Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на його користь матеріальну шкоду в сумі 35 436,87 грн., моральну шкоду в сумі 1 687,47 грн., витрати на правничу допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.10.2016 року близько 22.20 год. на проїзній частині кільцевої дороги, неподалік зупинки громадського транспорту «вул. Лятошинського», на регульованому пішохідному переході, автомобілем «Фіат Добло», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] було здійснено наїзд на пішохода [PERSON], який отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні після ДТП. Відомості за фактом порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України було внесено до ЄРДР 01.11.2016 року за № 12016100010010560 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у подальшому дії [PERSON] перекваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідальність водія автомобіля яким керував [PERSON], застраховано не було. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року, який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.11.2017 року залишено без змін, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, стягнуто з МТСБУ на користь позивача 55 733,60 грн. витрат на лікування, 33 657,36 грн. втраченого заробітку за період з 31.10.2016 року по 22.02.2017 року та моральну шкоду у розмірі 4 611,54 грн., з [PERSON] стягнуто решту моральної шкоди. 16.03.2017 року позивачу було встановлено інвалідність ІІ групи (стійка втрата працездатності), а також з 23.02.2017 року по 16.03.2017 року позивач продовжував втрачати заробіток, тому позивач звернувся до відповідача МТСБУ із заявами про виплату шкоди, завданої здоров'ю у зв'язку із стійкою втратою працездатності та, відповідно, про виплату моральної шкоди у розмірі 5% від шкоди заподіяної здоров'ю, а також про виплату втраченого заробітку за період з 03.02.2017 року по день встановлення інвалідності - 16.03.2017 року у розмірі 7 649,40 грн. Однак відповідачем у добровільному порядку не здійснено заявлених позивачем виплат, що є підставою звернення позивача з даним позовом в судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої здоров'ю внаслідок вчинення злочину, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року за клопотанням представника відповідача МТСБУ Патрик Г.Г. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON]. (а.с. 96-97) Представник відповідача МТСБУ - Патрик Г.Г. скористалась своїм процесуальним правом подачі відзиву та заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити з підстав його недоведеності та необґрунтованості. (а.с. 92-93; 124) Представник позивача [PERSON] скористалась своїм правом подачі відповіді на відзив, копію якого долучено до матеріалів справи. (а.с. 108-109) Третьою особою [PERSON] 25.05.2018 року отримано копію позовної заяви з додатками та ухвалу про залучення його до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про що свідчить відмітка на зворотному повідомленні про вручення документів ДУ «Київський слідчий ізолятор», однак не скористався своїм правом подачі пояснень на позовну заяву. (а.с. 129) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 31.10.2016 року близько 22 години 15 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат Добло», державний номерний знак [NUMBER], по Кільцевій дорозі в м. Києві, на регульованому пішохідному переході навпроти зупинки громадського транспорту «вул. Лятошинського», продовжив рух на червоний сигнал світлофора, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який здійснював рух на зелений сигнал світлофора. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.11.2017 року, [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. За вироком суду, порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 1.5, 2.3 б), 8.7. е) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у виді отриманих тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] У відповідності до п. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до змісту вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року, з урахуванням положень статей 9, 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з МТСБУ на користь [PERSON] матеріальна шкода в сумі 92 230,74 грн., що включає в себе підтверджені витрати на лікування та суму втраченого середнього заробітку на день подання позовної заяви.Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», задоволено позовні вимоги потерпілого [PERSON] про стягнення на його користь з МТСБУ моральної шкоди в розмірі 4 611,54 грн. Крім того, вироком суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 456 588,46 грн. моральної шкоди. (а.с. 14-16; 17-20) Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року, який ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.11.2017 року залишено без змін та відповідно до якого [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого не була забезпечена, визнано винним у вчиненні ДТП, що підтверджено учасниками справи та не підлягає доказуванню, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві. 04.03.2017 року, 25.04.2017 року, 16.11.2017 року представником потерпілого [PERSON] на адресу МТСБУ було надіслано листи із вимогою про сплату суми страхового відшкодування, які отримано МТСБУ. (а.с. 34-39; 40-43; 44-47) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом 1.3. статей 1, 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з частиною першою пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В силу п.п. 26.1, 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення ІІ групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» станом на жовтень 2013 року мінімальна заробітна плата становила 1450,00 грн. За даними Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА № 538899, [PERSON] 16.03.2017 року встановлено ІІ групу інвалідності від загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком дії до 01.04.2018 року. (а.с. 72-73; 76) Як убачається з матеріалів справи, складову предмету спору становить вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь розміру відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності позивачем, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за встановлення ІІ групи інвалідності, яка складає 26 100 грн. 00 коп. (18 *1450 грн.) Крім того, згідно п. 2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. За даними Довідки про доходи, виданої ТОВ «Епіцентр К» від 11.04.2017 року, [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Епіцентр К» на посаді продавця непродовольчих товарів з 09.07.2016 року. Заробітна плата [PERSON] за вересень 2016 року становить - 8 242,23 грн.; за жовтень 2016 року становить - 13 686,95 грн. (а.с. 52) З огляду на зазначене положення п. 2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складову предмет спору становить вимога позивача про стягнення з відповідача суми втраченого середнього заробітку, який позивач отримував в результаті своєї роботи в ТОВ «Епіцентр К», але був змушений перебувати на лікарняному стаціонарі, розрахованого позивачем відповідно до постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року та довідки про доходи від 11.04.2017 року *8 242,2 грн.+13 686,95 грн.)/43 (кількість робочих днів за два останні календарні місяці) = 509,96 грн./день, за період з 23.02.2017 року по день встановлення стійкої втрати працездатності - 16.03.2017 року (15 робочих днів), тобто у розмірі 7 649,49 грн. (509,96 грн.*15 робочих днів). Крім того, відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. (стаття 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») З огляду на зазначене положення ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», складову предмету спору становить також вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1 687,47 грн., розрахована позивачем як 5% від суми матеріальної шкоди - 33 749,40 грн. (7 649,49 грн. + 26 100,00 грн. = 33 749,40 грн.*5%) Згідно пунктів 9.3, 9.5 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Так, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 29.12.2015 року № 3470, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 145/28275, що набрало чинності 19.02.2016 року, відповідно до пункту 9.5 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено розміри страхових сум за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі 200 000 гривень на одного потерпілого. За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial