Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 18.02.2014 року між 16-17 год. знаходилась біля будинку [ADDRESS], чекала своїх знайомих. В цей час з будинку [ADDRESS] вийшла громадянка [PERSON] підійшла до [PERSON] і почала висловлюватися нецензурною лайкою в його адресу, при цьому погрожувала фізичною розправою. Вона (позивач) підійшла на зустріч і намагалась заспокоїти [PERSON], але остання почала в її адресу висловлюватися нецензурною лайкою, при цьому розповсюджувала недостовірну інформацію про те, що вона (позивач) психічно хвора і її місце у психіатричній лікарні, п'яниця, жидівка порхата. Зазначеними діями [PERSON] принизила її честь та гідність, а також завдала моральних страждань, які виразилися в підвищенні тиску, безсонні та нервовому зриві. На підставі викладеного, [PERSON] просила суд, ухвалити рішення, яким визнати вищезазначені відомості, розповсюдженні про неї [PERSON], такими, що порочать її честь та гідність; зобов'язати [PERSON] спростувати дані відомості, ставши біля будинку [ADDRESS] та голосно проговоривши дані відомості навпаки, а також стягнути з відповідачки на її користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач та її представник не з'явились, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України). Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Положеннями ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений главою 3 цього Кодексу. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"). Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, внаслідок яких 18.02.2014 року [PERSON] прилюдно висловлювалася в адресу [PERSON] в тому числі і нецензурною лайкою, чим принизила її честь та гідність, що підтверджені зокрема заявою [PERSON] до Заводського районного відділу ММУ УМВС України в Миколаївській області від 18.02.2014 року. Як вбачається з роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. З позову [PERSON], вбачається, що обґрунтовуючи свій позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалася саме на приниження її честі та гідності, вказуючи, що відповідачка її образила та прилюдно принизила, висловлюючись на її адресу брудними, непристойними, нецензурними словами, на які вона, не заслуговує. З урахуванням роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами і доповненнями) та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] порушенням її немайнового права з боку [PERSON] є 500 грн. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання [PERSON] вчинити певні дії, оскільки це суперечить ст. 19 Конституції України, а також такий спосіб захисту порушеного немайнового права не передбачений діючим законодавством. До того ж, відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. А тому суд приходить до висновку, що визнання образливих та принизливих висловлювань на адресу [PERSON], що мали місце 18.02.2014 року, такими, що принижують її честь і гідність, а також відшкодування моральної шкоди, буде еквівалентним способом захисту порушеного особистого немайнового права позивача. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial