Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на свою користь заборгованість за договором банківського вкладу 328823/561/370-14 від 17 січня 2014 року у розмірі 18000 доларів США, а також процентів, що були нараховані на момент подачі позову у сумі 88,74 доларів США. 26 березня 2015 року представником позивача була подана заява про зміну позовних вимог шляхом перерахунку заборгованості у національну валюту України за курсом Національного банку України на момент постановлення судового рішення, а також про залишення без розгляду позовних вимог у частині стягнення процентів на суму заборгованості Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року було задоволено вищезазначену заяву та залишення без розгляду позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу у частині стягнення процентів, нарахованих на момент подачі позову у сумі 88,74 доларів США - залишити без розгляду Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у позові у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши всі суттєві обставини та перевіривши їх наявними доказами, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 17 січня 2014 року між [PERSON] (далі за текстом - Вкладник) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Начальника відділення № 2 Філії "Одеське Регіональне управління" АТ "Банк Фінанси і кредит" Безбабної Вікторії Володимирівни, що діяла на підставі Положення про Філію та Довіреності від 18.12.2013 р. (далі за текстом - Банк) був укладений Договір № 328823/561/370-14 про банківський строковий склад (депозит) "Класік" (далі за текстом - Договір), відповідно до якого позивач вніс кошти у розмірі 18000 доларів США на строк з 17 січня 2014 року по 22 січня 2015 року, на депозитний рахунок [NUMBER], зі сплатою 10,00 відсотків річних. Відповідно до п. 6 Договору Банк був зобов'язаний після закінчення строку, визначеного у п. 1 (22 січня 2015 року), повернути Вклад Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п. 5.2. Основних умов. Відповідно до п. 5.2. Основних вимог Банк зобов'язаний повернути вклад Вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок у разі подачі Вкладником письмової вимоги про повернення банківського вкладу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу. Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми Вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за Договором № 328823/561/370-14 про банківський строковий склад (депозит) "Класік" від 17.01.2014 року та на письмову вимогу позивача від 22 січня 2015 року відмовляє у поверненні грошового внеску, що є грубим порушенням умов договорів щодо зворотності та платності та у свою чергу грубим порушенням прав позивача. Сума боргу підтверджується випискою по особовому рахунку від 29.01.2015 року. У запереченні на позовну заяву, поданому представником відповідача, відповідач не заперечує наявності заборгованості перед позивачем по сумі вкладу 18000 доларів США, посилається на необхідність перерахунку суму заборгованості у національну валюту України за курсом Національного банку України та відсутність права у позивача вимагати повернення всієї суми одночасно. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад), а відмова від такої видачі є неправомірною. Неповернення Банком Вкладнику його коштів порушує права позивача та умови укладеного між сторонами договору. Банк порушив умови договору в частині неповернення депозитного вкладу та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. В результаті неналежного виконання Банком умов Договору № 328823/561/370-14 про банківський строковий склад (депозит) "Класік" від 17.01.2015 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 18000 доларів США, яку позивач просив перерахувати у національну валюту України за курсом Національного банку України на момент винесення відповідно до ст. 533 ЦК України. Посилання відповідача на положення ст. 529 ЦК України про права кредитора не приймати виконання зобов'язання частинами як на неможливість виконання зобов'язання є безпідставними у зв'язку із тим, що у спірних правовідносинах Банк виступає боржником, а не кредитором, отже положення ст. 529 ЦК не надають права Банку відмовляти вкладнику у поверненні вкладу. Також не можуть бути прийняті до уваги доводи Банку про те, що Вкладник не має право на повернення суми вкладу у зв'язку із положеннями Постанови Правління НБУ від 1 грудня 2015 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" та від 3 березня 2015 року № 160 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", якими обмежено суми видачі готівкових коштів з поточних та депозитних рахунків. Адже положеннями Цивільного кодексу України як акту вищої юридичної сили встановлюється у ст. 1058 зобов'язання банку виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Крім того, починаючи із 22 січня 2015 року до моменту винесення рішення суду загальний строк прострочення повернення Вкладу становить 90 днів, що підтверджує наявність достатньої можливості Банку виконати зобов'язання перед Вкладником відповідно до постанов Національного банку України. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню. Станом на 23 квітня 2015 року (на дату постановлення судового рішення), згідно даних, які розміщені на офіційному веб-сайті Національного банку України, офіційний курс долару США до української гривні становить: 1 долар США = 22,54 гривні. Отже сума заборгованості Банку із повернення суми вкладу Вкладникові у гривневому еквіваленті на день постановлення судом рішення становить 405720, грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судом встановлено, що на позивача поширюються права споживача, надані законом. Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", п.7 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" споживачі у разі порушення їх прав та законних інтересів звільняються від сплати судового збору. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved