Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 19.11.11 р. між ним та [PERSON] відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було укладено договір обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - договір), оформлений полісом серії АА/5 782 105. 30.09.12 р. о 21 год. 55 хв. у м. Ковелі Волинської області сталась ДТП за участю автомобіля марки «Ford Transit», д. н. з. [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля марки «КІА», д. н. з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Згідно з довідкою про ДТП та постановою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 15.10.12 р. (далі - постанова суду), ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем ПДР (ст. ст. 124, 130 КУпАП). Внаслідок зазначеної вище ДТП було завдано майнової шкоди власникові автомобіля марки «КІА». За заявою, відповідно до суми страхового відшкодування, страхового акту ЦВ - 00 - 5 705 від 07.11.12 р., він за платіжним дорученням виплатив власникові потерпілого транспортного засобу (далі - т/з) страхове відшкодування в сумі 14 166 гр. 45 коп.. Як слідує із зазначеної вище постанови суду, під час скоєння ДТП відповідач перебував у стані сп»яніння. Тому вважає, що до нього в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання компенсації 100 % розміру матеріальної шкоди, заподіяної власникові автомобіля марки «КІА» внаслідок ДТП. За вих. № 56 від 14.01.13 р. та СУ/935/3 від 17.07.15 р. він звертався до відповідача з регресною вимогою - пропозицією сплати вказаних вище коштів добровільно, однак, безрезультатно. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 14 166 грн. 45 коп. виплаченого страхового відшкодування, судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, хоча позивач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій зазначено, що позивач позов підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив. Письмового заперечення проти позову до суду не подав. Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до повного задоволення. Як вбачається з копії полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних т/з № АА/5782405 від 19.11.11 р., [PERSON] застрахував т/ з - автомобіль марки «Форд», н. з. [NUMBER], у позивача на період з 19.11.11 р. по 18.11.12 р. включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 50 000 грн., франшиза визначена в сумі 510 грн.. Як слідує з копії довідки про ДТП від 30.09.12 р., виданої В ДАІ Ковельського МВ У МВС України у Волинській обл., тоді ж о 21 год. 55 хв. по вул. М. Левицького у м. Ковелі Волинської області сталась ДТП за участю автомобіля марки «Форд», н. з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], мали місце механічні пошкодження т/з. Як слідує з копії довідки про ДТП від 30.09.12 р., виданої В ДАІ Ковельського МВ У МВС України у Волинській обл., тоді ж о 21 год. 55 хв. по вул. М. Левицького у м. Ковелі Волинської області сталась ДТП за участю автомобіля марки «КІА», н. з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], мали місце механічні пошкодження т/з. Як слідує з копії довідки про ДТП від 05.10.12 р., виданої В ДАІ Ковельського МВ У МВС України у Волинській обл., 30.09.15 р. о 21 год. 55 хв. по вул. М. Левицького у м. Ковелі Волинської області сталась ДТП за участю автомобілів: забезпеченого позивачем т/з - автомобіля марки «Форд», н. з. [NUMBER], належного [PERSON], під керуванням відповідача, який був нетверезим, згідно з даними медобстеження, та забезпеченого т/з - автомобіля марки «КІА», належного [PERSON], під керуванням [PERSON], внаслідок порушення ПДР України водієм автомобіля марки «Форд», якого піддано адмінстягненню за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Останнє підтверджується копією постанови судді Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 15.10.12 р. у справі Ковельського міськрайсуду Волинської області № 0306/6 644/12 провадження № 3/0306/2 316/12 про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Та обставина, що автомобілю [PERSON] було завдано механічних пошкоджень внаслідок вищезазначеної ДТП, стверджується копією протоколу огляду т/з від 02.10.12 р., копією звіту № 2 012/1 690 про оцінку т/з за станом на 26.09.12 р., виконаного ПП [PERSON]. Як слідує з копії страхового акта № ЦВ - 00 - 5 705 від 07.11.12 р., з врахуванням обставин страхового випадку, що мав місце 30.09.12 р. у м. Ковелі Волинської області за участю застрахованого т/з, в результаті чого потерплою є [PERSON], визначено розмір страхового відшкодування в сумі 14 166 грн. 45 коп.. Відповідно до копії платіжного доручення № 3684 від 17.12.12 р., позивач перерахував суму страхового відшкодування в розмірі 14 166 грн. 45 коп. [PERSON]. Позивач 17.07.15 р. своїм листом за вих. № СУ/935/3 звернувся до відповідача з приводу відшкодування суми ціни позову у розглядуваній справі як збитків, якого відповідач отримав 03.08.15 р., що стверджується копією вищезазначеного листа та зворотнього поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Як зазначено у ст. 1 166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ч. ч. 1, 2 ст. 1 187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч. 5 ст. 1 187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 191 ЦК України у її редакції, що була чинного за станом на 17.11.12 р. - день сплати позивачем фактично спірної суми третій особі, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до преамбули Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до змісту ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", метою здійснення обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За змістом ст. 6 цього ж Закону, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Зазначена вище ДТП, що сталась 30.09.12 р., під час якої відповідач завдав шкоди майну [PERSON], сталася за участю забезпеченого транспортного засобу та потягла за собою настання страхового випадку. Відповідно до положень ст. 22 цього ж Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів його відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, що була заподіяна у результаті ДТП, зокрема, майну третьої особи. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Абз. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, що здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до зазначеного вище полісу (договору) відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, потерпілій в результаті ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і, фактично, виконав цей обов»язок, сплативши потерпілій суму вищезазначеного страхового відшкодування в розмірі 14 166 грн. 45 коп.. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачем як страховиком цивільно - правової відповідальності відповідача, було 17.11.12 р. за платіжним дорученням сплачено на користь третьої особи у справі в якості шкоди, спричиненої з вини відповідача, що встановлена судовим рішенням у адміністративній справі про притягнення відповідача до адмінвідповіданості за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, а тому позивач з 17.11.12 р. набув права регресної вимоги до відповідача і така вимога є цілком законною. Позов підлягає до повного задоволення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved