Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» звернулося до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою № 93 в гуртожитку по вулиці Героїв Сталінграда, 13 в місті Кіровограді. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Кіровоград, вулиця Героїв Сталінграда, 13. Відповідач 06.10.1998 року заселився до кімнати № 93 на підставі картки прописки та зареєструвався за вказаною адресою. Однак, в 2000 році [PERSON] самостійно виселився із зазначеної кімнати і з тих пір не проживає у гуртожитку. Заяву про зняття з реєстрації відповідач адміністрації підприємства не подавав. Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою позбавляє можливості Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» зареєструвати інших мешканців в кімнаті № 93, тобто підприємство не може вільно користуватися та розпоряджатися нею. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Не заперечує проти винесення заочного рішення, про що надано суду відповідну заяву (а.с. 45). Відповідач в судове засідання не зявився. До суду повернулись конверти з повістками для відповідача з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 23, 28, 38), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 37). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України. Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї або інших осіб. Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» є власником спірної кімнати, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, 13 (гуртожиток) на підставі свідоцтва про право власності № 445 від 23.07.2004 року, виданого на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 28.01.2004 року № 139, від 23.06.2004 року № 960, в обмін реєстраційного посвідчення від 10.02.1997 року (а.с. 4), про що свідчить також Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4260775 від 27.07.2004 року, виданий Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 4 на звороті). За довідкою від 25.12.2015 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Науково-виробниче підприємство «Радій» (а.с. 12), [PERSON] зареєстрований в гуртожитку по вулиці Героїв Сталінграда, 13 в місті Кіровограді та не проживає в ньому з 2000 року. Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запити суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 18). Таким чином, відповідач будучи зареєстрованим в належній позивачу квартирі, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Крім того, відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Під час судового розгляду в даній справі встановлено, що відповідно до акту встановлення факту не проживання в гуртожитку Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Радій» від 30.03.2015 року, складений комісією про те, що в гуртожитку Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Радій», розташованому по вулиці Героїв Сталінграда, 13 в місті Кіровограді Карнаух [PERSON] зареєстрований з 06.10.1998 року, але фактично не проживає протягом 16 років, а саме з 2000 року. Особистих речей зазначеного громадянина не виявлено, спального місця та інших ознак, що вказують на фактичне проживання немає (а.с. 6). [PERSON] Миколаївна, яка працює на посаді коменданта гуртожитку, що знаходиться за адресою: місто Кіровоград, вулиця Героїв Сталінграда, 13, беззаперечно засвідчила в судовому засіданні обставини щодо не проживання відповідача у спірній кімнаті з 2000 року. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved