Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] -адвокат Радкевич В.І. звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не має самостійних вимог: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, на колишній колгоспний двір - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], мотивуючи тим, що вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] та її представник Радкевич В.І., подали до суду заяву про те, що справу слухати в їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи: Теребовлянська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності від 30 квітня 1991 року виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого [PERSON] на праві власності. Однак, у вказаному свідоцтві прізвище голови колгоспного двору помилково записано як «[PERSON]» замість дійсного «[PERSON]». Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 162 від 24 травня 2018 року [PERSON] про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], належить [PERSON], як голові колгоспного двору, на підставі Свідоцтва на право особистої власності від 30 квітня 1991 року виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, прізвище голови колгоспного двору помилково записано як «[PERSON]» замість дійсного «[PERSON]». Відповідно до довідки від 27 червня 2018 року № 668 виданої Буданівською сільською радою про те, що житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відноситься до колгоспного типу двору, на період 01 січня 1991 року за вказаною адресою проживали і були зареєстровані [PERSON]-голова двору, [PERSON]-дружина, [PERSON]-тітка. На день смерті спадкодавця ([INFO] року) проживали та були зареєстровані [PERSON]-голова двору та [PERSON]-тітка. Згідно погосподарської книги цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, що складається з голови колгоспного двору [PERSON], який помер [INFO] року та членів: [PERSON] - дружини, [PERSON] - дочка (позивачка по справі), [PERSON], яка померла [INFO] року - бабусі, [PERSON] - внук (відповідач по справі). У вказаній погосподарській книзі ім'я [PERSON] - дружини, вказано помилково «[PERSON]» замість «[PERSON]». Згідно погосподарської книги станом на 1990 рік [PERSON] 01 жовтня 1990 року вибула в м. Тернопіль та [PERSON] вибула в 1992 році в Чернівецьку область. Відповідно до довідки від 05 грудня 2018 року № 1540 виданої Буданівською сільською радою про те, що житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відноситься до колгоспних дворів, на період 15 квітня 1991 року за вказаною адресою проживали і були зареєстровані [PERSON]-голова двору, [PERSON]-дружина, [PERSON]-бабуся, [PERSON]-внук. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що на [ADDRESS], були [PERSON]-голова двору, [PERSON]- дружина, [PERSON]-бабуся, [PERSON] - внук із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року). Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в [ADDRESS], які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких [PERSON] належало 1/4 частка вищевказаного будинковолодіння, [PERSON] належало 1/4 частка вищевказаного будинковолодіння, [PERSON] належало 1/4 частка вищевказаного будинковолодіння та [PERSON] належало 1/4 частка вищевказаного будинковолодіння. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року, що є часом відкриття спадщини на належне його майно. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 червня 2018 року, що є часом відкриття спадщини на належне її майно. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 травня 2016 року мати позивачки -[PERSON] померла [INFO] року, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2018 року, встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], встановлено, що 07 лютого 1976 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] позивачкою по справі, якій після реєстрації шлюбу змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року від батьків [PERSON] та [PERSON]. У вказано свідоцтві прізвище матері [PERSON] вказано помилково «[PERSON] замість « [PERSON]». Судом встановлено, що мати позивачки [PERSON] народилася [INFO] року від батьків [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що [PERSON] являється бабою [PERSON]. [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладеного шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Оскільки відповідно до ч. 1,2 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином [PERSON] як член колишнього колгоспного двору має право на 3/4 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], з яких: 1/4 частку має право в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]), 1/4 частку має право в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]), 1/4 частини - в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]). Постановою виданою Теребовлянською державною нотаріальною конторою від 03 липня 2018 року № 874/02-14 було відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Папірня, Теребовлянського району Тернопільської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості встановлення родинних відносин. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспор'юється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити частково, виділивши [PERSON] 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], з яких: 1/4 частки має право в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]), на 1/4 частку має право в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]), 1/4 частини - в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]), та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно, виділивши [PERSON] 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], як за членом колишнього колгоспного двору та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно. У решті позову слід відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Outcome: partial