Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницького національного аграрного університету звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані освітні послуги за договором про навчання на комерційних засадах. Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом ректора ВНАУ за № 274з від 23.08.2013 року [PERSON] було зараховано на навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» на другий курс на заочну форму навчання на факультет механізації сільського господарства, спеціальність 6.050503 машини та обладнання сільськогосподарського виробництва, на місця, що фінансуються за кошти юридичних і фізичних осіб. Між вищевказаними сторонами також було укладено договір про навчання на комерційних засадах, згідно умов якого ВНАУ зобов'язався за період з 01.09.2013 року за рахунок коштів відповідача у розмірі 12400 грн. здійснити його навчання, а останній зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірі та у строки, встановлені договором. Однак, в порушення умов договору, [PERSON] було сплачено лише 3 100,00 грн. за освітні послуги, тому його борг становить 4650,00 грн. В зв'язку з вищевикладеним, наказом ректора ВНАУ за № 551з від 17.12.2015 року за порушення умов договору припинено дію Договору та відраховано [PERSON] із числа студентів заочної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр». Враховуючи вищезазначене, заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницького національного аграрного університету звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь Вінницького національного аграрного університету заборгованість за надані освітні послуги за договором про навчання на комерційних засадах з урахуванням індексу інфляції та 0,1% від суми несплачених коштів за кожний день прострочення у сумі 5765,07 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Вінницької області судові витрати у розмірі 1378 грн., понесені під час пред'явлення вказаної позовної заяви. Під час розгляду справи по суті представник позивача Вінницького національного аграрного університету Томляк Т.С. надала суду клопотання про стягнення на користь ВНАУ з [PERSON] судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 360,00 грн. В судовому засіданні представник прокуратури Караваєва В.В. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також не заперечила проти заочного розгляду справи. Представника позивача Вінницького національного аграрного університету Томляк Т.С. в судовому засіданні позовні вимоги разом з клопотанням про стягнення витрат, пов'язані з публікацією в пресі оголошення підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача та представник прокуратури не заперечили проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути шляхом примусового виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Судом встановлено, що 23.08.2013 року між Вінницьким національним аграрним університетом та [PERSON] укладено договір № 132.13з/МК про навчання, відповідно до умов якого ВНАУ зобов'язався за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] на заочній формі навчання, освітньо-кваліфікаційним рівнем - бакалавр, напрям підготовки - машинобудування (а.с. 11). Згідно п. 3.1. вищевказаного договору, відповідач зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірі та у строки, що встановлені даним договором. Загальна вартість освітньої послуги становить 12 400 грн. (п. 4.2. договору про навчання). Пунктом 5.2. договору про навчання визначено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник- юридична особа, фізична особа сплачує виконавцю неустойку (пеню) у розмірі 0,1 % від суми несплачених коштів за кожний день прострочення. Дія договору припиняється у разі відрахування замовника - фізичної особи з навчального закладу згідно з законодавством (п. 6.2. Договору). Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Наказом ректора ВНАУ за № 274-з від 28.03.2013 року [PERSON] було зараховано з 01.09.2013 року студентом другого курсу заочної форми навчання за напрямом за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб (а.с. 7-9). З матеріалів справи вбачається, що наказом ректора ВНАУ за №551-з від 17.12.2015 року [PERSON] - студента 4-го курсу факультету механізації сільського господарства спеціальності «Машини та обладнання сільськогосподарського виробництва» заочної контрактної форми навчання, було відраховано (а.с. 10). Також факт навчання у ВНАУ та відрахування підтверджується довідкою № 451 від 05.08.2016 року, в якій також зазначено, що відповідач отримав освітні послуги в повному розмірі (а.с. 12). З довідки Вінницького національного аграрного університету № 10/21 від 22.08.2016 року суд вбачає, що заборгованість за навчання студента [PERSON] складає 4650,00 грн. (а.с. 13). Також відповідачу відповідно до умов Договору було нараховано: 264,12 грн. збитків від інфляції та неустойку (пеню) в розмірі 850,95 грн. (а.с. 14). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦПК України). Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов'язання щодо її оплати (ч.6 ст.73 Закону України «Про вищу освіту»). За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 5.1 договору про навчання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницького національного аграрного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані освітні послуги за договором про навчання на комерційних засадах знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь прокуратури Вінницької області слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1378,00 грн. та на користь Вінницького національного аграрного університету витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 360,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 5066 (а.с.74). На підставі викладеного та

Outcome: approved