Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 544,96 грн. за кредитним договором №б/н від 14.01.2014 року, з яких 20 990,73 грн. - заборгованість за кредитом; - 6121,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 550 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 1383,09 грн. - процентна складова, та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначив такі обставини: Відповідно до укладеного договору №б/н від 14.01.2014 року [PERSON] 14.01.2014 року отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та "Тарифами банку", складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 25.09.2014 року він має заборгованість - 29 544,96 грн., яка складається з наступного: - 20 990,73 грн. - заборгованість за кредитом; - 6121,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 550 грн. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штрафні санкції (фіксована частина); - 1383,09 грн. - штраф (процентна складова). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі. Заперечень на позов не надіслав. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що між сторонами 14.01.2014 року було укладено договір, який складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку та Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.28-63). Згідно наданого позивачем розрахунку 17.01.2014 року відповідачка отримала від Приватбанку кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідач умов договору станом на 25.09.2014 року не виконує, а тому має заборгованість - у розмірі 29 544,96 грн., з яких 20 990,73 грн. - заборгованість за кредитом; - 6121,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 550 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи: 500 грн. - штрафні санкції (фіксована частина), 1383,09 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач не оспорив розмір заборгованості за кредитним договором, можливість чого суд йому забезпечував, а тому суд приходить до висновку, що відповідач погодився із розміром заборгованості за кредитним договором - 20990,14 гривень та відсотками -6121,14 гривень. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню. Позивач просить стягнути - 550 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - штрафні санкції (фіксована частина), 1383,09 грн. - штраф (процентна складова). У позовній заяві підстави нарахування та розмір заборгованості по комісії за користування кредитом не обґрунтовані. У судовому засіданні підстави для нарахування комісії представник позивача не пояснив. Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2001 року №15-рп/1011, зокрема, визначено, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного розподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Конституційний Суд України виходив із того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму ( частина перша статті 634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману та придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладання цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю та змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Крім того, згідно з положеннями пунктів 22,23 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", пункту 2 статті 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє. Використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві для придбання продукції. Згідно частини першої статті 11 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Тобто, йде мова тільки за повергнення кредиту та сплату нарахованих відсотків. Таким чином, відсотки за користування кредитом є платою за послуги, а додаткова щомісячна комісія такою не являється. Оскільки законом не передбачено додаткової плати за користування кредитними коштами, а інших підстав для нарахування комісії позивач не зазначив, вимоги про стягнення заборгованості по комісії задоволенню не підлягають. Вимога про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 500 гривень задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Позивач просить стягнути штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим у валюті USD) + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає оплаті в першу чергу, у розмірі 1883,09 грн. Штрафу у твердій грошовій сумі ст.549 ЦК України не передбачено. Крім того, позивач не зазначив за які конкретно порушення нараховується штраф, а тому є підстави вважати, що за одне і теж порушення нарахована пеню і штраф, чого ст.61Конституції України не допускається. Проте з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконує умови договору, а тому є підстави для нарахування штрафу у відсотках на залишок заборгованості, що передбачено Умовами та Правилами надання батьківських послуг. Банком така сума штрафу визначена у розмірі 1382,09грн., яка підлягає і підлягає стягненню. З урахуванням зазначених підстав вимога про стягнення штрафів задоволенню не підлягає. У відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру судового збору, пропорційного задоволеним вимогам, але не менше встановленого Законом України "Про судовий збір" мінімального розміру - 243,60 грн.

Outcome: dismissed