Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

у серпні 2013 року Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про виселення. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 18 червня 1997 року № 646 та ордеру від 22 серпня 1997 р. № 555 [PERSON], як члену родини [PERSON], надано для тимчасового проживання квартиру [ADDRESS] на час ремонту квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] на даний час безпідставно проживає у квартирі [ADDRESS], а тому підлягає виселенню у квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка є третьою особою, в судовому засіданні не визнала позвні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши, що [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково, страждає хронічним нервово-психічним захворюванням, а тому за станом здоров"я не може проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї родини, в тому числів ізольованій. Також зазначила, що право тимчасового проживання у квартирі [ADDRESS] з родиною із 6 (шести) чоловік було надано на підставі ордеру № 556, виданого КП "Київжитлоспецексплуатація", на час ремонту квартири [ADDRESS]. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду тадослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Київської міської Ради народних депутатів від 01.03.2001 р. № 217/1194 "Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" шляхом реорганізації Дирекції по утриманню та експлуатації житлових будинків маневреного фонду КП "Київжитлоспецексплуатація" було створено КП "Спецжитлофонд". (а.с. 5) Розпорядженням КМДА від 19 квітня 2001 року № 777 "Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" житловий будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] закріплено за КП"Спецжитлофонд" на праві повного господарського відання.(а.с. 6) Розпорядженням КМДА від 12 листопада 2001 року № 2419 "Про будинки комунального підприємства з утримання та експлуатації житлофого фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" будинок на [ADDRESS] віднесено до будинків маневреного фонду. (а.с.7) Відповідно до ч.1, 2 ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. На підставі розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 18 червня 1997 року № 646 був виданий 22 серпня 1997 р. ордер № 555, згідно якого [PERSON] з родиною з 6-ти осіб (вона, чоловік [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON] та онук [PERSON]) була надана для тимчасового проживання квартира [ADDRESS] час ремонту квартири [ADDRESS]. (а.с. 11-13) Позивач зазначає, що [PERSON] на даний час безпідставно проживає у квартирі № [ADDRESS], а тому підлягає виселенню. На підтвердження своїх вимог надає акт, складений 06 серпня 2013 року, про проживання, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS]. (а.с. 14) Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача надала суду Відповідно до ст.109 ч.І ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Про те, що родині [PERSON], в тому числі і відповідачу [PERSON], було надано житло в будинку маневреного фонду на умовах договору найму свідчить наданий представником відповідача витяг з розпорядження № 646 Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.06.1997 р., відповідно до п. 3.1 якого [PERSON] родиною з 6 осіб були виділені квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Також на підствердження зазначених обставин представник відповідача надала ордер № 556, виданий КП "Київжитлоспецексплуатація", на право тимчасового проживання [PERSON] з родиною з 6 (шести) чоловік в квартирі [ADDRESS] на час ремонту квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Представник КП «Спецжитлофонд» не заперечувала проти тієї обставини, що родина [PERSON] і на даний час перебуває на квартирному обліку, як така, що потребує поліпшення житлових умов. З урахуванням тієї обставини, що заселення мешканців будинків маневреного фонду відбувалось на підстві ордерів на право тимчасового заняття жилого приміщення, з відповідачем було укладено договір найму без визначення строку, підстава, на якій родині [PERSON] було надано житло в будинку маневреного фонду на час розгляду справи не відпала, питання про надання їм постійного житла не вирішено, можливості проживання за місцем реєстрації родина, яка включає в себе інваліда 2 групи, не має, правові підстави для виселення [PERSON] з житлового приміщення в інше житлове приміщення відсутні. Згідно ст. 108 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. Доводи представника позивача про відсутність оригіналу ордеру № 556, виданого КП "Київжитлоспецексплуатація", на право тимчасового проживання [PERSON] з родиною з 6 (шести) чоловік в квартирі [ADDRESS] на час ремонту квартири [ADDRESS], не є підставою для задоволення позову. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцькій проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. В ході розгляду справи КП «Спецжитлофонд» не надано доказів, які б підтверджували, що втручання держави у використання відповідачем Конституційного права на житло згідно п.2 ст.8 Конвенції відповідає поставленій законом меті ( рішення у справі Olsson vs. Sweden №1 24.03.1988) і чи було воно необхідним у демократичному суспільстві задля досягнення зазначеної мети. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч.3 ст.116 Житлового кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Ту обставину, що відповідач [PERSON] не самоправно вселився в спірну квартиру, сторони не заперечують. За таких підстав в задоволенні позовних вимог КП «Спецжитлофонд» необхідно відмовити.

Outcome: dismissed