Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Василівської міської ради Запорізької області звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна. В обґрунтування позовних вимог у заяві про зміну предмета позову прокурор вказує, щов ході вивчення стану законності у сфері земельних відносин встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за №434, [PERSON] та [PERSON] перейшло право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного договору об`єкт незавершеного будівництва, розташований на земельній ділянці площею 0,1748 га з кадастровим номером: 2320910100:06:001:0002, цільове призначення: 03.08 для будівництва і обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, вид використання земельної ділянки: для реконструкції незавершеного будівництвом житлового будинку під житлово-готельний комплекс, форма власності - комунальна власність, категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Нерухомість, яка є предметом договору, розташована на земельній ділянці, яка у приватній власності не перебуває. Рішенням одинадцятої (позачергової) сесії сьомого скликання Василівської міської ради Запорізької області від 28.07.2016 року №26 передано [PERSON] та [PERSON] в оренду строком на п`ять років земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,1748 га з кадастровим номером 2320910100:06:001:0002 для реконструкції незавершеного будівництва житлового будинку під житлово-готельний комплекс за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням зобов`язано [PERSON] та [PERSON] в місячний термін укласти з Василівською міською радою договір оренди зазначеної земельної ділянки. Проте, відповідачами договір оренди землі площею 0,1748 га укладений не був та орендна плата за земельну ділянку не надходила до міського бюджету, про що свідчать листи Василівської міської ради від 08.09.2016 р. №02-01-19/2076, від 18.09.2017 р. вих. №03-01-19/2108 до відповідачів. Також встановлено, що п.1 рішення Василівської міської ради сьомого скликання шістнадцятої сесії №35 від 24.11.2016 року про розгляд листа [PERSON] і [PERSON] про встановлення орендної плати за земельну ділянку в [ADDRESS] , встановлено [PERSON] та [PERSON] ставку орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер 2320910100:06:001:0002 площею 0,1748 га для реконструкції незавершеного будівництвом житлового будинку під житлово-готельний комплекс в [ADDRESS] , у розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі терміном на один рік. Ураховуючи, що на земельній ділянці площею 0,1748 га з кадастровим номером: 2320910100:06:001:0002 знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, який належить на праві приватної власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] , у вказаних осіб виникло право користування вказаними земельними ділянками, на яких знаходиться об`єкт незавершеного будівництва, а з ним і обов`язок сплачувати орендну плату. Однак, протягом тривалого часу користування земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] ухиляються від укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки, на якій безпосередньо знаходиться об`єкт незавершеного будівництва. На час розгляду справи за [PERSON] та [PERSON] право оренди земельної ділянки не зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Відтак, прокурор в порядку ст.1212 Цивільного кодексу України просить захистити порушене право, стягнути з [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 01.05.2016 по 31.12.2017 роки у розмірі 62 249, 48 грн., у рівних частинах з кожної у розмірі 31 124, 74 грн. на розрахунковий рахунок UA 498999980000033214815008045, МФО 899998, отримувач УК у Василівському районі/Василівка, код ЄДРПОУ 38025519, код платежу 18010600, а також стягнути з відповідачів на користь прокуратури Запорізької області в особі Енергодарської місцевої прокуратури кошти, витрачені у 2018 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді, у розмірі 1762 грн., у рівних частинах з кожної у розмірі 881 грн. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачів - адвоката Першина В.М. про залишення позовної заяви без руху. У зв`язку з закінченням терміну повноважень судді, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 року цивільну справу №311/2853/18 передано в провадження судді Нікандрової С.О. Ухвалою від 01 березня 2019 року суддею Нікандровою С.О. цивільна справа прийнята до провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 27 червня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області Кузьміної А. про зупинення провадження у цивільній справі. Ухвалою від 27 червня 2019 року задоволено клопотання представника відповідачів - адвоката Першина В.М. про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву та про відкладення підготовчого судового засідання. 11 липня 2019 року від представника відповідачів - адвоката Першина В.М. надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.204-207), у якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що 13.04.2016 року відповідачами був придбаний у власність об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , який розташований, в т.ч. на земельній ділянці площею 0,1748га, кадастровий номер 2320910100:06:001:0002, який має цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. 25.05.2016 року відповідачі дійсно звертались до Василівської міськради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, проте Василівська міськрада всупереч їх заяві винесла рішення №26 від 28.07.2016 року про передачу відповідачам земельної ділянки в оренду.Листи Василівської міської ради про укладення договорів оренди земельної ділянки від 20.04.2016 року, 08.09.2016 року та 18.09.2016 року,копії яких долучені до позову, відповідачі не отримували, відповідних документів напідтвердження належного отримання їх відповідачами суду не надано. Крім того, позивач не надав до позову копії листа відповідачів, на підставі якого Василівською міською радою було прийняте рішення №35 від 24.11.2016 року про встановлення відповідачам ставки орендної плати за земельну ділянку в розмірі 3% на рік, що ставить під сумнів взагалі його існування. Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору орендиземельної ділянки, чого зроблено не було. Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Між попередніми власниками об`єкту незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , та Василівською міськрадою існував договір оренди землі від 18.06.2008 року, зареєстрований у встановленому Законом порядку 09.06.2011 року, який 31.05.2016 року було достроковорозірвано. Отже, за відсутності договору оренди земельної ділянки, відповідачі повинні були сплачувати у 2016-2017 роках земельний податок, що вони і робили відповідно до довідок Василівського правління ГУ ДФС у Запорізькій області від 11.07.2019 року по 9549,55 гривень кожна. 15 серпня 2019 року від заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.17-24). 28 жовтня 2019 року від заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області надійшла заява про зміну предмета позову. Ухвалою від 03 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 13 лютого 2020 року провадження у цивільній справі зупинено до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18. Ухвалою від 20 липня 2020 року провадження у цивільній справі поновлене, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор Коваленко Я.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в заяві про зміну предмету позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON] , позовні вимоги не визнає (т.1 а.с.92). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON] , позовні вимоги не визнає (т.1 а.с.96). Представник відповідачів - адвокат Першин В.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позов. Також посилався на необґрунтований розрахунок позивачем розміру доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, з огляду на те, що рішення Василівської міської ради від 04 червня 2008 року №6, яким встановлені ставки орендної плати за землю на території Василівської міської ради, не містять ставки орендної плати за земельні ділянки за категорією - землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, а також те, що розрахунок недоотриманих доходів за фактичне використання земельної ділянки виконаний не уповноваженою особою - секретарем Василівської міської ради Мандичевим О.Г., що не відповідає вимогам ст.157 ЗК України і постанови КМУ від 19.04.1993 року №284. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши докази, суд встановив наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за №434, [PERSON] та [PERSON] перейшло право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] . За вказаним договором об`єкт незавершеного будівництва, який є предметом цього договору, розташований на земельній ділянці площею 0,1748 га з кадастровим номером: 2320910100:06:001:0002, цільове призначення: 03.08 для будівництва і обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, вид використання земельної ділянки: для реконструкції незавершеного будівництвом житлового будинку під житлово-готельний комплекс, форма власності - комунальна власність, категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Нерухомість, яка є предметом договору, розташована на земельній ділянці, яка у приватній власності не перебуває. Питання щодо права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою не є предметом цього договору і вирішується сторонами у встановленому законом. Покупці зобов`язуються оформити у встановленому законом порядку право власності або право користування цією земельною ділянкою. Рішенням одинадцятої (позачергової) сесії сьомого скликання Василівської міської ради Запорізької області від 28.07.2016 року №26 передано [PERSON] та [PERSON] в оренду строком на п`ять років земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,1748 га з кадастровим номером 2320910100:06:001:0002 для реконструкції незавершеного будівництва житлового будинку під житлово-готельний комплекс за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням зобов`язано [PERSON] та [PERSON] в місячний термін укласти з Василівською міською радою договір оренди зазначеної земельної ділянки. Предметом позову у справі, є вимога позивача про стягнення з відповідачів, як власників об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, на підставі статей 1212-1214 ЦК України, за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно, за період з 01.05.2016 по 31.12.2017 роки. Відповідно до положень ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У відповідності до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України). Як вбачається з положень ст.120 ЗК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Частина 1 ст.93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Водночас за змістом ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, перехід права на земельну ділянку не відбувається автоматично, а потребує оформлення. Набуттю права користування передує волевиявлення особи, яка виявила бажання набути таке право, і лише після цього здійснюється волевиявлення відповідного органу місцевого самоврядування. За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачами [PERSON] і [PERSON] права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Василівською міською радою, та державної реєстрації такого права, у період з 01.05.2016 по 31.12.2017 роки. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Таким чином, з часу виникнення права власності на нерухоме майно, тобто з 13.04.2016 року у відповідачів виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на вищезазначену земельну ділянку. Цього обов`язку відповідачі не виконали, а отже без законних підстав зберегли у себе майно - кошти за оренду землі. Відтак, відповідачі (набувачі), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшили свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року №917/1739/17, від 23.05.2018 року №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року №922/3412/17, від 14.01.2019 року №912/1188/17, від 21.01.2019 року №902/794/17, від 29.01.2019 року №922/536/18. Таким чином, оскільки відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідачі [PERSON] і [PERSON] , як фактичні користувачі земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегли у себе кошти, які мали заплатити за користування нею, зобов`язані повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Василівський міській раді Запорізької області на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Ст.14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідачі не є власниками або постійними землекористувачами земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України). Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Відповідно до вимог ст.271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п.288.5.1 ст.288 Податкового Кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 року по справі №920/739/17). Відповідно до ч.2 ст.20 та ч.3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Отже, орендна плата за користування земельною ділянкою повинна визначатися з урахуванням розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, цільового призначення земельної ділянки та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. Актом обстеження земельної ділянки кадастровий номер 2320910100:06:001:0002 в [ADDRESS] , складеного комісією Василівської міської ради Запорізької області 31 липня 2019 року зафіксовано, що на момент обстеження на земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва, добудова даного об`єкту не ведеться. Відповідно до Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер 2320910100:06:001:0002), сформованих Відділом у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізької області, нормативна грошова оцінка за земельну ділянку площею 1748 кв.м. (0,1748 га), становить у 2016 році - 554 561,25 грн., у 2017 році - 587 834,92 грн. Відповідно до п.3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VІ, який набрав чинності з 01.01.2013 року, визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Отже, регулювання правовідносин щодо земельних ділянок, розташованих на території м. Василівка віднесено до компетенції Василівської міської ради Запорізької області. У ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п.«д» ч.1 ст.156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Частиною 3 ст. 157 ЗК встановлено, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року №284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Пункт 3 Порядку встановлює, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. А під неодержаним доходом розуміється, зокрема, дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що виконком Василівської міської ради, як власник земельної ділянки, вважаючи, що фактичний користувач завдав власнику земельної ділянки (територіальній громаді) збитки у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження скласти акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також затвердити його відповідним рішенням. Отже, на думку суду, акт по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства повинен бути складенийкомісією, створеною виконавчим комітетом міської ради і затвердженим рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області. В обґрунтування недоотриманих позивачем доходів у вигляді орендної плати суду наданий розрахунок неотриманих Василівською міською радою Запорізької області доходів за фактичне використання [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 2320910100:06:001:0002, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 01.05.2016 по 31.12.2017 року, площею 0,1748 га, без правовстановлюючих документів, складеного секретарем Василівської міської ради Мандичевим О.Г., відповідачам нараховано у період з 01.05.2016 по 31.12.2016 року орендної плати 40205,68 грн.; з 01.01.2017 по 31.12.2017 року орендної плати 22043,72 грн., який є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням Порядку, затвердженого постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року. Акт визначення збитків, заподіяних Василівській міській раді у вигляді неодержаного доходу за використання громадянками [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, площею 0,1748 га без правовстановлюючих документів у розмірі 62 249,48 грн., складений комісією з визначення та відшкодування збитків заподіяних землевласникам та землекористувачам у Василівському районі, а також розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації №74 від 21 лютого 2018 року «Про затвердження актів визначення збитків, заподіяних Василівській міській та Степногірській селищній радам у вигляді неодержаних доходів за використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів» (т.1 а.с.36-42) не може бути прийнятий судом до уваги в якості належного і допустимого доказу на підтвердження розміру неотриманих Василівською міською радою Запорізької області доходів за фактичне використання [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 2320910100:06:001:0002, оскільки вони складені не уповноваженим органом. За змістом постанови Верховного Суду від 10.09.2019 року у справі №922/96/19, предметом доказування у даному спорі є, зокрема, обставини щодо земельної ділянки, площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача будівлі. Позивач (прокурор) у даній справі має надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України «Про оренду землі» у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів). Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №922/392/18, від 07.02.2019 року у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 року у справі №923/921/17. Одночасно з цим, вирішуючи питання обґрунтованості суми недоотриманих доходів позивачем у вигляді орендної плати, суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку неотриманих Василівською міською радою Запорізької області доходів за фактичне використання [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 2320910100:06:001:0002, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 01.05.2016 по 31.12.2017 року, площею 0,1748 га, без правовстановлюючих документів, категорія спірної земельної ділянки визначена, як «землі житлової та громадської забудови», цільове призначення - 03.08 - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, та для розрахунку орендної плати за 7 місяців 2016 року прийнятий відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 12%, за 1 місяць 2016 року - у розмірі 3%, за 11 місяців 2017 року - у розмірі 3%, за 1 місяць 2017 року - у розмірі 12%. Згідно з п.284.1 ст.284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Ставки орендної плати встановлені рішенням сесії Василівської міської ради №6 від 04 червня 2008 року «Про прийняття регуляторного акту «Про встановлення ставок орендної плати на землю на території Василівської міської ради» (т.1 а.с.44-45), з якого вбачається, що ставки орендної плати (за 1 кв.м від нормативної грошової оцінки землі) визначені відповідно до функціонального використання земельної ділянки. Між тим, зазначене рішення не містить ставок орендної плати за «землі житлової та громадської забудови», цільове призначенням 03.08 - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. Також встановлено, що п.1 рішення Василівської міської ради сьомого скликання шістнадцятої сесії №35 від 24.11.2016 року «Про розгляд листа [PERSON] і [PERSON] про встановлення орендної плати за земельну ділянку в [ADDRESS] », встановлено [PERSON] та [PERSON] ставку орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер 2320910100:06:001:0002 площею 0,1748 га для реконструкції незавершеного будівництвом житлового будинку під житлово-готельний комплекс в [ADDRESS] , у розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі терміном на один рік. Разом з тим, у розрахунку Василівської міської ради зазначена відсоткова ставка за 7 місяців 2016 року і 1 місяць 2017 року з розрахунку 12% від нормативної грошової оцінки землі, як пояснив під час судового засідання прокурор для розрахунку був прийнятий вказаний коефіцієнт відповідно до розділу пункту 2.1. як земельні ділянки комерційного використання. Суд не може погодитися з наданим до матеріалів справи розрахунком безпідставно збережених відповідачем коштів, виходячи із розміру ставки орендної плати за 7 місяців 2016 року і за 1 місяць 2017 року в розмірі 12% та критично відноситься до пояснень прокурора враховуючи наступне. Відповідно до Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер 2320910100:06:001:0002), сформованих Відділом у Василівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки площею 0,1748 га, яка розташована в [ADDRESS] , визначене 03.08 - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування. Жодного доказу використанні земельної ділянки за комерційним призначенням суду не надано. Отже, враховуючи відсутність в рішенні Василівської міської ради ставки орендної плати за землі житлової та громадської забудови, з цільовим використанням 03.08 - для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, встановлення орендної плати за максимальною ставкою 12%, є необґрунтованим. З розрахунку позивача та інших долучених до справи доказів неможливо встановити, чи правильним є застосовані Василівською міською радою функціональне призначення земельної ділянки та коефіцієнти орендної плати, які зазначені в якості вихідних даних для розрахунку розміру орендної плати, фактично несплаченої відповідачами та заявленої до стягнення. Крім того, при здійсненні розрахунку коштів, збережених у себе відповідачами без достатньої правової підстави, позивач не врахував сплаченого відповідачами земельного податку за заявлений у позові період з 01 травня 2016 року по 31 грудня 2017 року. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 КПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з відповідним позовом кожна особа має вчиняти таку дію виважено та розсудливо, оцінюючи власні правові перспективи, виходячи з реалізації таких принципів цивільного судочинства як принципи диспозитивності та змагальності цивільного процесу, надавши суду усі необхідні та достатні докази на обґрунтування власної правової позиції та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Неподання прокурором належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог в частині розміру безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою. За правилами ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню останньому, оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed