілем «Міцубіші Паджеро», 2007 р.в., д.р.з. [NUMBER] та автомобіля «Фіат Добло» 223 L, 2003 р.в., д.р.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] У даній ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. У зв'язку із отриманими травмами перебувала на стаціонарному лікуванні у Тернопільській МКЛ Швидкої допомоги з 22 липня по 07 серпня 2015 року та у Хмельницькій міській лікарні з 10 по 28 серпня 2015 року. На амбулаторному лікуванні перебуває по теперішній час. За результатами отриманої травми [PERSON] визнано інвалідом та призначено 3 групу інвалідності. На час ДТП указаний транспортний засіб «Міцубіші Паджеро» було застраховано на підставі Полісу №АІ/4399783 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.04.2015 в страховій компанії ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Згідно даного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100 000 (сто тисяч) гривень; за шкоду, заподіяну майну 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень; розмір франшизи 0 (нуль) гривень. Згідно технічного паспорту власником автомобіля «Міцубісі Паджеро» 2007 р.в., д.р.з. [NUMBER], являється [PERSON]. Вказує, що ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 29.06.2016 р. вирок Тернопільського міськрайонного суду змінено та визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи причиною даної ДТП стало невиконання [PERSON] вимог ПДР України. Отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в безпосередньому причинному зв'язку із допущеними водієм [PERSON] порушеннями ПДР України. У результаті даного злочину потерпілій спричинена значна майнова та моральна шкода. Під час перебування на стаціонарному лікуванні та амбулаторному лікуванні позивачем були придбані за власні кошти медикаменти всього на загальну суму 49 756,11 грн., які позивач просить стягнути з страхової. В результаті ДТП пошкоджено автомобіль «Фіат Добло», 2003 р.в., д.р.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], вартість матеріального збитку становить 90 487, 71 грн., а із страхової просить стягнути 50 000 грн. згідно Полісу. Крім майнової шкоди, вказує що їй спричинена і моральна шкода, оскільки перенесла чотири складних довготривалих операції, їй було вживлено інородні тіла, які в 2017 році ще необхідно буде видалити оперативним шляхом. Згідно Закону розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню, оцінює в 2487, 81 грн. (49 756,11грн. х 5% = 2487, 81 грн.) Також, у відповідності до ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 2 955, 92 грн., та інфляційні в сумі 7 130, 73 грн., а також витрати на авто товарознавче дослідження в сумі 1100 грн., а всього 113 430, 57 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивач до відповідача із завою не зверталася. Ремонт перевищує вартість автомобіля, відсутні документи які підтверджують інвалідність позивача, а половина чеків не відповідає критеріям фінансового документу, вони не підтверджені медичною документацією. А ст. 625 ЦК України не підлягає застосуванню до даних правовідносин. Третя особа будучи належним чином повідомленою про час, місце та дату судового засідання, в таке не з'явилася, клопотань не надходило. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Так, судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 29.06.2016 р. вирок Тернопільського міськрайонного суду змінено та визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців Даною ухвалою встановлено, що у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Фіат Добло», 2003 р.в., д.р.з. [NUMBER], - [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді садна правого надбрів'я, грудей та правого ліктя, закритих переломів діафізу правої плечової кістки та тіла 3-го поперекового хребця, спонтанний горизонтальний ністагм, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров'я. Порушення водієм автомобіля «Міцубіші Паджеро», 2007 р.в., д.р.з. [NUMBER] -обвинуваченим [PERSON] вимог п.п. 1.5 ч. 1, 10 ( вчастині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умі «дорожня обстановка»), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв'язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. У зв'язку із отриманими травмами [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Тернопільській МКЛ Швидкої допомоги з 22 липня по 07 серпня 2015 року та у Хмельницькій міській лікарні з 10 по 28 серпня 2015 року. Під час перебування на стаціонарному лікуванні у Тернопільській МКЛ Швидкої допомоги з 22 липня по 07 серпня 2015 року та у Хмельницькій міській лікарні з 10 по 28 серпня 2015 року, на амбулаторному лікуванні позивачем були придбані за власні кошти медикаменти всього на загальну суму 49 756,11 грн., що підтверджується копіями чеків, квитанцій наявних в матеріалах справи (огляднутих оригіналів) та копіями медичних карток [PERSON] стаціонарного хворого Тернопільської комунальної міської лікарні швидкої допомоги, Хмельницької міської лікарні та призначеннями лікарів, а також показами свідків [PERSON] та [PERSON] В результаті даної ДТП постраждав автомобіль «Фіат Добло», 2003 р.в., д.р.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Згідно Висновку №105/15 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Фіат Добло 1.9Д» 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яке проведено у присутності представника СК «Княжа» Саприкіна Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Фіат», внаслідок його пошкодження у ДТП становить 90 487, 71 грн. На час ДТП указаний транспортний засіб «Міцубіші Паджеро» було застраховано на підставі Полісу №АІ/4399783 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.04.2015 в страховій компанії ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (код ідентифікації страховика 025). Згідно даного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100 000 (сто тисяч) гривень; за шкоду, заподіяну майну 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень; розмір франшизи 0 (нуль) гривень. Власником автомобіля «Міцубісші Паджеро» 2007 р.в., д.р.з. [NUMBER], являється [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що позивач зверталася із заявою до ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування. Із листа ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 26.09.2016 р. вбачається, що [PERSON] страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в сумі 39 264, 82 грн. Із розрахунку ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 16.06.2016 р. вбачається, що 37 395, 07 грн. було відшкодовано [PERSON] за шкоду заподіяну здоров'ю та 1 869, 75 грн. моральної шкоди, а всього 39 264, 82 грн. Статтею 16 того ж кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, повязану з використанням транспортних засобів. Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Ч. 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ст. 2 Закону Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 статті 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Враховуючи вищенаведене та те, що всього на лікування [PERSON] було витрачено 49 756,11грн., які є документально підтвердженими, а також те, що страховою компанією було виплачено лише 37 395, 07 грн., а тому відшкодуванню підлягає не виплачена сума за шкоду заподіяну здоров'ю, згідно полісу, в сумі 12 361, 04 грн. З положень ст. 28 Закону слідує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 14 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, збитки, завданні джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються винною особою в повному обсязі, відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Механізм оцінки колісних транспортних засобів встановлюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159) (далі Методика). Згідно п.2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24 листопада 2003 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження, з урахуванням фізичного зносу (п.2.4 Методики). Згідно Висновку №105/15 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля «Фіат Добло 1.9Д» 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яке проведено у присутності представника СК «Княжа» Саприкіна Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Фіат», внаслідок його пошкодження у ДТП становить 90 487, 71 грн. Із даного висновку вбачається, що при визначенні вартості матеріального збитку, експертом застосовувалася методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затверджена Наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092. На виконання вимог п.п. 34. 2., 34.4 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача та визначення розміру збитків у присутності представника СК «Княжа» Саприкіна Ю.В. Так позивач зверталася із заявою про виплату страхового відшкодування, із відповіді страхової (а.с. 230-231) вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачу не виплачено, а згідно поданих заперечень відповідача (а.с. 108) вбачається, що страхова компанія вказує, що позивач заяву щодо такої виплати не подавала, при цьому зазначає, що погоджується із таким страховим відшкодуванням на суму 50 000 грн., і зазначає, що таке відшкодування буде виплачено на підставі заяви позивача. Проте, таке відшкодування так і не виплачено. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище вимоги законодавства, а також наявні докази, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вартість відновлювального ремонту автомобіля, згідно полісу, в сумі 50 000 грн. Що стосується стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Внаслідок ДТП позивач отримали тілесні ушкодження, було спричинено сильного фізичного болю та страждань. Дані обставини спричиняли сильного душевного хвилювання та завдали моральних страждань, значно порушили повсякденний уклад. Враховуючи вищенаведене та те, що всього на лікування [PERSON] було витрачено 49 756, 11грн., які є документально підтвердженими, а також те, що страховою компанією було виплачено в рахунок відшкодування моральної шкоди лише 1 869, 75 грн., а тому відшкодуванню підлягає не виплачена сума за моральну шкоду в сумі 618,05 грн. (49 756,11 грн. х 5 % - 1 869, 75 грн.) Щодо застосування до даних правовідносин ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне. Положенням статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до вимог яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Що стосується вимог про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки прострочення у виконанні зобов'язання не встановлено. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. ст. 16, 22, 23, 625, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 22, 23, 24, 26-1, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: partial