Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 70 по вулиці Металургів, 23 в місті Кіровограді та примусове зняття його з реєстраційного обліку в даній квартирі. Ухвалою Кіровського районний суд м. Кіровограда від 30.09.2015 року позовні вимоги в частині примусового зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] залишено без розгляду (а.с. 37). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача у спірній квартирі зареєстрований її онук, який є відповідачем - [PERSON]. З 2006 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою. Факт реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], порушує права позивача, як власника житлового приміщення та позбавляє останню можливості в повній мірі реалізувати її право власності. Позивач в судовому засіданні, що відбулося 08.07.2015 року та 30.09.2015 року позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 20.10.2015 року не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 39). В матеріалах справи міститься заява (вх. № 31994 від 30.09.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 42). Відповідач в судове засідання не зявився. До суду повернувся конверт з повісткою для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 46), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 45). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 39619767 від 24.06.2015 року та № 40581239 від 14.07.2015 року, наданою Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 29-А, 34), а також архівною довідкою № 426-17/20 від 24.06.2015 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 25). Відповідно до довідки № 747 від 28.05.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Комунальник-96», [PERSON], [INFO] зареєстрований в квартирі № 70 по вулиці Металургів, в будинку № 23 в місті Кіровограді (а.с. 4). Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запит суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 15). Відповідно до актів від 09.11.2008 року, 09.11.2009 року, 09.11.2010 року, 09.11.2011 року, 15.10.2012 року, 21.10.2013 року, складених комісією в складі сусідів, проведено обстеження квартири [ADDRESS], в ході якого встановлено, що [PERSON] фактично не проживає у вищевказаній квартирі з 26.10.2006 року (а.с. 7-13). Свідки [PERSON] та [PERSON] повністю і беззаперечно засвідчили в судовому засіданні обставини щодо непроживання відповідача в спірній квартирі більше трьох років. Таким чином, [PERSON] будучи зареєстрованим в належній позивачу квартирі, порушує права та законні інтереси позивача, [PERSON], як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Статтею 150 Житлового кодексу УРСР визначено право громадян, які мають у приватній власності житло користуватися ним та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї або інших осіб. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше трьох року, що відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. А також реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved