Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №259-РВD від 28.02.2007 р. в сумі 78 688,02 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 04.08.2016 р. 1 952 722,53 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] житлова площа 41,10 кв.м., загальна площа 62,60 кв.м., що належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 27.12.2002р., встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на вид майна, та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.02.2007 р. між АКБ «ХФБ Банк Україна», правонаступником якого ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №259-РВD, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 65 000 дол. США, зі сплатою 1,5 % річних строком до 28.02.2022 р. В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 28.02.2007 р. сторони уклали договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] житлова площа 41,10 кв.м., загальна площа 62,60 кв.м. Згідно п. 9 договору іпотеки, банк може реалізувати право на стягнення шляхом вилучення та реалізації іпотеки у будь-який законний спосіб. Посилаючись на те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 04.08.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 78 688,02 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 42 737,37 дол. США (1 060 570,92 грн.), заборгованості за відсотками в розмірі 27 387,40 дол. США (679 645,94 грн.), пені по кредиту в розмірі 2 917,86 дол. США (72 409,64 грн.), пені по відсотках в розмір 5 645, 39 дол. США (140 096,04 грн.), позивач просить в рахунок погашення зазначеної суми заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач в судове засідання не з'явився, просить слухати справу у відсутність його представника, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації відповідно до ст. 74 ч. 5 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 28.02.2007 р. між АКБ «ХФБ Банк Україна», правонаступником якого згідно статуту є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №259-РВD, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 65 000,00 дол. США строком до 28.02.2022 р., зі сплатою 11,5 % річних /ас. 37-43/. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 28.02.2007 р. між АКБ «ХФБ Банк Україна», правонаступником якого ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] житлова площа 41,10 кв.м., загальна площа 62,60 кв.м., яка належить йому на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО від 27.12.2002 р. за реєстровим №7017 /ас. 23-36/. Пунктом 4.1 договору іпотеки банк на свій вибір, у будь-який час в день або після настання випадку невиконання з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством, має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 04.08.2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 78 688,02 дол. США (1 952 722,53 грн.), яка складається з заборгованості за кредитом - 42 737,37 дол. США (1 060 570,92 грн.), відсотків - 27 387,40 дол. США (679 645,94 грн.), пені по кредиту - 2 917,86 дол. США (72 409,64 грн.), пені по відсотках - 5 645, 39 дол. США (140 096,04 грн.) /ас. 7-22/. Згідно п. 5.1 договору іпотеки, банк може реалізувати право стягнення шляхом вилучення та реалізації предмету іпотеки у будь-який законний спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 589 ЦПК України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права та роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи з зазначених норм Закону та враховуючи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором наявні законні підставі для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 78 688,02 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 04.08.2016 р. становить1 952 722,53 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 42 737,37 дол. США (1 060 570,92 грн.), відсотків - 27 387,40 дол. США (679 645,94 грн.), пені по кредиту - 2 917,86 дол. США (72 409,64 грн.), пені по відсотках - 5 645, 39 дол. США (140 096,04 грн.) 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Таким чином позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] шляхом реалізації її на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна підлягають задоволенню, але рішення суду в цій частині на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved