Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовами до відповідача про стягнення боргу за договорами позики, мотивуючи їх тим, що відповідно до договорів безвідсоткової нецільової позики від 11 травня 2016 позивач надав відповідачу позику 3500 грн зі строком повернення - один місяць з дня видачі позики та від 09 серпня 2016 року позику 13074,62 грн зі строком повернення - шість місяців з дня видачі позики. У зазначений термін відповідач борг не повернув, тому просить стягнути з відповідача за договором позики від 11.06.2016 року 3957,64 грн., у тому числі: 3500 грн боргу за договором, 334,23 грн - суму інфляції, 123,41 грн - 3% річних та за договором позики від 09.08.2016 року 14188,03 грн., у тому числі: 13074,62 грн боргу за договором, 913,53 грн - сума інфляції, 199,88 грн - 3% річних та 3200 сплаченого судового збору. [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТзОВ "АГАС" про визнання договорів позики недійсними, мотивуючи його тим, що вона дійсно 11.05.2016 та 09.08.2016 року змушена була підписати договори позики, однак вони укладені у зв?язку із недостачею у магазині, в якому вона працювала, проти її волі, їй погрожували звільненням та повідомленням в поліцію про крадіжку, умови та зміст цих договорів не відповідають дійсності, оскільки ТзОВ "АГАС" не передавало їй у власність грошові кошти в сумі 3500,00 грн та 13 074,62 грн, і вона у позикодавця їх не отримувала. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги про стягнення заборгованості за договорами позики підтримав та просив їх задовольнити, позовні вимоги [PERSON] про визнання договорів позики недійсним не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом позовні вимоги ТзОВ "АГАС" про стягнення заборгованості за договорами позики не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом позовні вимоги ТзОВ "АГАС" про стягнення заборгованості за договорами позики не визнала, просила у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що згідно з трудовим договором від 05.11.2015р. [PERSON] працювала продавцем продовольчих товарів у магазині, який належить ТзОВ "АГАС". В травні 2016 року в магазин приїхав представник відповідача та повідомив, що в магазині є нестача товару на загальну суму 3 500грн., які продавець має повернути за свій рахунок. В подальшому, погрожуючи [PERSON] кримінальною справою про викрадення коштів з каси магазину, звільненням з роботи та тим, що буде телефонувати її батькам, змусив її підписати договір позики на суму 3 500,00 грн. та видатковий касовий ордер. Через півроку ТОВ «АГАС» знову їй пред'явило претензії щодо недостачі товару у магазині на суму 13 074,62грн. та знову змусили підписати договір позики та ордер про отримання грошей з каси підприємства. [PERSON] грошей у позивача в борг не брала, видаткові касові ордери підписані не касиром. Крім того, більше року ніяких вимог щодо повернення коштів їй ніхто не пред'являв. Оскільки договори позики укладені поза волею [PERSON], грошових коштів їй не видавали, вважає договори недійсними, просила зустрічний позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов ТОВ «АГАС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики підлягає задоволенню, а у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «АГАС» про визнання договорів позики недійсними необхідно відмовити. Відповідно ст.525,526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір позики - це один з видів зобовязань, спрямованих на передачу майна. Враховуючи, що договір - це взаємна угода сторін, тому в ньому містяться окремі положення, умови, визначаються права та обовязки сторін. Сукупність вищезгаданих, погоджених сторонами умов і становить зміст договору. В судовому засіданні встановлено, що 11 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агас» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової нецільової позики, відповідно до умов якого, останній надано нецільову позику в сумі 3500,00 грн. на безпроцентній основі строком на 1 місяць з дня видачі, що підтверджується видатковим касовим ордером №219 від 11.05.2016 року. [PERSON] відповідно до п.3.2 договору позики, зобовязана була по закінченню строку надання позики протягом трьох днів повернути суму позики. Крім того, 09 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агас» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової нецільової позики (далі договір позики 2), відповідно до умов якого, останній надано нецільову позику в сумі 13074,62 грн. на безпроцентній основі строком на 6 місяців з дня видачі, що підтверджується видатковим касовим ордером №417 від 09.08.2016 року. [PERSON] відповідно до п.3.2 договору позики 2, зобовязана була по закінченню строку надання позики протягом трьох днів повернути суму позики. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом підтвердила , що договори позики і видаткові касові ордери підписувала вона. Згідно п.4.1. кредитного договору від 11 травня 2016 та 09 серпня 2016 року у випадку порушення своїх зобовязань за цим договором, сторони несуть відповідальність визначену чинним законодавством. Твердження [PERSON] та її представника про те, що договори позики є недійсними, оскільки вказані договори укладені проти волі [PERSON] у зв?язку із недостачею у магазині, а умови та зміст договорів не відповідають дійсності, через те що фактично ТОВ «АГАС» ніколи не передавало їй у власність грошові кошти в сумі 3500 грн. та 13074,62 грн., суд оцінює критично з таких підстав: В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що вона , як касир, видавала [PERSON] гроші за договорами позики. Суд також оцінює критично покази свідка [PERSON], згідно яких [PERSON] підписала касові ордери під впливом погроз, оскільки суду не надано жодних доказів наявності на підприємстві недостачі, крім того, в судовому засіданні сторони визнали, що між ТОВ «АГАС» та [PERSON] був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, саме на підставі цього договору працівник зобов?язаний відшкодувати завдану ним шкоду підприємству, а не на підставі договорів позики Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлений цим Кодексом. Оскільки суду не надано доказів того, що договори позики укладені під впливом насильства, суд вважає, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Відповідач не надав суду доказів, що станом на день розгляду справи вона повернула позивачу суму боргу за договорами позики. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Розмір інфляційних втрат за договором позики від 11 травня 2016 року становить: 3500 х 99,8% х 99,9% х 99,7% х101,8% х 102,8% х 101,8% х 100,9% х 101,1% х 101,1% х101,8% х 100,9% х101,3% х 101,6 х 100,2% - 3500 = 334,23грн., розмір 3% річних за період з 14.06.16 по 16.08.17 становить: 3500 х 3% : 365днів х 429днів = 123,41грн. Розмір інфляційних втрат за договором позики від 09 серпня 2016 року становить: 13074,62 х 101% х 101,8% х 100,9% х 101,3% х 101,6 %х 100,2% - 13074,62 = 913,53грн. В свою чергу, розмір 3% річних за період з 12.02.17 по 16.08.17 становить: 13074,62 х 3% : 365днів х 186днів = 199,88грн. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за договором позики від 11.06.2016 року 3957,64 грн., у тому числі: 3500 грн боргу за договором, 334,23 грн - суму інфляції, 123,41 грн - 3% річних та за договором позики від 09.08.2016 року 14188,03 грн., у тому числі: 13074,62 грн боргу за договором, 913,53 грн - сума інфляції, 199,88 грн - 3% річних та 3200 грн судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved