Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації [PERSON] у психіатричному закладі в примусовому порядку, посилаючись на те, що [PERSON] страждає на психічний розлад і його лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.12.2014 р. [PERSON] визнаннедієздатним. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка оглянула хворого 06.06.2016 р. підтвердила, що [PERSON] страждає на органічний розлад особистості внаслідок перенесеного ГПМК у 2007 р. з вираженим інтелектуальним зниженням, через що [PERSON] неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, тому потребує продовження лікування в умовах стаціонару. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічній розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Законний представник хворого - [PERSON] заяву головного лікаря ХОПЛ №1 підтримала та пояснила, що останнім часом стан [PERSON] погіршився, а тому просить продовжити госпіталізацію хворого в психіатричному закладі. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ №1. Дослідивши матеріали справи та подані докази оцінивши їх належність, допустимість достовірність як окремо так і взаємний їх зв'язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на психічний розлад і його лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.12.2014 р. [PERSON] визнаний недієздатним. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка оглянула хворого 06.06.2016 р. підтвердила, що [PERSON] страждає на органічний розлад особистості внаслідок перенесеного ГПМК у 2007 р. з вираженим інтелектуальним зниженням, через що [PERSON] неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, тому хворий потребує продовження лікування в умовах стаціонару. Дані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.12.2014 року; висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 06.06.2016 року, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому потребує продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі; медичною картою стаціонарного хворого №3442 від 24.05.2016 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. На підставі ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 01.06.2016 №2-рп/2016;

Outcome: approved