Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та після уточнення вимог просила стягнути з СТзДВ «Гарантія» страхове відшкодування по виплатам на поховання батька у розмірі 27007 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 13 квітня 2012 року близько 21.30 год. автомобіль марки «MASDA Luce» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв наїзд на батька позивачки [PERSON], [INFO], у результаті чого останній помер. Роздільнянським районним судом Одеської області [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання. Оскільки відповідальність третьої особи була застрахована, тому страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, однак після звернення позивача до відповідача їй було відмовлено у його виплаті. В судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги підтримав та зазначив, що позивачка має право на страхове відшкодування по витратам на поховання, невиконанням страховою компанією законних вимог їй завдано моральної шкоди, також вона отримала душевну біль в результаті втрати батька. Представник відповідача СТзДВ «Гарантія» в засідання не зявився, повідомлений належним чином з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, про причини неявки не повідомляв. Раніше до суду направляв письмові заперечення (а.с.57-60) проти позову вказуючи на те, що товариство не боже бути примушене до виплати без надання заяви та необхідних документів, право на відшкодування шкоди пов'язану зі смертю потерпілого позивач не має, оскільки не знаходилася на його утриманні, у витрати на поховання входять документально підтвердженні витрати понесені з моменту смерті людини і до поміщення труни з тілом або урни із прахом у могилу, або калумбарну нішу, та інші витрати пов'язані із облаштуванням та утриманням місця поховання. Крім того, посилаючись на безпідставність вимоги про стягнення моральної шкоди заперечували і проти її стягнення, при цьому вказували на те, що відшкодування моральної шкоди в розмірі різниці між сумою відшкодування визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком сплачує винна особа, а виходячи із змісту вироку, то позивачка від [PERSON] вже отримала повне відшкодування. Третя особа [PERSON] в засідання не зявився, був повідомлений належним чином, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи в його відсутності. Раніше в засіданні повністю підтвердив обставини пригоди, погодився з заявленими вимогами, а також зазначив, що він відчуваючи провину за свої дії сплатив позивачці в якості допомоги 8000 грн.. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як було судом встановлено 13 квітня 2012 року близько 21.30 год., в темну пору доби, [PERSON] керуючи автомобілем марки «MASDA Luce» реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі «Київ-Одеса», рухаючись з м.Київ в напрямку м.Одеса, допустив наїзд на [PERSON], [INFO], який йшов в попутному напрямку. В результату отриманих тілесних ушкоджень останній помер (а.с.10). 7 лютого 2013 року Роздільнянським районним судом Одеської області [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання, цивільний позов потерпілої [PERSON] залишено без розгляду (а.с.11-12). Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Вартість послуг пов'язаних з похованням [PERSON] та склали 8600 грн. (7330 грн. + 450 грн. +820 грн.), що підтверджується договором замовлення про надання обрядових послуг 16 квітня 2012 року, договором на поховання від 13 квітня 2012 року, квитанцією №2299 від 19 квітня 2012 року, квитанцією б/н від 13 квітня 2012 року та довідкою ПП [PERSON] від 4 квітня 2014 року. Судом не приймається як доказ підтвердження встановлення пам'ятника накладна №73 від 5 вересня 2012 року, оскільки вона не є належним доказом підтвердження оплати, тоді як згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» належним доказом може бути фіскальний чек. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як видно із змісту полісу №АВ/5252411, оформленого 18 лютого 2012 року з СТзДВ «Гарантія», третя особа [PERSON] застрахував цивільно - правову відповідальність на період з 19 лютого 2012 року до 18 лютого 2013 року з лімітом страхової суми по шкоді завданої життю і здоров'ю. Так, нормами п.22.1 та 22.2 ст.22 Закону України "Про обов'язковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з листом відповідача СТзДВ «Гарантія» від 4 липня 2013 року у відповідь на заяву позивачки від 20 лютого 2013 року страхове товариство відмовила їй у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що у вироку суду зазначено про відсутність у потерпілої претензій до [PERSON], тому вони вважали, у зв'язку з цим, що шкода взагалі не існує у зв'язку з її відшкодуванням. Відповідно до ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з вимогами пунктів 27.1,27.3, 27.4 ст.27 Закону : - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди, - страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, - страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Враховуючи те, що страховий випадок настав 13 квітня 2012 року, а на цей час мінімальна заробітна плата в місяць складала 1094 грн., тому 12 мінімальних заробітних плат складає 13128 грн.. Оскільки в результаті смерті свого батька позивачка [PERSON] отримала душевну біль, моральна шкода в розмірі 10000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання. Отже, враховуючи вказані норми та представлені докази суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути витрати на поховання у сумі 8600 грн., та моральну шкоду, згідно з вимогами п.27.3 ст.27 Закону і в межах заявлених вимог, у розмірі 10000 грн.. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях стосовно моральної шкоди та сплати третьою особою відшкодування судом не приймаються до уваги, оскільки вони суперечать вказаним нормам. Сплата третьою особою грошей є особистим бажанням та не виключає можливості позивачки звернутися за захистом прав у відповідності до вимог Закону, тим паче, що під час прийняття вироку судом було вирішено питання про залишення без розгляду її позову, що дає право особі для повторного звернення. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір по матеріальній шкоді та по моральній шкоді на суму 487,2 грн. (243,60 грн. +243,60 грн.).

Outcome: partial