Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

09 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Слов’янської районної ради, який був ухвалою суду від 22 жовтня 2014 року за заявою позивачки замінений на належного - Прелеснянську сільську раду Слов'янського району, та просила визнати за нею в порядку спадкування права та обов'язки забудовника побудови по [ADDRESS] Слов'янського району Донецької області, після смерті [PERSON]. 06 листопада 2014 року [PERSON] змінила позовні вимоги до Прелеснянської сільської ради та просила визнати за нею право власності порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] Слов'янського району Донецької області. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок [ADDRESS] Слов'янського району Донецької області та земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку. Все своє майно, на підставі заповіту за реєстром № 29 посвідченого 05 лютого 2007 року виконкомом Прелеснянської сільської ради, спадкодавиця заповідала позивачу. Однак реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті [PERSON] позивачка не може, через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, який розташований у Слов’янському районі Донецької області в [ADDRESS] на ім'я спадкодавця, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок були загублені. Просить суд визнати за собою, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку, в порядку спадкування. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримала, з підстав наведених в ній, просила її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява з Слов’янської міської ради, в якій висловлене клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, позов визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в с. Прелене Слов'янського району Донецької області померла мати позивачки [PERSON] (а.с. 6). Позивачка являється дочкою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження (а.с. 7-8). Згідно із заповітом, який не змінено та не скасовано, [PERSON] заповіла позивачці все належне їй на день смерті майно (а.с.14). У відповідності до довідки Прелеснянської сільської ради № 179/02-32 від 27 жовтня 2014 року, власником жилого будинку [ADDRESS] Донецької області, у по господарській книзі, за особовим рахунком № [NUMBER] записана [PERSON] (а.с. 45). За даними технічного паспорту будинок побудований у 1960 році(а.с.15-21). У відповідності до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та на земельну ділянку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку та жилий будинок (а.с.13). Вказані факти сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В зв'язку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. За змістом ст. ч.4 ст. 3 ЗУ "Про держану реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, які виникли до вступу в силу даного закону, визнаються дійсними, у випадках відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому ЦК України. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, спірний житловий будинок був збудований у 1960 році. У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно приписів до п.3.2, розд.3 ч. 36 "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна", затвердженого Наказом Держбуду України № 217 від 24 травня 2001 року, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садиби) житлові будинку, побудовані до 05 серпня 1992 року. Таким чином, з моменту побудови громадянином у 1960 році житлового будинку, цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Наведена правова позиція також зазначена у Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року № 6-137цс13. До того ж, реєстрація будинку в погосподарських книгах сільської ради свідчить про те, що [PERSON] являлась власником спірного житлового будинку. А тому, суд приходить до висновку, що [PERSON] за свого життя та на час відкриття спадщини, володіла на праві власності будинком [ADDRESS] У відповідності до матеріалів спадкової справи інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізірованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент(підстава) набуття права власності. Так, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини(ч.5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно(стаття 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Разом із тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як макйнове право(об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як об'єкт нерухомого майна. При цьому, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно(ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно). З огляду на викладене, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом, як у розумінні діючого на час його побудови законодавства, так і у відповідності до норм Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна", затвердженого Наказом Держбуду України № 217 від 24 травня 2001 року ), на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, проте позивач не може оформити належне їй право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. У зв'язку з цим, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об'єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на цей будинок у порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved