Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

24 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про стягнення моральної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обовязків. В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначив, що має стаж роботи у шкідливих умовах, який становить 24 роки 7 місяців із яких з 1980 року по 1998 рік працював на підприємстві ПАТ «[PERSON] КРИВИЙ РІГ», і з 2011 року по 2014 рік у [PERSON] «КРИВОІРЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРЧНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ». Зазначив, що внаслідок роботи у шкідливих умовах , з вини відповідачів погіршився стан його здоровя, було встановлено профзахворювання (хронічне обструктивне захворювання легень), встановлено втрату професійної працездатності 20 % внаслідок чого він змушений постійно проходити медикаментозне лікування. Зазначив, що цей факт завдає йому моральні страждання які виражаються у фізичних стражданнях через наявність фізичного болю у легенях що обмежує його життєву активність, повноцінного спілкування з людьми та обмеження матеріального забезпечення родини через фізичну безпорадність, яка виникла внаслідок захворювань. На підставі зазначеного просить суд стягнути з відповідачів на його користь одноразово по 120\~000 грн. з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявився, до початку розгляду справи надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Беручі участь у попередніх судових засіданнях разом із позивачем [PERSON] суду надавали пояснення по суті позовних вимог акцентуючи увагу на моральні страждання [PERSON], які виникли внаслідок ушкодження здоровя з вини відповідачів . Представники Відповідачів - ПАТ «[PERSON] КРИВИЙ РІГ» - [PERSON] та [PERSON] «КЗГО» - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, послались на обставини, що зазначені в запереченнях проти позову. Під час проведення судових засідань вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. [PERSON] встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці на імя [PERSON] вбачається, що з 01.09.1980 року по 27.08.1996 року він працював слюсарем-ремонтником, з 27.08.1996 року по 30.03.1998 року - майстром з РМО (ремонт механічного обладнання) на підприємстві ПАТ «[PERSON] МІТТАЛ КРИВИЙ РІГ»; з14 липня 2011 року по лютий 2014 року працював газорізальником на підприємстві [PERSON] Криворізький завод гірничого обладнання». Стаж роботи у шкідливих умовах, відповідно до даних санітарно-гігієнічної характеристики ці № 2/2-11-3-6508 від 05.11.2013 року становить 24 роки 7 місяців у тому числі за місцем останньої роботи 3 роки 3 місяці. Відповідно медичних довідок (виписних епікризів за період з 2012 по 2015 рік) [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському НДІ промислової медицини, в КЗ «Криворізька міська лікарня № 5 »ДОР, КЗ «Криворізька міська лікарня № 2 »ДОР та інших медично лікувальних закладах . Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: спостереження лікарів, нагляд лікарів, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії профілакторії, санаторне - курортне лікування. Комісією у складі лікаря загальної практики сімейної медицини амбулаторії № 3 КУ «Центр первинної медико санітарної допомоги № 3» Криворізької міської ради, представників [PERSON] «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРЧНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ », та ПАТ «[PERSON] КРИВИЙ РІГ», представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.10.2014 року, В пункті 16 Акту вказано обставини, при яких [PERSON] отримав професійні захворювання, саме робота в термообрубувальному цеху заводу гірничого обладнання де [PERSON] виконував роботи з газорізанням виливок з застосуванням газоподібних суміші, видалення залишків з виливок, проводив технічний огляд та регулювання газорізальної апаратури. При цьому внаслідок недосконалості технології оброблення литва, де мали місце порушення систем аспірації, підпадав під вплив підвищених параметрів шкідливих хімічних речовин у повітрі робочої зони, аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Пункт 17 Акту розслідування нещасного випадку встановлює причину виникнення захворювання - перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: Умови праці газорізальника в термообрубувальному цеху за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії та шкідливих хімічних речовин у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу І ступеня шкідливості (атестація робочого місця за умовами праці у 2010 році). Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, з вмістом кристалічного кремнію діоксиду у пилу до 10% - 6,7 при гранично допустимій до 4,0.,шкідливі "хімічні речовини, концентрація в мг/м3: діоксиду азоту - 4,1 при гранично допустимій до 2,0 За висновком спеціалістів, профзахворювання виникли у зв'язку з тривалим часом роботи в небезпечних умовах праці, які перевищували санітарно-допустимі норми. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 09.09.2014 року протокол № 1463 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут 01.09.1980-30.03.1998 - слюсар з ремонту металургійного обладнання, слюсар ремонтник в доменному цеху, майстер з ремонту мехустаткування в агломераційному цеху КГМК «Криворіжсталь» (яке з 08.04.2004 року було перетворено на ВАТ «Криворізький гірничо металургійний комбінат «криворіжсталь» , а згодом 12.01.2006 р. на ВАТ «[PERSON] Стіл Кривий Ріг») . Рішенням ЛЕК Української НДІ промислової медицини від 09.09.2014 року, протокол № 1463, [PERSON] встановлено професійні захворювання, а саме з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії, (пилотоксичний бронхіт першої- другої ст.., емфізема легень першої-другої ст..), ЛН першого другого ступеня. Висновком медико соціально експертною комісією серія 12 ААА № 000885 від 02 грудня 2014 року [PERSON] первинно було встановлено профзахворювання із втратою працездатності 20 %. Терміном з 17.11.2014 року по 01.12.2015 року. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємствах [PERSON] «КРИВОІРЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРЧНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ », та ПАТ «[PERSON] КРИВИЙ РІГ», йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок Відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача відповідачів є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача, що Позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники вібрації та фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійних захворюванням Позивачем, перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників фізичного навантаження нормативам та показники напруженості трудового процесу перевищували нормативно встановлені, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідачі [PERSON] «КРИВОІРЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРЧНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ », та ПАТ «[PERSON] КРИВИЙ РІГ», повинні виплатити Позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного [PERSON] України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників [PERSON] «КРИВОІРЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРЧНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ », та ПАТ «[PERSON] КРИВИЙ РІГ», про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з Акту розслідування професійного захворювання від 09 жовтня 2014 року причиною професійного захворювання [PERSON] є робота з газорізання виливок та профмаршрут 01.09.1980 30.03.1998 роки в доменному цеху КГМК «Криворіжсталь». Відповідно до п. 19 зазначеного Акту, посадовими особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти нормативи, є: враховуючи роботу [PERSON] впродовж 20 років 10 місяців умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних осіб, які відповідальні за виникнення професійних захфорювань, встановити неможливо. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 09.10.2014 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що Позивачу [PERSON] була заподіяна шкода здоровю, він отримав два професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 20%. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення з вини [PERSON] «КРИВОІРЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРЧНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ», та ПАТ «[PERSON] КРИВИЙ РІГ», Позивачу шкоди здоровю, провину відповідачів в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «Євраз [PERSON]» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання від 09.10.2014 року) та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності розмірі 20 відсотків, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, отримання професійних захворювань, значний відсоток втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування Позивачу [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних Позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь моральну шкоду. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з Відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial