Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про визнання частково недійсним договору добровільного страхування транспортного засобу. В обґрунтування позову вказує, що 11 грудня 2014 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-040370/01НТ, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом: марки Skoda, модель Superb, номер кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску. Власником застрахованого транспортного засобу та вигодонабувачем за цим договором є [PERSON] Зазначає,що як страхувальник свої обов'язки по договору страхування виконував повністю, двічі сплативши страховий платіж в сумі 11625,00 грн. Строк дії договору становив з 12.12.2014 р. по 11.12.2015 р. В період дії договору страхування, 27 серпня 2015 року застрахований транспортний засіб під керуванням водія [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої отримав значні механічні ушкодження. В установлений договором строк він звернувся із заявою про страховий випадок. Крім того, як зазначає позивач, ним були надані всі передбачені договором документи, які дають підстави визначити обставини страхового випадку, розмір збитку, а також документи необхідні для здійснення страхового відшкодування. В листопаді 2015 року отримав від ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» лист за № 1847-11 від 11.05.2015, яким його повідомили, що страхова компанія не має підстав для виплати страхового відшкодування, підставою відмови є те, що договором добровільного страхування наземного транспорту № 006-040370/01НТ від 11.12.2014 р., а саме п. 7, встановлені вимоги до водіїв застрахованого ТЗ, відповідно до яких, мінімальний вік водіїв має бути 25 років. Під час ДТП, яка сталася 27.08.2015 р., за кермом застрахованого ТЗ перебував водій [PERSON] [INFO]. Відповідно до пп. 11.1.5.3., п. 11.1.5 Договору, до страхових випадків не відноситься та виплати страхового відшкодування не здійснюються при пошкодженні, знищенні або втраті ТЗ та додаткового обладання, що безпосередньо або побічно виникли, спричинені або збільшуються внаслідок або підчас управління (керування) застрахованим ТЗ особою, яка не зазначена в п.6 Договору та/або не відповідає вимогам встановленим п. 7 договору. Вважає, відмову визнати ДТП - страховим випадком та відмову у виплаті страхового відшкодування з вищезазначених підстав незаконною, а договір страхування в частині п. 7, пп. 11.1.5.3 пункту 11.1.5 недійсним оскільки вони суперечать Закону та Правилам добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) затверджених та зареєстрованих відповідачем 24.03.2011 р та просить визнати договір добровільного страхування наземного транспорту " 006-040370/01НТ недійсним в частині цих пунктів. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю просив їх задовільнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача ПАТ "СК "Брокбізнес" Голяр І.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав заперечення по позов,які підтримав, та вказав, що вимоги позивача є безпідставними, [PERSON] був ознайомлений із умовами та правилами страхування, про що свідчить його підпис у договорі. Вказав, що згідно з п. 7.4. Правил страхування, договір страхування укладається на підставі Правил та письмової заяви Страхувальника (встановленої Страховиком форми). Письмова заява є невід'ємною частиною договору страхування, укладеного на основі Правил. Інформація, надана Страхувальником у заяві, є підставою для визначення страхового тарифу. Сам позивач в заяві на страхування просив укласти договір з умовою, визначеною в пункті 7 Договору страхування щодо мінімального віку - 25 років, та мінімального стажу - 3 роки водіїв транспортного засобу Skoda Super В реєстраційний номер [NUMBER] та погодив без заперечень п.п. 11.1.5.3 п. 11.1 Договору страхування. Оскільки, умови щодо більшого значення віку та водійського стажу водіїв застрахованого транспортного засобу впливають на зменшення страхового тарифу та розміру страхової премії. Посилаючись на ст. 627,628 ЦК України просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та запереченя, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. 11 грудня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-040370/01НТ, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом: марки Skoda, модель Superb, номер кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску. Власником застрахованого транспортного засобу та вигодонабувачем за цим договором є [PERSON] Страхувальник сплатив страховий платіж. Строк дії договору становив з 12.12.2014 р. по 11.12.2015 р. В період дії договору страхування, 27 серпня 2015 року застрахований транспортний засіб під керуванням водія [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої отримав значні механічні ушкодження. Позивач у строк встановлений договором звернувся із заявою про страховий випадок до відповідача. У відповідь отримав від відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» лист за № 1847-11 від 11.05.2015, яким його повідомили, що страхова компанія не має підстав для виплати страхового відшкодування. Як на підставу відмови зазначає, що договором добровільного страхування наземного транспорту № 006-040370/01НТ від 11.12.2014 р., а саме п. 7, встановлені вимоги до водіїв застрахованого ТЗ, відповідно до яких, мінімальний вік водіїв має бути 25 років. Під час ДТП, яка сталася 27.08.2015 р., за кермом застрахованого ТЗ перебував водій [PERSON] [INFO]. Відповідно до пп. 11.1.5.3., п. 11.1.5 Договору, до страхових випадків не відноситься та виплати страхового відшкодування не здійснюються при пошкодженні, знищенні або втраті ТЗ та додаткового обладання, що безпосередньо або побічно виникли, спричинені або збільшуються внаслідок або під час управління (керування) застрахованим ТЗ особою, яка не зазначена в п.6 Договору та/або не відповідає вимогам встановленим п. 7 договору. Враховуючи те, що застрахованим ТЗ керувала особа, яка не відповідає вимогам встановленим п. 7 договору, страхова компанія «Брокбізнес» не має підстав для виплати страхового відшкодування. Відповідно до ч.1,ч.3 ст. 16 Закону України «Про страхування» Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Відповідно до ч.1,2 ст. 17 Закону України "Про страхування» Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Правила страхування повинні містити: предмет договору страхування; порядок визначення розмірів страхових сум та (або) розмірів страхових виплат; страхові ризики; виключення із страхових випадків і обмеження страхування; строк та місце дії договору страхування; порядок укладення договору страхування; права та обов'язки сторін; дії страхувальника у разі настання страхового випадку; перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків; порядок і умови здійснення страхових виплат; строк прийняття рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат; причини відмови у страховій виплаті або виплаті страхового відшкодування; умови припинення договору страхування; порядок вирішення спорів; страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя; страхові тарифи та методику їх розрахунку за договорами страхування життя; особливі умови. Відповідно до ч.1, 5 ст. 18 Закону України "Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. У разі надання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, що виражає намір укласти договір страхування, такий договір може бути укладений шляхом надіслання страхувальнику копії правил страхування та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), який не містить розбіжностей з поданою заявою. Заява складається у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику з відміткою страховика або його уповноваженого представника про прийняття запропонованих умов страхування. Таким чином суд приходить до висновку, що договір страхування не може суперечити або містити положення, що не відповідають правилам страхування. В той час встановлено, що Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 006 від 11.01.2011 року не містять серед виключення з страхових випадків допущення до керування застрахованим транспортним засобом осіб, що не відповідають умовам договору, щодо віку водія, як і не містять положень про можливість встановлення таких обмежень. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; 7) надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страховика. Долучені до матеріалів справи копії заяви та договору № 006-040370/01НТ містять вказівку "З умовами та Правилами страхування ознайомлений, згоден і зобов"язуюсь їх виконувати" та підписи позивача. (а.с.41-46) Із долучених до матеріалів справи Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 11 січня 2011 року, затверджених головою Правління ПрАТ Страхова компанія "Брокбізнес" вбачається, що останні не містять підпису [PERSON] Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме вказані умови Умови розумів позивач, підписуючи заяву та договір страхування. Відповідач не надав доказів того, що він ознайомив позивача з правилами страхування, його твердження про те, що на заяві про укладення договору міститься відмітка про ознайомлення з правилами страхування не є належним доказом, оскільки суду не надано доказів того, що саме ці Правила страхування зрозумілі позивачу, окрім того підпису [PERSON] про ознайомлення з ними ці Правила не містять. Так відповідно до приписів частини першої, другої статті 207 ЦК України, згідно з якими правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року. У подібних правовідносинах суди зазначають, що банківські «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам» не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. У відповідності до ч. 2 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного Кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону . Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Таким чином договір страхування може передбачати інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Закон України «Про страхування» передбачає можливість встановлення таких підстав лише правилами страхування на підставі яких укладаються договори страхування. Правила добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 006 від 11.01.2011 року не містять серед підстав для відмови здійснити страхову виплату умову порушення страхувальником положень договору страхування про обмеження віку водіїв транспортного засобу як і можливість встановлення таких обмежень. На підставі викладеного,

Outcome: approved