Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

15 лютого 2018 року, згідного поштового штемпеля, Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк "ПриватБанк" (з 21.05.2018 назву змінено на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] "ПРИВАТБАНК")\~ звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 76464 грн 33 коп. за кредитним договором № б/н від 16.06.2008, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач отримала кредит в сумі 6000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, проценти та комісії на умовах, передбачених договором. Проте, порушила свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. 05 квітня 2018 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності та відзив на позов в якому виклала свої заперечення проти позову та просила в задоволенні позову відмовити в зв»язку з пропущенням строку позовної давності, а також в зв»язку з недоведеністю заявлених вимог, зазначаючи, що в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на [PERSON] та правила надання банківських послуг, на яких вона свій підпис не ставила, а тому вважає, що з нею кредитний договір не укладався. Зазначає, що згідно доданих до позову документів їй був надано кредит 13.06.2008, а не 16.06.2008, як зазначено в позові. Вказує, що позивачем не обґрунтовано якою нормою Закону передбачено одночасне застосування до неї трьох видів наслідків порушення зобов»язання: пеня, комісія та штрафи. Також вважає, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦПК України, є всі підстави для зменшення розміру пені, через не співмірність з розміром основного зобов»язання, а також в зв»язку з тим, що у неї та її родини дуже скрутне матеріальне становище (т.1 а.с.36, 38-39). 18 травня 2018 року позивачем подано відповідь на відзив, вказуючи, що відповідно до п.1.15 Інструкції « Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунку в розділі «Відмітки банку». В заяві, яка підписана [PERSON] у розділі «Відмітки банку» зазначено номер рахунку та дата відкриття рахунку 16.06.2008. Отже, Банком вірно зазначено дату укладення договору 16.06.2008, оскільки вказана дата відповідає даті відкриття рахунку, що також узгоджується з п.3.1 [PERSON] та Правил надання банківських послуг (далі [PERSON]). До того ж [PERSON] підписавши заяву засвідчила, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які наданні їй в письмовому вигляді, а також, що заява, разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Тобто при укладенні договору були обговоренні усі істотні умови. 15.06.2012 року [PERSON] підписавши Анкету-заяву приєдналась до [PERSON] та Правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. З виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та, що вона користувалася грошима, а отже отримала кредитну картку. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором, а отже до певного часу належним чином виконувала свої зобовязання за кредитом і свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнавала свої зобовязання за Договором. З приводу зміни процентної ставки зазначає, що під час укладення кредитного договору з відповідачем діяла процентна ставка 3% в місяць або 36% на рік, яка була змінена, що узгоджується з п.1.1.3.2.3 [PERSON]. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 та 15.03.2015. В разі незгоди зі змінами відповідачка могла подати заяву про розірвання Договору і погасити заборгованість, але цього не зробила. Щодо розрахунку заборгованості, позивач зазначає, що відповідачем доданий до позову розрахунок не спростовано, судово-економічна експертиза не призначалася, до того ж відповідач не має спеціальних знань та належної освіти для проведення розрахунку заборгованості по кредиту, а тому виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, які надані позивачем суду є належними та допустимими доказами на підтвердження розміру заборгованості по кредиту. Щодо комісії Банком розяснено, що в розрахунку заборгованості в колонці під назвою «сума комісії та пені» фактично зазначено лише пеню, оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено. Щодо застосування одночасно штрафу та пені, зазначає, що пеня і штраф, відповідно до ст.549 ЦК України є формами неустойки, не є взаємовиключними видами неустойки, Цивільний кодекс не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної сторони таких штрафних санкції, і на думку позивача, застосування одночасно даних видів неустойки не є порушенням норми статті 61 Конституції України. Підстав для зменшення пені, позивач вважає, що не має, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження важкого фінансового становища. Щодо поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, позивач посилається на правові позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14 та в постанові від 18.06.2014 по справі №6-61цс14 та вказує, що згідно з довідкою про карти клієнта, [PERSON] отримала картки, остання з яких мала термін дії до останнього дня 10.2015 року, а отже перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки 31.10.2015, даний позов подано до суду 15.02.2018, тобто в межах строку позовної давності. Виходячи з вищевикладеного просив позов задовольнити ( т.1 а.с.70-85). 29 червня 2018 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що не згодна з відповіддю на відзив позивача і просить в задоволенні позову відмовити ( т.1 а.с. 227-228). 23 липня 2018 року позивачем подано відповідь на заперечення в яких просив позов задовольнити посилаючись на обставини, що викладені у позові та у відповіді на відзив ( т.2 а.с.1-13). \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 22 лютого 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву, прийнято до розгляду відзив на позов, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив ( т.1 а.с.62-63). Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] та призначено по справі судово-економічну експертизу ( т.2 а.с.62-63). Ухвалою суду від 18 січня 2019 року провадження по справі поновлено в зв»язку з проведення по справі судово-економічної експертизи ( т.2 а.с.96). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Висновок експерта просить не враховувати, вказуючи, що в ньому наведені класичні формули без врахування умов та змін договору укладеного з відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник просили застосувати\~\~позовну давність до вимог банку та в задоволенні позову відмовити, а в разі, якщо суд не знайде підстав для відмови в позові з цих підстав, просили позов задовольнити частко, стягнувши заборгованість за кредитом та відсотками з урахуванням висновку експерта. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. У справі встановлено, що 16 червня 2008 року між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке в свою чергу змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", про що зазначено у витягах зі Статуту ( т.1 а.с. 24, т.2 а.с.110-113), був укладений договір, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у сумі 6000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання вказаного договору підтверджується заявою [PERSON] (а.с. 11), на звороті якої, зазначено тип карти\~\~- «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яку бажала отримати позичальник. В розділі «Відмітки Банку» зазначено номер картки (4149**** ***** 6768) та дата відкриття рахунку 16.06.2008. Відповідач засвідчила своїм підписом, що ознайомилась і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, та підтвердила факт отримання нею інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Також [PERSON] погодилась, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, про що також свідчить її особистий підпис. Пунктом 3.1 [PERSON] та правил надання банківських послуг, які діяли на момент укладення договору, визначено, що датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, яка вказана у Заяві в розділі «Відмітки Банку» ( т.1 а.с.13-18). Отже, суд погоджується з доводами позивача, що датою укладення договору є дата відкриття рахунку, яка в заяві\~від 13 червня 2008 року вказана 16 червня 2008 року. Згідно п. 6.5 [PERSON] та правил надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На підставі п.п. 3.2, 3.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 3.1.3 Правил, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку. Згідно із частиною першою\~статті 651 ЦК України\~зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 653 ЦК України\~у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. За змістом частини першої\~статті 654 ЦК України\~зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. По справі встановлено, що 15 червня 2012 року за згодою [PERSON] та Банку, до договору від 16.06.2008 були внесені зміни шляхом підписання [PERSON] Анкети-заяви про приєднання до [PERSON] і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій\~ підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", складає між нею та Банком договір ( т.1 а.с.96-97). Відповідач в анкеті-заяві також засвідчила своїм підписом, що ознайомлена і згодна з Тарифами банку, Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. На час укладення з відповідачем договору діяли [PERSON] та Правили надання банківських послуг, затвердженні Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 ( т.1 а.с.115-161). За змістом ст.\~ст. 626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526,\~527,\~530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень\~статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України\~встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.1.2.5 [PERSON] та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (далі по тексту - Правила), клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.1.2.6 Правил передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку. Пунктом 1.1.5.1. Правил передбачено, що сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх обов'язків згідно законодавства України і умовам публічного договору, Договору. Пунктами 1.1.5.20, 1.1.5.32 Правил встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн по кредитним картам, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. По закінченню строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), за зверненням клієнта в банк, згідно з діючими тарифами (п. 2.1.1.2.11., 2.1.1.2.12 Правил). Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.7.6. Правил позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Пунктом 2.1.1.12.6 Правил передбачено, що за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 16.06.2008 отримала наступні кредитні картки: №4149**** ****6768; № 4149**** **** 9968; № 4149 **** **** 5808, остання з яких мала термін дії до останнього дня жовтня 2015 року (т.2 а.с.190). Факт користування відповідачем даними кредитними картами, крім останьої, не заперечується і відповідачем. Твердження представника відповідача про неотримання [PERSON] останньої карти № 4149 **** **** 5808 спростовується Випискою на а.с.187 т.1, в якій детально відображені всі операції по картці. Випискою по рахунку основної карти №4149**** ****6768 на ім'я [PERSON] за період з 17 червня 2008 року по 30 квітня 2018 року підтверджується\~\~факт користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення кредиту (т.1 а.с. 184-186). З даної Виписки вбачається, що Кредитний ліміт по картковому рахунку відповідача банківською установою було збільшено до 6000,00 грн. \~ \~ \~ \~Отже, банк свої договірні зобов'язання виконав та надав позичальнику кредитні кошти, а відповідачем умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконувались. Твердження відповідача про те, що надані позивачем [PERSON] та правила надання банківських послуг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять її підпису, суд не приймає до уваги, оскільки як зазначалося вище, [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", складає між нею та Банком договір. При цьому [PERSON] та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, і підпис під ними не потрібен, якщо саме ці [PERSON] та Правила були чинними під час укладення договору. Виходячи з вищевикладеного, на думку суду, факт\~\~укладення кредитного договору між сторонами у справі\~\~шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, є доведеним. Під час розгляду справи відповідачкою було подано заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності (т.1 а.с. 38). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною четвертою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі\~статтею 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Статтею 266 ЦК України\~передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначене узгоджується також із правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №6-116цс13, від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 червня 2018 року у справі №686/6697/16-ц. Враховуючи, що строк дії перевипущеної позивачем кредитної картки № 4149 **** **** 5808 , отриманої [PERSON], встановлений до жовтня 2015 року, до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернулось 15 лютого 2018 року, що підтверджується реєстром відправки позовів до Чернігівського районного суду Чернігівської області ( т.1 а.с.25), то звернення позивача щодо повернення кредиту у повному обсязі мало місце в межах строку позовної давності, а тому в задоволенні заяви [PERSON] про застосування до вимог Банку строку позовної давності, слід відмовити. Звертаючись з позовом, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на розрахунок заборгованості, зазначало, що станом на 31.12.2017 у [PERSON]\~\~виникла заборгованість у розмірі 76464 грн 33 коп., яка складається з: 5408\~грн 29\~коп.\~ заборгованості за кредитом; 63218 грн 75 коп - заборгованості по процентах за користування кредитом; 3719 грн. 94 коп - заборгованості по пені та комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн штрафу (фіксована частина) та 3617 грн 35 коп. штраф (процента складова). У відповіді на позов Банком розяснено, що в розрахунку заборгованості в колонці під назвою «сума комісії та пені» фактично зазначено лише пеню, оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено. За клопотанням представника відповідача судом була призначена судово-економічна експертиза. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №4537/18-24 від 15.01.2019, заборгованість [PERSON] перед АК КБ «ПриватБанк» згідно умов кредитного договору №б/у від 16.06.2008 року станом на 31.12.2017 року становить 12\~214 грн 81 коп., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5160,23 грн, заборгованості по процетам за користування кредитом в розмірі 7054,58 грн. ( а.с.74-93). Вищевказаний висновок експертизи відповідає всім іншим наявним у справі доказам і ні у який спосіб не спростований. Тому суд з ним погоджується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором №б/н від 16.06.2008 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5160,23 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача розміру заборгованості за процентами за користування кредитом, станом на 31.12.2017 у сумі 63218,75 грн, суд приходить до наступного висновку. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження №14-10 цс 18). Виходячи з розрахунку, наданого експертом, з яким суд погодився, заборгованість за відсотками за кредитним договором №б/н від 16.06.2008 року у відповідача [PERSON] станом на 31.10.2015 року (останній день строку дії кредитної картки) складає 2643,02 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Банка\~\~заборгованості по пені в сумі 3719,94 грн. не підлягають задоволенню, оскільки підстави для застосування цивільно-правової відповідальності щодо нарахування пені та штрафів по даному кредитному договору є тотожними - порушення боржником строків виконання грошового зобов'язання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому, виходячи з засад розумності та справедливості, з врахуванням вимог закону та обставин справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею в\~\~сумі 3719,94 грн. слід відмовити,\~\~а позовні вимоги в частині стягнення штрафів задовольнити частково, зважаючи на таке. Оскільки штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, процентна складова штрафу підлягає перерахунку. Враховуючи, що сума заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів складається з 5160,23 грн. заборгованості за кредитним лімітом та 2643,02 грн. заборгованості за процентами, що дорівнює 7803,25 грн., штраф у розмірі 5% від суми заборгованості складе 390,16 грн. За таких обставин з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" належить стягнути заборгованість за кредитом, яка складається із: - 5160,23 грн. заборгованість за кредитом; - 2643,02 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; - 500 грн. - штрафу (фіксована частина), - 390,16 грн. - штраф у розмірі 5% від суми заборгованості, а всього належить стягнути 8693,41 грн. Відповідно до ч. 1, п.3 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, до яких, відповідно до ст.133 ЦПК України, відносяться витрати, пов»язані із залученням експерта, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По справі сторонами понесені такі судові витрати: позивачем по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн, відповідачем витрати, пов»язані із залученням експерта в сумі 11440,00 грн. ( т.1 а.с.1, т.2 а.с.95,104). Дані витрати, відповідно до ч. 1, п.3 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, слід покласти на обидві сторони\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено частково. З урахуванням понесених сторонами судових витрат, на користь відповідача у відшкодування понесених нею судових витрат слід стягнути з позивача 5519,67 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial