Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

23.10.2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 21.07.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5001-14-00077, предметом якого було страхування транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER]. 15.02.2015 року в м. Києві по вул. Лисогірській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля "Фольцваген" д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2015 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 16.02.2015 року [PERSON]. звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, також надала всі необхідні документи. 26.02.2015 року позивачем на підставі Рахунку-фактури № С-00067541 від 25.02.2015 року було складено страховий акт № ДККА-42842 та здійснено виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 93 394, 09, що підтверджується платіжним доручення № 3970 від 26.02.2015 року та платіжним дорученням № 5689 від 20.03.2015 року. Враховуючи, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у СК «Омега», згідно полісу № АС/9910624, СК «Омега» 08.07.2015 року в порядку регресу було здійснено виплату позивачу у розмірі 49 500 грн. (ліміт за шкоду заподіяну майну). Таким чином, просив стягнути з відповідача в порядку регресу шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 43 894,09 грн. Представник позивача звернувся до суду з заявою про слухання справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлень за адресою місця реєстрації проживання. За таких обставин суд ухвали проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.07.2014 року між [PERSON] акціонерним товариством "Страхова компанія «Українська страхова група" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-5001-14-00077, відповідно до якого позивач зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли виникнути у зв'язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля "Toyota Avensis 1.8 ", д.н.з. [NUMBER], в межах страхової суми КАСКО 200 000, 00 грн.(а.с. 4-14) 15.02.2015 року в м. Києві по вул. Лисогірській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля "Фольцваген" д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON].(а.с. 19-20). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2015 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.(а.с. 21-22). 16.02.2015 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, також надала всі необхідні документи.(а.с. 39-40). 26.02.2015 року та 20.03.2015 року відповідно, позивачем на підставі Рахунку-фактури № С-00067541 від 25.02.2015 року (а.с. 34) було складено страхові акти № ДККА-42842 (а.с. 41) та № ДККА-42842/1 (а.с. 43) та здійснено виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 93 394, 09, що підтверджується платіжним доручення № 3970 від 26.02.2015 року та платіжним дорученням № 5689 від 20.03.2015 року (а.с. 45-46). Як вбачається з позовної заяви та не заперечувалося сторонами, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у СК «Омега», згідно полісу № АС/9910624, СК «Омега» 08.07.2015 року в порядку регресу було здійснено виплату позивачу у розмірі 49 500 грн. (ліміт за шкоду заподіяну майну). Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок по відшкодуванню судових витрат у справі.

Outcome: approved