Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

ПАТ «Державний Ощадний банк України» звернулось до суду з вищевказаним позовом, просило в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 361 від 11.08.2008 року в розмірі 303125 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно з іпотечним договором від 11.08.2008 року, що посвідчений 11.08.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3603, а саме - квартиру, загальною площею 60,21 кв., житловою площею - 42,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, вказав, що на час розгляду справи зареєстрованим власником квартири, що є предметом спору залишився [PERSON] з яким і укладався договір про іпотечний кредит, а вимоги до [PERSON] пред'явлені у зв'язку із набранням законної сили судового рішення з приводу визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] Представник відповідача позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с.88-90), пояснив, що квартира належала батькам відповідача, потім відповідачу, але в результаті скоєного злочину, з приводу вчинення якого є вирок суду, власником квартири став [PERSON], який [INFO] помер. Жоден із спадкодавців спадщину після його смерті не прийняв, відповідний орган місцевого самоврядування, якому надано право на звернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, до суду не звертався. Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини спору, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволені позову. Судом встановлено, що 11.08.2008 року між філією - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 361, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 50000 доларів США, на 13 років, термін остаточного погашення кредиту 11 серпня 2012 року, з відсотковою ставкою 15,5 % річних, відповідно до п.п.1.1, 1.2 кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань по договору про іпотечний кредит було укладено договір іпотеки № 3603 від 11.08.2008 року. Предметом даного договору є квартира [ADDRESS] Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.02.2012 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі якого діє філія - Кіровоградське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України", треті особи по справі, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову Обласне комунальне підприємство«Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено : - Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 20 травня 2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON]. - Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. - Визнано недійсним договір іпотеки квартири [ADDRESS] від 11 серпня 2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ "Державний ощадний банк України", р.№3603. - Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 11.08.2008 р. №7722372, контрольна сума В6Д2576Е6А про заборону відчуження квартири [ADDRESS], належну [PERSON]. - Виключено з Державного реєстру іпотек запис від 11.08.2008 р. №7758085, контрольна сума 3БЕ1ВЕД0Д4 про передання в іпотеку квартири [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 04.07.2013 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.02.2012 року в частині визнання недійсним договору іпотеки та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження, реєстру іпотек записів щодо квартири [ADDRESS], належної [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення - відмовлено в задоволені позовних вимог [PERSON] до ПАТ "Державний ощадний банк України" про визнання недійсним договору іпотеки та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження, реєстру іпотек записів щодо квартири [ADDRESS]. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.10.2013 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 04.07.2013 року залишено без змін. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 465765 грн. Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2013 року було встановлено, що реалізуючи злочинні наміри, направлені на протиправне, безоплатне вилучення квартири з володіння [PERSON] шляхом підробки документів, [PERSON] на лазерному принтері до комп'ютеру виготовив у 2-х екземплярах рішення третейського суду від імені судді Лужан Н.М., датувавши його 25.05.2003 року про визнання договору купівлі продажу від 20.05.2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсним та визнання, у зв'язку з цим, права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] Проте сім»я [PERSON] зазначену квартиру [PERSON] не продавала, угода про це місця не мала, спір між вказаними громадянами не виникав і не являвся предметом розгляду третейського суду, а рішення є повним сфальсифікованим документом. З вироку вбачається, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки неодноразово була перепродана іншим особам шляхом шахрайського заволодінням. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України " Про іпотеку " N 898-IV від 05 червня 2003 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст. 33 вказаного Закону України N 898-IV від 05 червня 2003 року, передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо відмови в задоволені позову, оскільки на момент укладення іпотечного договору 11 серпня 2008 року [PERSON] не був законним власником предмету іпотеки, що доведено вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2013 року. Також, задоволення інтересів однієї особи не може відбуватись в порушення інтересів іншої. Як вже зазначалось право власності відповідача, який не мав жодних відносин з позивачем було порушено, в зв'язку із скоєнням проти нього злочину, та відновлено судовим рішенням суду першої інстанції, залишеного без змін в цій частині судом апеляційної інстанції. Таким чином, задоволення даного позову по суті нівелює відновлення справедливості по відношенню до відповідача. Крім того, відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII від 03.06.2014 року, протягом дії цього Закону ( втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості ) : не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно ст.88 ЦПК України, суд, судові витрати залишає по їх фактичному понесенню сторонами. На підставі викладеного та ст. ст. 10,11,60,61,88,212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed