Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

До суду з названим позовом звернулося ПрАТ „СК „ПЗУ Україна", посилаючись на те, що між ним і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Hyundai Accent, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 05.10.2014 року в смт. Ставище Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням водія [PERSON], в результаті якої було пошкоджено автомобілі. Постановою судді Ставищенського районного суду Київської області від 14.11.2014 року особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON] Відповідно до рахунку-фактури вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля Hyundai Accent становить 15 218 грн. 39 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 218 грн. 39 коп., у якого виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Цивільно-правова відповідальність останнього на момент настання страхової події була застрахована в ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50 000 грн. 00 коп. та франшизу в розмірі 510 грн. 00 коп. 09 квітня 2015 року ТОВ СК «Альфа-Гарант» сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 10 226 грн. 49 коп.. Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (15 218 грн. 39 коп.) і страховою виплатою (10 226 грн. 49 коп.), яку здійснило ТДВ СК «Альфа-Гарант», становить 4 991 грн. 90 коп. то зазначена сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», якому 12.09.2016 року було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 4 991 грн. 90 коп., яку останній отримав 16.09.2016 року, але майнову шкоду так і не сплатив. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» просить суд стягнути із відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 4991 грн. 90 коп та судовий збір. В судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримує, справу просить слухати у відсутність представника позивача (а.с. 80). Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без його участі. Представник третьої особи ТОВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву про визнання позову відповідача, вважає, що визнання відповідачем вказаного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АЕ № 002996 від 14.11.2013 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля Hyundai Accent, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до постанови судді Ставищенського районного суду Київської області від 14.11.2014 року особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП є водій [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З копії довідки відділення ДАІ з обслуговування Ставищенського району підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Київській області встановлено, що вищевказаний автомобіль Hyundai Accent, отримав механічні пошкодження (а. с. 6). Відповідно до копій звіту №1619/14 від 12.10.2014 року (а.с. 15-29) та рахунку-фактури № БА-0017661 від 14.10.2014 року (а.с. 30) вартість відновлювального ремонту вищевказаного автомобіля становить 15218 грн. 39 коп. ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику (на рахунок ТОВ «Богдан Авто») у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі копії заяви [PERSON] про настання страхового випадку від 07.10.2014 року (а.с. 11-14), копії страхового акту № UA2014100500015/L01/01 від 16.10.2014 року (а.с. 31 зворот) суму страхового відшкодування в розмірі 15218 грн. 39 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 27293 від 16.10.2014 року (а.с. 32). Із системного аналізу норм статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто виплати страхового відшкодування у ПрАТ «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. На час настання страхової події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 0571313, яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50 000 грн. 00 коп. та франшизу в розмірі 510 грн. 00 коп (а.с. 37). 09 квітня 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 10 226 грн. 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 11134 (а.с. 33). Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це сума збитків, що страховиком не відшкодовується. Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Враховуючи викладене вбачається, що на відшкодування фактичного розміром шкоди заподіяного [PERSON] у розмірі 15218 грн. 39 коп., ТДВ СК «Альфа-Гарант» страховою виплатою відшкодовано 10226 грн. 49 коп. та залишається невідшкодовано 4991 грн. 90 коп. (15 218 грн. 39 коп. - 10 226 грн. 49 коп). 12.09.2016 року [PERSON] було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 4991 грн. 90 коп. (а.с. 35-36), яку він отримав 16.09.2016 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення (а.с. 34). На даний час кошти не сплачено. Згідно ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 6 вказаного Закону України страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 даного Закону України у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 933 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, враховуючи, різниця між фактичним розміром шкоди (15 218 грн. 39 коп.) і страховою виплатою (10 226 грн. 49 коп.), яку здійснило ТДВ СК «Альфа-Гарант», становить 4 991 грн. 90 коп., то зазначена сума та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON]

Outcome: approved