Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просять визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на 2/5 частини за [PERSON] та по 1/5 частині за кожним із позивачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] як за колишніми членами колгоспного двору. Свої вимоги мотивували тим, що вказаний вище будинок відносився до господарств "колгоспний двір" і головою колгоспного двору була [PERSON], а членами колгоспного двору були позивачі. 30.07.1991 [PERSON] як голові колгоспного двору було видано Свідоцтво про право власності на вказаний будинок. [INFO] [PERSON] померла. В зв'язку із тим, що у свідоцтві на право власності на вказане домоволодіння, що видано на ім"я голови колгоспного двору [PERSON], частки не визначені, позивачі не мають можливості належним чином оформити свої права на вказане домоволодіння, а тому вимушені звернутись з позовом до суду. Відповідач [PERSON], яка є дочкою померлої [PERSON], відповідно до ст.1241 ЦК України мала право на обов"язкову частку у спадщині, але спадщину після смерті матері не прийняла і втратила право на обов"язкову частку у спадщині. В судове засідання позивачі не з'явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують, просять задовольнити (а.с. 53-56). Відповідач - територіальна громада села Снов'янка в особі Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с. 51). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує ( а.с.57). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до територіальної громади села Снов'янка в особі Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 30 липня 1991 року виконавчим комітетом Чернігівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Чернігівської районної ради народних депутатів №166 від 13 липня 1991 року та зареєстрованого в Чернігівському бюро технічної інвентаризації 30 липня 1991 року за реєстровим №53 в реєстровій книзі №1, житловий будинок по [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , що підтверджується копією указаного свідоцтва (а.с.13). Зі змісту указаного свідоцтва вбачається, що право власності на спірний будинок визнано не за однією [PERSON], а за колгоспним двором в цілому, головою якого була остання, при цьому в свідоцтві не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Рішенням п"ятої сесії четвертого скликання від 08 лютого 2003 року, [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS], про що свідчить довідка виконкому Боромиківської сільської ради Чернігівського району та області ( а.с.49 зворот). Відповідно до записів погосподарських книг, станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року, головою колгоспного двору в зазначеному вище господарстві була [PERSON], разом з ним були зареєстровані та проживали її син [PERSON], невістка [PERSON], внук [PERSON], внук [PERSON], що підтверджується довідками виконкому Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області(а.с.18-19). Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об"єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/5 частині. Земельна ділянка за вказаною вище адресою згідно земельно-кадастрової книги була зареєстрована за [PERSON] з 1977 року, але не приватизовувалася ( а.с.20). Згідно записів у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] (11). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS]. Разом з нею були зареєстровані та проживали син [PERSON] та внук [PERSON] ( а.с.21). За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши 18 березня 1999 року заповіт на користь сина [PERSON], копія якого знаходиться в наданій суду копії спадкової справи на а.с. 49 звор. Як вбачається із копії спадкової справи № 132/2014 року, наданої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, 27.03.2014 відкрита спадкова справа на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини 27 березня 2014 року до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця - [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом. ( а.с. 47-50). Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON], позивачем по справі, підтверджуються копією свідоцтва про його народження, що знаходиться на а.с. 12. Отже, до спадкового майна спадкодавця [PERSON] належала 1/5 частина вказаного вище домоволодіння, яка перейшла до спадкоємця за заповітом -сина [PERSON], позивача по справі. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. 13 вересня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище будинок в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу, в якому була б визначена частка спадкодавця на даний будинок так як дане домоволодіння відносилося до господарства "колгоспний двір, про що державним нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори винесено постанову ( а.с.16). Як вбачається з копії технічного паспорту, вартість домоволодіння станом на 01.09.2016 становить 181940,00 грн (а.с.23-27). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved