Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], треті особи: Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Царичанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з вересня 2016 року вона та [PERSON] були знайомі, а з 07 березня 2017 року почали спільно проживати без реєстрації шлюбу за адресою: смт.Царичанка, вул.Зелена, 1 Царичанського району Дніпропетровської області. Під час спільного проживання вони мали спільний бюджет та вели спільне господраство. В травні 2017 року вона завагітніла. [PERSON] знав про вагітність, проте 12 листопада 2017 року без жодних пояснень залишив її і почав проживати за адресою:[INFO]. 30 січня 2018 року вона народила дочку [PERSON], про що 16.02.2018 року складено відповідний актовий запис №25 у Царичанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного теритоірального управління юстиції в Дніпропетровській області. Батьком дитини записано [PERSON] Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] відмовився подавати до органу ДРАЦС заяву про реєстрацію батьківства, дитину не відвідує та не надає матераільної допомоги на утримання дитини та на її утримання, оскільки вона на даний час не має можливості працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненя нею 3-х річного віку. Вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати на утримання дитини та на її утримання, оскільки має працездатний вік, є ФОП, займається сільським господарством, обробляє близько 100 га землі, має житловий будинок, техніку. Вирішити позасудовим шляхом питання щодо встановлення батьківства та стягнення аліментів в добровільному порядку не має можливості, а тому вона була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на вимоги ст.ст.80, 84, 91, 145, 180-183 СК України, прохає суд: 1. Визнати [PERSON], уродженця [INFO], громадянина України, батьком дитини - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], матір'ю якої є [PERSON]. 2. Зобов'язати Царичанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області внести відповідні зміни до актового запису про народження №25, складеного 16 лютого 2018 року Царичанським районим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], а саме: записати батьком дитини [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, проживаючого [INFO]. 3. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 27.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу. 4. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його доходу до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], 3-х річного віку, починаючи з 27.02.2018 року. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, змінили позовні вимоги в частині розміру аліментів на утримання [PERSON], а саме: з 1/4 частини на 1/6 частину, в іншій частині позовні вимоги залишили без змін. Змінені позовні вимоги підтримали повністю та прохали їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, змінені позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи - Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Царичанського районого\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи та надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. \~ \~ \~ \~Нормами ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~визначено,\~що у\~разі визнання\~відповідачем позову\~суд за\~наявності для\~того законних\~підстав ухвалює\~рішення про\~задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] За час спільного життя, 30 січня 2018 року у них народилася дочка - [PERSON]. В свідоцтві про народження серії І-КИ №664546 [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], батьком записаний [PERSON] (а.с.10), відомості про батька записані на підставі ч.1 ст.135 СК України зі слів матері. З висновку молекулярно-генетичного дослідження №258 від 30.05.2018 року КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР", що вірогідність того, що [PERSON] є дійсно біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% (а.с.37-39). Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.п. 3, 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей. В рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" (п. 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v.Sweden) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Беручи до уваги те, що [PERSON] позов визнав, не заперечує той факт, що він дійсно являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, суд вважає, що позов [PERSON] в частині визнання батьківства підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. \~ \~ \~ \~Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. \~ \~ \~ \~Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини та матері в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про визнання батьківства, не заявляла, тому судовий збір, сплачений за позовну вимогу про визнання батьківства в розмірі 704 грн. 80 коп. слід залишити за позивачем. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Таким чином, судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved