Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи тим, що 18.12.2015 р. о 21 год. 50 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем „SSANG YONG" д.н.з. [NUMBER] в м.Києві на перехресті вул.Костянтинівської та вул. В.Вал, нерівнозначної дороги із знаками та головної дороги з світлофором, не виконав вимогу знаку 2.1. «Дати дорогу», та 5.62 «Місце зупинки», не пропустив автомобіль «Honda CR-V» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], у зв'язку з чим відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] вказує, що внаслідок вказаної ДТП їй, як власниці автомобіля «Honda CR-V» (д.н.з. [NUMBER]) було спричинено матеріальний збиток внаслідок його пошкодження, який відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №4600/4 від 25.01.2016 р. станом на 28.12.2015 р. з урахуванням ПДВ та з врахуванням ВТВ складає 300 183,12 грн. Вартість проведення вищезазначеного Звіту склав 1 400 грн. Крім того [PERSON] зазначає, що страховиком відповідача СК «Княжа» було виплачено страхове відшкодування за вказаною ДТП у розмірі 50 000 грн., у зв'язку з чим невідшкодованою залишається матеріальна шкода у розмірі 251 583,12 грн. (300 183,12 грн. 12 коп. + 1 400 грн. - 50 000 грн.). У зв'язку з вищевикладеним, були змушені звернутись до суду з даним позовом та просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 251 583,12 грн., на користь [PERSON] моральну шкоду,завдану внаслідок ДТП у розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні представник позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак останнім до суду подано заяву, у якій позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивачки, який не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2015 року о 21 годині 50 хвилин відповідач [PERSON] :керуючи1-автомобілем SSAN 6 YONG KORANOO д.н.з. [NUMBER] в м.Києві на перехресті ..вул.Констянтийівської та вул. В.Вал, нерівнозначної дороги із знаками та головної дороги, з світлофором, не виконав вимогу знаку 2.1 «Дати дорогу», та 5.62 «Місце зупинки», не пропустив автомобіль Honda CR-V д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач безплемінний Ю.М., у зв'язку з чим відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, що підтверджується постановою Подільського районного суду м.Києва від 25.01.2016 року (а.с.4). Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Також слід зазначити, що в результаті вищезазначеної ДТП позивачці [PERSON], як власниці автомобіля Honda CR-V д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.5), було спричинено матеріальну шкоду, розмір якої склав 300 183,12 грн., що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №4600/4 від 25.01.2016 р. станом на 28.12.2015 р. з урахуванням ПДВ та з врахуванням ВТВ (а.с.6-30). Вартість проведення вищезазначеного Звіту становить 1 400 грн., що підтверджується квитанцією №4600/4 від 26.01.2016 року (а.с.31). Судом встановлено, що у зв'язку з тим, що відповідальність власника автомобіля автомобілем «SSANG YONG» д.н.з. [NUMBER], позивачці [PERSON] було виплачено страхове відшкодування за вказаною ДТП у розмірі 50 000 грн., що підтверджується чеком від 24.02.2016 року (а.с.37). Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного Кодексу України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За положеннями ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 № 6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки [PERSON] що до стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої їй, як власнику пошкодженого у ДТП, шкоди, повністю доведені у зв'язку з чим з відповідача на її користь підлягає стягненню 251 583,12 грн. (300 183,12 грн. 12 коп. (відповідно до звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №4600/4 від 25.01.2016 р. станом на 28.12.2015 р. з урахуванням ПДВ та з врахуванням ВТВ) + 1 400 грн. (вартість проведення звіту) - 50 000 грн. (страхове відшкодування). Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Слід зазначити, що позивач моральної шкоду обґрунтовує тим, що він пережив психологічний та морально-фізичний стрес в результаті ДТП, що призвело до часткового розладу здоров'я (порушення серцевого ритму, підвищення тиску, нервовий розлад, порушення психомоторної функції та координації, порушення сну, тощо) а також пошкодження автомобіля порушило звичний ритм його життя та його якість життя, негативно вплинуло на стосунки з оточенням, знизилася громадська та ділова активність, однак, суд не може прийняти дані посилання позивача як належний та допустимий в розумінні ст.ст.10, 22, 60 ЦПК України доказ спричинення йому моральної шкоди, в зв'язку з чим у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим з відповідача на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 665,83 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 23, 212, 213, 525, 526, 629, 1172, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved