Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в якому зазначає, що 27.05.2016 року біля 17-25 годин [PERSON] керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан -А-09212» д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул. Соборна в смт. Літин Вінницької області в напрямку м. Вінниця, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], під керуванням її чоловіка [PERSON] Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.1., п.16.13. ПДР України. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог ПДР України, з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв'язку із наслідками ДТП. Внаслідок ДПТ вона отримала численні тілесні ушкодження і з місця ДТП була госпіталізована в травматологічне відділення Літинської ЦРЛ, де проходила курс стаціонарного лікування з 27.05.2016р. по 14.06.2016р. Після чого була переведена до Вінницької МКЛ ШМД де продовжувала стаціонарне лікування в травматологічному відділенні з 14.06.2016 року по 29.06.2016 року. З 29.06.2016 року по сьогоднішній день проходить курс амбулаторного лікування за місцем проживання. За час стаціонарного лікування від наслідків ДТП, нею на ліки було витрачено кошти в сумі 28773,59 гривень, з яких на ліки витрачено 13923,59 гривень та 14850 гривень витрачено на придбання комплекту металоконструкції для остеосинтезу стегнової кістки. В ході судового розгляду кримінальної справи встановлено, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1149 від 27.07.2016р. внаслідок ДТП її спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла, відкритого (з наявністю рани в ділянці лівого колінного суглобу) косого, оскольчатого перелому лівої стегнової кістки в ділянці метафазу та нижньої третини діалізу зі зміщенням, закритого перелому лівої плечової кістки в ділянці хірургічної шийки, множинних переломів ребер зліва з 2 по 4, забійної рани лобної ділянки голови. Відповідно до довідки Вінницької міжрайонної МСЕК серії 12 ААА №575202 виданої 25.11.2016 року її призначено другу групу інвалідності, безтерміново з протипоказанням фізичного навантаження. На момент ДТП у свої 60 років вона була здоровою, фізично міцною жінкою. Після отриманих травм, внаслідок ДТП, стала немічною і не може обходити сама себе навіть у квартирі з усіма зручностями. Вона потребує постійної сторонньої допомоги, оскільки є прикутою до ліжка і не може пересуватися навіть по квартирі. Перенесені позивачем внаслідок ДТП фізичні болі, фізичні страждання, стаціонарне лікування, тривале амбулаторне лікування, її безпорадний фізичний стан, переживання за здоров'я чоловіка, переживання та страждання про втрату їх власного сімейного автомобіля, який не підлягає ремонту, невпевненість у своєму майбутньому призводив та призводить до надзвичайних моральних страждань та переживань. Цивільна відповідальність водія автобуса марки «Богдан-А-09212» д.н.з. А [NUMBER] [PERSON] застрахована у Вінницькій обласній дирекції ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Поліс АІ/ 9369300, строк дії страхового полісу з 29.04.2016р. по 28.10.2016. При цьому ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров'ю одного потерпілого становить 200000 грн., за шкоду заподіяну майну одного потерпілого становить 100000 грн. з нульовою франшизою. 26.12.2016 року звернулася до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» по пошті, рекомендованим листом з повідомленням було подано заяву про виплату страхового відшкодування матеріальної шкоди на суму 54873,59 гривень та моральної шкоди на суму 10000 гривень. В заяві було зазначено її банківські реквізити на які слід було перераховувати грошові кошти. До заяви подано відповідний пакет документів, якими підтверджено зазначені суми страхових виплат. Проте до сьогодні жодної реакції з боку відповідача не відбулося. Виходячи з її важкого стану здоровя, неможливості за браком коштів продовжувати лікування та реабілітацію вимушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» на її користь страхові виплати за заподіяну матеріальну шкоду повязану із лікуванням в сумі 28773,59 гривень, страхові регламентні виплати встановлені для інваліда 2-ї групи в сумі 26100 гривень, страхові виплати за спричинену моральну шкоду в сумі 10\~000 гривень та судові витрати в сумі 5000 гривень. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що його довірителька [PERSON] під час ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вона тривалий час лікувалася, отримала групу інвалідності, а тому просить стягнути з відповідача кошти витрачені на лікування. В судовому засіданні також пояснив, що відповідач частково сплатив його довірительці кошти, проте з незрозумілих йому причин частково не відшкодував витрачені кошти на лікування. Також заявив, що позивачка витратила кошти в сумі 14850 гривень на придбання металоконструкції для остеосинтезу стегнової кістки, які їй дала її донька, яка проживає в м.Києві і вважає, що відповідач має відшкодувати зазначені витрати. Крім того, в судовому засіданні підтримав позов щодо стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 гривень, оскільки позивачці завдано моральної шкоди. Також просить стягнути судові витрати за надання правової допомоги в сумі 7000 гривень та надав відповідні квитанції та розрахунки. Представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» в судове засідання не з'явився, надали суду заперечення, в якому просять в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки ними було сплачено кошти на лікування в сумі 13085,36 гривень, шкода пов'язана зі стійкою втратою працездатністю в сумі 26100 гривень та моральна шкода в сумі 1959,27 гривень тобто 5 % від страхового відшкодування. Також в запереченні зазначили, що не підлягають стягненню кошти в сумі 14850 гривень за придбання стрижня, оскільки його оплатила винна особа, а не позивач. Крім того, в запереченні зазначено, що вони не визнають сум вказаних в чеках на придбання ліків та засобів, оскільки вони не відносяться до лікування травм отриманих внаслідок ДТП. Із показань свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні встановлено, що 27.05.2016 року вони з дружиною потрапили в ДТП, внаслідок чого [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження у виді відкритого перелому стегнової кістки. Вона була прикута до ліжка, не могла ходити. ЇЇ необхідно було придбати комплект металоконструкції для остеосинтезу стегнової кістки. Так як він не мав змоги відійти від дружини і самостійно придбати обладнання, тому попросив [PERSON] його купити. На придбання обладнання він дав йому 14850 гривень. Із показань свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні встановлено, що він провідував [PERSON] в лікарні і її чоловік [PERSON] попросив його купити комплект металоконструкції для остеосинтезу стегнової кістки і дав йому на це гроші в сумі 14850 гривень. Він пішов купити і коли видавався чек про оплату, то він був виданий на його імя. Із копії вироку Літинського районного суду Вінницької області від 06.12.2016 (а.с.6-7) судом встановлено, що 27.05.2016 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON], керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан -А-09212» д.н.з. [NUMBER], не надав дорогу автомобілю, яким керував позивач [PERSON], «ВАЗ-2104» д.н.з. 584-22 В І, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення із автомобілем, яким керував позивач. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, а [PERSON] , отримав тілесні ушкодження. Із копії страхового полісу №АІ/9369300 (а.с.8) встановлено, що цивільна відповідальність водія автобуса марки "Богдан-А-09212" д.н.з. АВ 8837АХ застрахована у Вінницькій обласній дирекції ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп". Із копії висновку експерта №1149 (а.с.9-10) судом встановлено, що [PERSON] внаслідок ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження. Із товарних чеків (а.с.11-19) судом встановлено, що позивачем витрачено кошти на придбання ліків. Із рахунку оплату №1 від 16.06.2016 року (а.с.20) та квитанції Приватбанку (а.с.20-21) судом встановлено, що вартість металоконструкції остеосинтезу стегнової кістки (комплект) становить 14850 гривень. Із виписки з картки амбулаторного (стаціонарного) хворого на [PERSON] (а.с.22) встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 27.05.2016 року по 14.06.2016 року. Із довідки Літинської центральної районної лікарні (а.с.23) та листа з Міської клінічної лікарні (а.с.24) встановлено, що [PERSON] перебувала на лікуванні з діагнозом : Політтравма. Відкритий уламковий перелом н/з лівого стегна зі змішенням. З переломом шийки лівого плеча. Забійна рана лоба зліва. Перелом ребер зліва. ЇЇ було призначено лікування до переліку якого входить ряд визначених ліків. Із копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.25) встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи, протипоказана фізична праця. Із копії індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с.26) судом встановлено, що для [PERSON] визначено види обмежень, види та форми реабілітаційних заходів. Із копії заяви [PERSON] (а.с.27-29) встановлено, що вона зверталася до директора Вінницької обласної дирекції ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа воєнна іншуранс груп» на виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими доказами. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник забовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У пункті 19 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р., викладена позиція, що з урахуванням змісту ст.979 ЦК та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик забов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Згідно ст.5 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статею 6 вказаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Стаття 22 даного Закону передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну потерпілого. Нормами ст.23-1 та 24-1 вказаного Закону закріплено, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкода, повязана з лікуванням потерпілого. У звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Статті 26-1 та 28 даного Закону визначають, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Відповідно до роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та показання свідків, суд вважає, що позов в частині стягнення коштів на лікування підлягає до задоволення частково, оскільки дійсно в судовому засіданні встановлено, що відповідачем частково відшкодовано кошти на лікування, крім сум, які вони не визнають. Проте в судовому засіданні встановлено, що кошти в сумі 14850 гривень належали позивачу і були витрачені на придбання стрижня були передані винуватцю ДТП, який і здійснив проплату. Тому дана сума підлягає до стягнення з відповідача. Крім того, відповідачем в запереченні зазначено, що вони не погоджуються відшкодувати кошти на придбання ліків та засобів, оскільки ті не є ліками для лікування травм отриманих внаслідок ДТП, а також ті ліки вказані в чеках, які вони не змогли ідентифікувати. Проте суд не бере до уваги зазначені заперечення і вважає, що ліки та засоби зазначені в чеках приєднаних до цивільної справи та досліджені в судовому засіданні підлягають до стягнення, оскільки перераховані в запереченні ліки, зокрема спирт, омез, лінекс та інші зазначені в переліку ліків, які використані для лікування хворої [PERSON], що містяться в довідках (а.с.23-24). До стягнення підлягають витрати на лікування в розмірі 18225,45 гривень, крім ліків на суму 37,50 гривень в товарному чекові від 29.05.2016 року, а саме "Септолете", який не відноситься для лікування травм. Також суд вважає, що до стягнення не підлягає 27,09 гривень чек №7 від 26.06.2016 року за придбання мінеральної води "Моршинська", яка не є лікарським засобом. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вона підлягає до стягнення частково за наступних підстав. При визначенні розміру моральної шкоди, позивач посилається на норми ст.23 ЦК України та норми ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" однак, суд не бере до уваги твердження про те, що моральна шкода має бути визначена в розмірі 5% від ліміту визначеного законом. Адже в даному випадку, слід застосовувати спеціальну норму, а саме ст.26-1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати а не ліміту, що в даному випадку складає 2968,50 гривень. Однак враховуючи, що відповідачем сплачено 1959,27 гривень, тому різниця в сумі 1009,23 гривень підлягає до стягнення по відшкодуванню моральної шкоди. Якщо позивач вважає, що шкода є більшою, він не позбавлений можливості звернутися із цивільним позовом до винуватця дорожньо-транспортної пригоди за таким відшкодуванням. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат за надання правової допомоги, суд вважає, що вони підлягають стягненню із відповідача в повному обсязі, оскільки суду надано розрахунок та акт виконаних робіт адвоката [PERSON] та квитанції, що підтверджують понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 7000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача також необхідно стягнути 640,00 гривень судового збору.

Outcome: partial