Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у якій просить стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідач 1) відшкодування збитків в розмірі 9 117,80 грн, стягнути зі [PERSON] (відповідач 2) франшизу в розмірі 1 000,00 грн та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18.03.2014 в м. Києві з вини відповідача 2 сталося ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль [PERSON], який на дату цієї пригоди мав укладений з позивачем чинний договір добровільного страхування наземного транспорту. При цьому на дату цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача 2 була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідач 1). Тому, зважаючи на дану обставину, позивач взяв на себе відповідальність щодо врегулювання наслідків даної події, а саме дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 18 березня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи судом повідомлявся належним чином, його представник надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач 1 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення проти позовної заяви. У судове засідання відповідач 2 не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив. У відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача просив розглянути справу без його участі, а від відповідачів, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відомостей про поважні причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року по справі №3-2009/14 [PERSON] (відповідач 1) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.27). Відповідно до зазначеної постанови відповідач порушив пп.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу „Фіат", реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.27). Судом встановлено, що власником вищезазначеного автомобіля є [PERSON] 08 травня 2013 року позивач та [PERSON] уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 725/13-Т/К/03 автомобіля „Fiat Grande Punto", реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.3). Відповідно до платіжного доручення № 6300 від 28 березня 2014 року позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля „ Fiat Grande Punto ", реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 10 117,80 гривень (а.с.30). Відповідно до ст. 27 ЗУ „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом". Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до Полісу № АС/3887641. Згідно з даним Полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000,00 гривень, франшиза - 1 000,00 гривень (а.с.31). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 1 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - Обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Таким чином, враховуючи те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача 2 була застрахована у відповідача 1, а розмір франшизи становить 1000 грн, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог до відповідача 2 у розмірі 1000 грн, відповідно з відповідача 1 підлягає стягненню на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 9 117,80 грн. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК на користь позивача необхідно стягнути судовий збір з відповідача 1 в розмірі 219,50 грн та з відповідача 2 в розмірі 24,10 грн. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 9, 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 3, 27 ЗУ «Про страхування»,

Outcome: approved