Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є наймачем квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Відповідач не проживає за вищевказаною адресою вже більше п'яти років, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу, ні позивач, ні її син, [PERSON] не чинили. Факт реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], порушує права позивача, як наймача житлового приміщення, оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, проте відповідач їх не сплачує. Позивач в судових засіданнях 21.01.2015 року та 13.03.2015 року позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання, призначене на 02.04.2015 року позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 47). Надала до суду заяву (вх. № 11465 від 02.04.2015 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та наполягала на їх задоволенні. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 57). Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду повернулися конверти з повістками для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 20, 20-а, 27-28, 40, 49, 53, 55), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 58). [PERSON], який ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.01.2015 року залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача (а.с. 17), в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву (вх. № 10476 від 26.03.2015 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 56). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, пояснення свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. На підставі рішення виконавчого комітету міської Ради депутатів трудящих від 19.02.1978 року [PERSON] видано ордер № 471 від 24.02.1978 року на право зайняття двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). На запит суду (вих. 9321 від 18.02.2015 року, а.с. 35) Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] не було зареєстровано (а.с. 42). Згідно свідоцтва про народження, [NUMBER] від 09.06.1966 року, матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження складено відповідний запис за № 1452 (а.с. 32). Відповідно до виписки з будинкової книги [ADDRESS], наданої Комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємством № 3, [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 3). Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запити суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 11). Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 статті 107 Житлового кодексу України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. В пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верхового Суду України № 2 від 25.12.1992 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Під час судового розгляду в даній справі встановлено, що відповідно до актів від 13.12.2012 року, 25.07.2013 року, 15.03.2014 року та 28.10.2014 року, складених комісією в складі сусідів та засвідченого в.о. директора Комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 3, проведено обстеження квартири [ADDRESS], в ході якого встановлено, що син квартиронаймача, [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає більше п'яти років, особисті речі відсутні (а.с. 5-8). Свідки [PERSON] та [PERSON] повністю та беззаперечено засвідчили в судовому засіданні обставини щодо непроживання відповідача у спірній квартирі більше п'яти років. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше п'яти років, що відповідно до вимог статей 71, 72 Житлового кодексу України, дає суду підстави визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved