Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

17 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної в місті [PERSON] ради. В обгрунтування вказував що в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON], я була придбана квартира у м. Кривий Ріг, вул.Черкасова, 26/1. З лютого 2011 року у квартирі зареєстрована донька [PERSON] 19.11.2011 році помер [PERSON], після його смерті його спадкоємцем була дружина [PERSON], яка спільно проживала з ним і після його смерті до нотаріуса не зверталась з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що достатньо її реєстрації у спірній квартирі. 11.05.2015 р. померла [PERSON], яка є матірю [PERSON], після цього до нотаріуса з завою про прийняття спадщини позивач не зверталась, хоча фактично спадщину прийняла, оскільки на момент смерті матері постійно проживала разом з нею. Спадкоємців після смерті матері, крім позивача немає, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено, оскільки відсутнє документальне підтвердження про сумісне проживання зі спадкодавцем. Позивач в судове засідання не з»явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх в повному обсязі задовольнити. Представник відповідача - Виконавчого комітету Тернівської районної в місті м. Кривий Ріг ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень щодо позовних вимог в разі відсутності спадкоємців. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться в м.Кривий Ріг, по вул. Черкасова, 26/1, належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2010 року (а.с. 11-13, 14, 15-17). 15.08.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «Іванова», (а.с.19-21). Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], а.с.18. Як вбачається з копії свідоцтв про смерть, [PERSON] помер 19 листопада 2011 року (а.с. 26), а 09 вересня 2015 померла [PERSON] (а.с.28). Згідно до письмової відповіді нотаріуса, після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємці щодо прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіти від їх імені не посвідчувались (а.с.46,47,48-51). Правовідносини регулюються ст.ст.60 СК України та ст.ст.370, 372 ЦК України, згідно норм яких - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Таким чином суд проводить виділ в натурі частки із спільного сумісного майна, або поділ вказаного майна, тільки при наявності спору між співвласниками про розмір часток, а не в разі їх смерті. Але при визнанні позову відповідачами, відсутності спору, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати спірну квартиру обєктом спільної сумісної власності подружжя і встановити частки в праві спільної сумісної власності, що [PERSON] та [PERSON] належало при житті на праві власності по 1/2 частині спірної квартири кожному. Крім того, відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частинами 2 і 3 статі 1223 ЦК України передбачено, що в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ст.ст.1258, 1261, 1268 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, та батьки, в даному випадку [PERSON] є дружиною [PERSON], померлого 19.11.2011 року, яка постійно мешкала разом із спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян, актом ТОВ "УЮТ-2011" , а.с.22.24, тому вважається такою, що прийняла спадщину, що складається з 1/2 частини спірної квартири. Після смерті матері позивача [PERSON] також відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно, право на спадкування якого, згідно вищевказаних приписів законодавства, отримала дочка спадкодавця - позивач [PERSON], яка постійно мешкала разом із спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян, актом ТОВ "УЮТ-2011" , а.с.22.23, тому [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після матері, що складається зі спірної квартири. Згідно письмової відповіді приватного нотіаріуса [PERSON] від 17.02.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], а.с.25. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Як визначено ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1, та постанові Пленуму ВСУ про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності документа який підтверджує право власності. Враховуючи викладене, та заяву про визнання позову відповідачем, суд вважає, що на квартиру [ADDRESS] відкрилася спадщина, та відповідно до ст. 1261 ЦК України, слід визнати за позивачем право власності на дану квартиру в порядку спадкування за законом як за спадкоємцем першої черги після матері [PERSON], померлої 09.09.2015 року. Щодо вимог про встановлення фактів прийняття спадщини [PERSON] та прийняття спадщини [PERSON] суд приходить до наступних висновків. Інститут прийняття спадщини було передбачено у положеннях ст.548 ЦК України 1963 року, яка діяла до 01 січня 2004 року і згідно з якою для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Аналогічні правові позиції містяться і в п.1 постанови пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування". Проте в даному випадку спадщина після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась відповідно 11.11.2011 та 09.09.2015, тому вищевказані позовні вимоги до задоволення не підлягають. З урахуванням викладеного, на підставі ст. 60 СК України, ст. ст. 1220, 1223, 1258,\~1261,1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial