Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до ТОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати. Уточнивши позовні вимоги, зазначає, що з 23.11.2006р. по 01.04.2013р. він працював у ТзОВ «Науково-виробниче підприємство - Розліт». 01.04.2013р. був звільнений з роботи із вказаного товариства за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП. Починаючи з 2011 року відповідач виплачував йому заробітну плату нерегулярно. Внаслідок цього станом на 01.04.2013р. ТзОВ «НВП - Розліт»1 заборгувало йому нараховану але не виплачену заробітну плату за період з липня 2012 року по квітень 2013 року та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 7 306 (сім тисяч триста шість) гривень 76 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11 246 (одинадцять тисяч двісті сорок шість) гривень 18 копійок, яку стягнуто в судовому порядку. Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28.11.2014 року про стягнення вищевказаної заборгованості було виконано в примусовому порядку в межах виконавчого провадження тільки 18.02.2015 року. Тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.10.2014 року по 13.02.2015 року в розмірі 2 886,72 грн. та компенсацію втрати частини заробітньої плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 2144,99 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явився, однак надіслав до суду заяву в якій позов підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судові засідання повторно не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Оскільки конверти з повідомленням про день, час та місце розгляду справи були повернуті в суд за закінченням терміну зберігання, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Науково-виробниче підприємство - Розліт» з 23.11.2006р. по 01.04.2013р., про що свідчать відповідні записи в трудовій книжці позивача. Звільнений за наказом від 01.04.2013р року на підставі ст.38 КЗпП України. З 01.04.2013р. ТзОВ «НВП - Розліт»1 заборгувало йому нараховану але не виплачену заробітну плату за період з липня 2012 року по квітень 2013 року та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 7 306 (сім тисяч триста шість) гривень 76 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11 246 (одинадцять тисяч двісті сорок шість) гривень 18 копійок, яку стягнуто в судовому порядку згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28.11.2014 року. Постановою заступника начальника відділу ДВС Миколаївського РУЮ Рудки І.І. від 27.01.2015 року відкрито виконавче провадження №46247500 про стягнення з ТзОВ "Розліт" в користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період з липня 2012 року по квітень 2013 року та компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 7603,76 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11246,18 грн., а всього разом - 18 552,94 грн. Як вбачається з постанови ДВС Миколаївського РУЮ Львівської області про закінчення виконавчого провадження ВП №46247500 від 19.02.20015 року рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28.11.2014 року було виконано в примусовому порядку 18.02.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п.п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно виписки про Індивідуальні відомості про застраховану особу із державного реєстру заробітна плата [PERSON] за два відпрацьовані місяці становить: за лютий 2013 року - 606,84 грн., за березень 2013 року - 596,07 грн. Таким чином : 606,84 грн. + 596,07 грн.: 40 робочих днів = 30,03 грн. - середній заробіток. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.10.2014 р. по 18.02.2015 року складає 2886,72 грн.:30,07 грн.(середня заробітна плата) * 96 днів ( кількість робочих днів за період затримки розрахунку). Згідно ст. 1, ст. 2, ст. 3, ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, утому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції п період невиплати доходу. Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. На підставі зазначених вимог Закону, відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів, яка обчислюється відповідно до ст.4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого Постановою КМ України №159 від 21.02.2001р. Сума компенсації з урахуванням індексу інфляції втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати згідно розрахунку, наданого позивачем становить 2 144,99 грн Враховуючи вищенаведне, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2886,72 грн. та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати в сумі 2144,99 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved