Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом\~до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі -\~відповідач) про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 14918,20 грн. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що з 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року, вона працювала черговим по залізничній станції Бункерна виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати позивачу заробітну плату, хоча і продовжував її нарахування. Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати, за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року становить 18680,73 грн., за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 14918,20 грн., що підтверджується довідкою, виданою позивачу за місцем роботи. Позивач [PERSON] зазначила, що первинні документи для нарахування заробітної плати знаходяться у регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» за адресою: вул. Привокзальна, м. Лиман, Донецька область, куди були здані позивачем особисто в жовтні 2017 року. Відповідач не бажає сплачувати вказану суму заборгованості по заробітній платі в добровільному порядку. Позивач [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, просить стягнути з АТ «Українська залізниця» нараховану, але не виплачену їй заробітну плату, за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року\~\~у розмірі 14918,20 грн. Представник відповідача АТ «Українська залізниця» 20.05.2020 до суду надав відзив на позов. Відзив було надано з порушенням процесуальних строків, встановлених законодавством, однак оскільки представником відповідача до суду було надано клопотання про продовження строку на подання відзиву з урахуванням часу запровадження карантину в Україні, суд вважає за можливе прийняти відзив до уваги, з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин справи. \~ \~ \~ \~ \~У відзиві\~представник відповідачапросив відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Так, представник відповідача посилається на те, що з 14.04.2014 розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. За фактом захоплення 17.03.2017 адміністративної будівлі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», за адресою:Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, 168, було відкрито кримінальне провадження. У зв`язку з відсутністю доступу до первинних документів, нарахування підприємством заробітної плати було припинено з 16.03.2017. Крім того, про унеможливлення виконання Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» обов`язків, передбачених чинним законодавством України, через вплив форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зазначено у висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018. В свою чергу, вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача відсутня, оскільки це є наслідком обставин непереборної сили, які унеможливили виконання своїх обов`язків перед позивачем. Також, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості АТ «Укрзалізниця» перед позивачем з березня 2017 року по липень 2017 року, не підтверджено факту його виходу на роботу в зазначений період. Надана позивачем копія довідки не може бути визнана доказом наявності заборгованості по заробітній платі, оскільки виготовлена не на бланку підприємства, не завірена печаткою підприємства, не містить підписів повноважних осіб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить до наступних висновків. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи з 01.09.2003 [PERSON] переведена на посаду чергового по залізничній станції Бункерна. 08.07.2016 відокремлений підрозділ «Станція Дебальцеве» державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Станція Дебальцеве» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 17.07.2017 [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.1\~ст.40 КЗпП України,\~у зв`язку зі скороченням штату на підставі наказу №7119/ДН-ос від 10.07.2017. Згідно з копією довідки, яка підписана начальником виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве» Ковтун О.В. та головним бухгалтером Боєвою І.Б., наданою позивачем, сума нарахованої [PERSON] заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року складає 18680,73 грн. та сума заборгованості по заробітній платі, яка належить до виплати складає 14918,20 грн., з яких: сума заборгованості за березень 2017 року складає 3849,15 грн., за квітень 2017 року 751,38 грн., за травень 2017 року 599,25 грн., за червень 2017 року 201,02 грн. та за липень 2017 року 9517,40 грн. Крім того, в матеріалах справи, міститься копія довідки про доходи від 19.05.2020 №821, видана Структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», надана представником відповідача, відповідно до якої [PERSON] за березень 2017 року нараховано заробітну плату в сумі 2299,22 грн., до виплати 1828,30 грн. В період з квітня 2017 року по липень 2017 року заробітна плата позивачу не нараховувалась. Так, Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 на території Донецької та Луганської областей розпочато антитерористичну операцію. Відповідно до\~статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На теперішній час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції не видавався. Згідно\~розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Дебальцево Донецької області, де розташований виробничий підрозділ «Станція Дебальцеве» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», в якому працював позивач, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Частиною четвертою\~статті 43 Конституції України\~передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою\~\~статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06.02.2019 у справі № 408/3267/17, сам по собі факт звільнення позивача з роботи не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої\~статті 94 КЗпП України\~заробітна плата\~виплачується працівникові\~за виконану\~роботу,\~а не\~за факт\~перебування у\~трудових відносинах. Статтею 47 КЗпП України\~передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, виходячи з положень\~КЗпП України,\~Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статей\~115,\~116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1,3 ст.77 ЦПК України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, на підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачем, до суду надана довідка, підписана начальником виробничого підрозділу «Станція Дебальцеве» Ковтун О.В. та головним бухгалтером Боєвою І.Б. Суд вважає, що вищезазначена довідка не є належним доказом того, що позивачу нараховувалася заробітна плата за період з березня 2017 року по липень 2017 року, оскільки довідка не містить необхідних реквізитів, а саме: дати, вихідного номеру довідки, печатки підприємства, виготовлена не на бланку підприємства. Разом з тим у матеріалах справи наявна копія довідки, видана Структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» АТ «Українська залізниця» № 821 від 19.05.2020, яка засвідчена підписом і печаткою підприємства, згідно якої позивачу [PERSON] за березень 2017 року була нарахована заробітна плата у розмірі 2299,22 грн., до видачі 1828,30 грн., за період з квітня 2017 року по липень 2017 року, заробітна плата не нараховувалась. Згідно зі\~статтею 10 Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Статтею 617 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої\~статті 263 ЦК України\~наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Відповідно до\~статті 117 КЗпП України,\~підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. Згідно зі\~статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»\~торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Вказане відповідає правовим позиціям Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №243/2071/18, від 02 квітня 2020 року у справі № 610/2068/19. Відповідно до Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільнені працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, у тому числі територій міста Донецьк Донецької області, міста Луганськ Луганської області, що супроводжується актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків сторонами, передбачених умовами трудового договору (контракту), законодавчими та іншими нормативними актами. Втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», до виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів;особових справ працівників тощо, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» позбавило можливості Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками, а саме кожному звільненому працівнику видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Отже, судом встановлено, що у трудових правовідносинах між позивачем та відповідачем, з 20 березня 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору, обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, тому суд доходить до висновку про відсутність вини АТ «Українська залізниця» у проведенні з відповідачем повного розрахунку при звільненні. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог, слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed