Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому зазначала наступне. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду М.Запоріжжя від 26.11.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання мого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 605 грн. щомісячно, у твердій грошовій сумі, починаючи з 08.11.2013 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . 08.07.2017 року набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Станом на 15.05.2020 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить- 2218 грн. відповідно мінімальний розмір аліментів згідно чинної редакції Сімейного кодексу України на момент вирішення справи для дітей віком від 6 до 18 років складає 1109 грн. Частиною 2 ст. 182 СК України в новій редакції передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. років. Відповідач з жовтня 2012 року проживає окремо від позивача та сина. Син перебуває на утриманні позивача, відповідач сплачує аліменти в розмірі 605 грн., відповідно до рішення суду. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, має постійний дохід. Сума у 605 грн. раз на місяць не відповідає реальним потребам для гармонійного розвитку та вихованню дитини у сьогоденні. Однак добровільно збільшити розмір аліментів на утримання нашого сина до мінімального гарантованого розміру аліментів для дітей віком від 6-ти до 18-ти років відмовляється. Суми 605 грн. щомісячно, яка сплачується відповідачем як аліменти на дитину, очевидно замало для задоволення його щоденних найнеобхідніших потреб, при тому що із збільшенням віку дитини виникають нові потреби у навчанні, розвитку здібностей, соціальних навиків тощо.Дитина відвідує секцію з хокею. Також дитина потребує систематичне лікування та відвідування лікаря-стоматолога, сину були поставлені брекети, що також сплачується матір`ю самостійно. Позивачка наразі не працює, перебуває у декретній відпустці, що значно ускладнює матеріальне забезпечення сім`ї, а тому просила суд збільшити розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 605 грн. щомісячно на 1/4 частину його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6- ти до 18 років до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з 01.06 2020 року. У судове засідання позивач не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву в якій, просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2005 року, шлюб розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.12.2013 року. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2013 року по справі №335/11668/13-ц, за позовом позивача до відповідача, про стягнення аліментів на дитину, вирішено стягнути з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 605 грн. щомісячно, починаючи з 08 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. [INFO] , за вищезазначеним рішенням, Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист №335/11668/13-ц. Малолітня дитина, [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Декларацією прав дитини від 1959 р. закріплені принципи, що дитині має належати право на здорове зростання і розвиток. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Дитина має право на здобуття освіти, яка має бути безоплатною та обов`язковою, щонайменше на початкових рівнях. Дитині має надаватися освіта, яка сприятиме її загальному культурному розвитку і завдяки якій вона зможе, на основі рівності можливостей, розвинути свої здібності та особистий світогляд, а також усвідомити моральну та соціальну відповідальність і стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Дитині має бути забезпечена повна можливість відпочинку та ігор, спрямованих на цілі освіти. Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. В ст. 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батько (-ки) або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, при цьому держави учасниці Конвенції проголосили це зокрема вважаючи, що дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання\~дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,\~якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками. Суд може змінити за позовом платника або одержувача аліменти у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи приписи ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 143цс13. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю - позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. У зв`язку із тим, що потреби дитини з часу ухвалення судового рішення 2013 року за цей час суттєво збільшилися, аліменти відповідач сплачує нерегулярно, є підстави для зміни способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року визначено рівним 2218 грн., з 1 липня 2020 року визначене рівним 2318 грн., з грудня 2020 р. визначено рівним 2395 грн. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов`язаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму. Звідси, кожен із батьків - сторін у цій справі, зобов`язаний забезпечити дитині якій на час розгляду судом цієї справи мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, половина від якого становить 1159 грн. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що маються підстави для зміни розміру аліментів, оскільки дійсно, аліменти, які сплачує відповідач на користь позивачки є меншими, і крім того, у зв`язку з ростом цін на комунальні послуги, продукти тощо у позивачки значно погіршився матеріальний стан. Позивач подав заяву про збільшення розміру аліментів, визначивши розмір аліментів не у твердій грошовій частині, а в частині від доходу, а тому суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, збільшивши їх. При цьому судом також враховується те, що відповідач позов визнав. Що стосується дати початку стягнення змінених судом аліментів, то суд приходить до наступного. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року N\~3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів та стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього сина у розмірі 600 грн. щомісяця і до його повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Також відповідно до вимог ст. 141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved