Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (надалі ТОККПНЛ ) [PERSON] звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON]. [INFO], мешканки [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у [PERSON] наявний психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих та її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] які надійшли від бригади швидкої допомоги, яка доставила [PERSON] у ТОККПНЛ у супроводі працівників поліції у звязку з її неадекватною поведінкою. На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, про те, що [PERSON] потребує госпіталізації та лікування в закритому психіатричному відділенні без його згоди. Комісія лікарів-психіатрів підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня, тому просить винести рішення про її примусову госпіталізацію. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ, лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала і пояснила, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, душевним захворюванням хворіє з 1996 року, з того часу лікується по декілька разів на рік в психіатричному стаціонарі. Остання виписка із стаціонару в серпні 2016 року. Амбулаторно ліки не приймає. Згоди на госпіталізацію [PERSON] не дає, оскільки через хворобу не усвідомлює необхідності її лікування, а задовольнити свої основні життєві потреби вона не в змозі. Прокурор Воловник М. В. у судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без його згоди. [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечила, оскільки вважає себе здоровою людиною. Законний представник [PERSON] її дочка [PERSON] у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення заяви про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди, зазначила, що мати упрдовж тривалого періоду часу справді хворіє психічним захворюванням, вважає, що їй необхідно пройти курс лікування. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], мешканка м. Тернополя, вул. Академіка Корольова, 4/74 доставлена в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню 02 жовтня 2016 року бригадою швидкої допомоги у супроводі працівників поліції, у зв"язку з неадекватною поведінкою. Направлення на госпіталізацію було видане 02 жовтня 2016 року черговим лікарем-психіатром ТОККПНЛ [PERSON], який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих та її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від бригади швидкої допомоги, яка доставила [PERSON] у ТОККПНЛ у супроводі працівників поліції у звязку з її неадекватною поведінкою. На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром [PERSON] [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: заступника головного лікаря з експертизи [PERSON], доцента кафедри [PERSON], завідуючої відділенням [PERSON] Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України Про психіатричну допомогу та прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування. Згідно Висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [INFO], поступила в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні повторно в даному році 02 жовтня 2016 року, а саме доставлена бригадою швидкої допомоги у супроводі працівників поліції в зв"язку з неадекватною поведінкою. Зокрема, біля торговельного комплексу "Мандарин" ходила боса, кричала, чіплялася до перехожих, порозкидала товар, який продавали з лотків. З анамнезу хвороби пацієнтки відомо, що освіта у [PERSON] вища медична, працювала лікарем-гінекологом. Не працює близько 10 років за станом здоров"я, являється інвалідом 2 групи. Шкідливих звичок немає, оперована з приводу онкологічного захворювання. Душевним захворюванням хворіє з 1996 року, коли вперше змінилася в поведінці, чула голоси, поводилася неадекватно. З того часу лікується по декілька разів на рік в психіатричному стаціонарі. Остання виписка із стаціонару в серпні 2016 року. Амбулаторно ліки не приймає. Ніхто з рідних пацієнткою не цікавиться. Психічний статус пацієнтки: Мовний контакт формальний. Говорить голосно, безперервно, відповіді не по суті. Мислення розірване, паралогічне, активно галюцинаторних переживань не виказує, але відмічається галюцинаторна поведінка: ( закриває очі, вуха, відмахується від когось, говорить поодинокі фрази, виказує маячні ідеї).Внутрішньо напружена, заглиблена у свої переживання. Емоційно неврівноважена, схильна до афективних реакцій, чинить опір при спробі її оглянути, переодягти. Не критична. Схильна до дромоманії. Виражений дефект особи по шизофренічному типу. Діагноз: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект за змішаним типом, внаслідок чого не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, що може призвести до суттєвої шкоди її здоровю. Комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації та лікування в закритому психіатричному стаціонарі. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заява представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні підлягає до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved