Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

26.07.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 17.10.1998 Боберківською сільською радою Турківського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №7 та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки і бійки, що триває багато років. На її прохання змінити свою поведінку, відповідач не реагує. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє дітей, одна з яких є повнолітньою. Їх сім`я практично розпалася, подальше життя з відповідачем неможливе як і неможливе збереження їх сім`ї є неможливим, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Щодо стягнення аліментів, то зазначає. що неповнолітня дочка [PERSON] знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач як батько дитини ніякої допомоги на утримання дитини не дає. Їй одній важко матеріально утримувати дитину, а тому просить стягувати аліменти. За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 04.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 25.08.2020 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився повторно, причин неявки не повідомив, відзиву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення "адресат відмовився" та "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відтак, судом дотримано вимог щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, а зурахуванням відмови його від отримання судвоої повістки, така вважається врученою. За таких осбтавин, 24.09.2020 постановлено ухвалу суду за згодою позивача про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяви позивача у справі про розгляд справи без її участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 17.10.1998 Боберківською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 7, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.10.1998. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.11.2006 (а.с.4). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, мають одну неповнолітню дитину, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, натомість позивач наполягала на розірванні шлюбу, про що подала відповідну заяву, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів суд виходить з наступних, встановлених обставин справи та відповідні до них правовідносини. За час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати їх неповнолітню дитину. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дитину, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує вік та стан здоров`я дитини, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, і відповідач таких не надав, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704, 80 грн. за подання позовної заяви. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням задоволених вимог позивача в частині стягнення аліментів, яка згідно п.3 ч.5 Закону Укриїни "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. за подання позовної заяви позивачкою (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії) і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved