Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що вона на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України та зобов`язати Куп`янський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області видати їй паспорт громадянина України. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Бєлово, Гвардейського району Калінінградської області, громадянства не має, номера ідентифікаційного коду не має, інвалід 2 групи дитинства, пересувається за допомогою візка, мешкала з батьками в с. Берека Первомайського району Харківської області до смерті батьків до 1976 року, потім жила в різних місцях без реєстрації. 05.05.1989 року від відділу соціального забезпечення Харківської обласної ради народних депутатів [PERSON] одержала путівку за №240 про направлення її на державне утримання до Куп`янського будинку інвалідів і відповідно до наказу директора указаного будинку інвалідів за №94 від 06.05.1989 року вона була зарахована до списку будинків - інвалідів та поставлена на повне державне забезпечення. Указаний будинок інвалідів був реформований в Комунальну установу Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, де і знаходиться [PERSON] по теперішній час. За час перебування в Куп`янському будинку - інвалідів, який потім було перейменовано в Комунальну установу Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, заявник і керівництво цієї установи в установленому законом порядку не зверталися до державних органів про одержання [PERSON] паспорта громадянина України та одержання номера картки платника податків, так як остання знаходилася на повному матеріальному забезпеченні держави і в силу свого розвитку вона не розуміла вирішення питання про одержання паспорта громадянина України та номера картки платників податків. Відповідно до ст. 3 п. 1 Закону України «Про громадянство України» усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України є громадянами України та мають право на одержання паспорта громадянина України. Таким чином, заявник вважає, що оскільки на день проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року вона постійно проживала на території України в Куп`янському будинку-інтернаті і мала право на одержання громадянства та паспорта громадянина України. 08.02.2019 року керівництво Комунальної установи Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації(колишній Куп`янський будинок-інтерна), де заявник постійно проживає та знаходиться на повному матеріальному забезпеченні, звернулося до Куп`янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області з листом про видачу [PERSON] паспорта громадянина України, на що листом вказаним відділом було відмовлено, так як остання не надала до відділу перелік відповідних документів і в даному випадку було рекомендовано звернутися до суду про встановлення її, як особу, що була громадянином СРСР та на день проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року вонапостійно проживала на території України в Куп`янському будинку-інтернаті, який на сьогодні перейменований в керівництво Комунальну установу Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Одержання паспорта та номера картки платника податків заявнику необхідно для цивільно-правових дій на території України, забезпечення одержання пенсії та обслуговування державними установами як непрацездатного інваліда. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.11.2019 р. заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у її відсутність, та просить задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи: Куп`янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області - Ульянченко К.М. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заяви в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, та в іншій частині вимог заяви просить відмовити. Представник заінтересованої особи: Комунальної установи «Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації - Олійник Я.Г. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Ч. 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд, заслухавши представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Бєлово Гвардейського району Калінінградської області, громадянства не має, номера ідентифікаційного коду не отримувала, інвалід 2-ї групи дитинства, пересувається за допомогою візка, мешкала з батьками в с. Берека Первомайського району Харківської області до смерті батьків до 1976 року, потім жила в різних місцях без реєстрації, та 05.05.1989 року від відділу соціального забезпечення Харківської обласної ради народних депутатів [PERSON] одержала путівку за №240 про направлення її на державне утримання до Куп`янського будинку інвалідів і відповідно до наказу директора указаного будинку інвалідів за №94 від 06.05.1989 року була зарахована до списку будинків - інвалідів та поставлена на повне державне забезпечення, тобто вона знаходиться на повному державному утриманні в Куп`янському психоневрологічному інтернаті з 07.05.1989 року та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 5); довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №196041 (а.с. 6); путівкою №240 від 05.05.1989 року (а.с. 8); наказом директора указаного будинку інвалідів за №94 від 06.05.1989 року (а.с. 9); положенням про комунальну установу Куп`янський психоневрологічний інтернат (а.с. 10-21); довідкою АБ №126648 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 22); Листом Міністерства соціального забезпечення Української РСР від 21.03.1983 р. (а.с. 23); наказом №132 від 01.04.1983 року Харківського обласного відділу соціального забезпечення (а.с. 24); Рішенням №212 від 28.03.1983 року Виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів (а.с. 25); Наказом №18 по Куп`янському будинку-інтернату від 05.04.1983 року (а.с. 26); довідкою Комунальної установи Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 01.11.2019 року (а.с. 29). Згідно довідки №638-09/05 від 01.11.2019 року Комунальної установи «Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (а.с. 30) [PERSON] є дієздатною особою та рішенням суду дієздатності не позбавлена. Як убачається з довідки №11876 від 26.07.2012 року СГІРФО Куп`янського МВ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 7) [PERSON] зверталася до СГІРФО Куп`янського МВ ГУМВС України в Харківській області з приводу видачі паспорту замість втраченого та проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, проте не встановлено належності до громадянства будь-якої країни. Також керівництво Комунальної установи Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації(колишній Куп`янський будинок-інтерна), де заявник постійно проживає та знаходиться на повному матеріальному забезпеченні, звернулося до Куп`янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області з листом про видачу [PERSON] паспорта громадянина України, на що листом вказаним відділом було відмовлено, так як остання не надала до відділу перелік відповідних документів і в даному випадку було рекомендовано звернутися до суду про встановлення її, як особу, що була громадянином СРСР та на день проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року вонапостійно проживала на території України в Куп`янському будинку-інтернаті, який на сьогодні перейменований в керівництво Комунальну установу Куп`янський психоневрологічний інтернат Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (а.с. 27, 28). Отже, реалізація права заявника на набуття паспорта громадянина України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 24 серпня 1991 року було прийнято «Акт проголошення незалежності України». Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13листопада 1991року )проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. Згідно з пунктом 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України",або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Отже, у таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника на території України, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, громадянином іншої держави вона не була. Права особи, пов`язані з громадянством, виписані в статті 25 Конституції України, віднесені до розділу ІІ «Права, свободи і обов`язки людини і громадянина» і пов`язані із фізичною особою, а отже встановлення факту постійного проживання на території України безпосередньо є пов`язаним з виникненням у неї права на набуття громадянства України. Враховуючи, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для підтвердження належності до громадянства України, отримання паспорта громадянина України, беручи до уваги наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж тривалого терміну та зокрема, станом на 24.08.1991 р., суд приходить до висновку, що заява в цій частині вимог підлягає задоволенню. Щодо вимог заяви в частині зобов`язання Куп`янського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області видати заявнику паспорт громадянина України, то суд відмовляє у задоволенні цих вимог, беручи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання заявника на території України на момент проголошення незалежності України на 24 серпня 1991 року є лише підставою для одержання відповідних документів, зокрема паспорту громадянина України, та встановлений відповідний порядок його одержання. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Крім того, [PERSON] , є інвалідом 2 групи, що є підставою для звільнення її від сплати судового збору відповідно до вимог п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial