Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач ПрАТ "Уніка" звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди у зв′язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу Рено Логан д\\н [NUMBER]. 05.01.2016 року на пр.. Московському у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Рено д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Мітсубісі д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою судді відповідач визнаний винним у скоєній ДТП. Позивач відповідно до умов Договору виплатив власнику автомобіля Рено страхове відшкодування у розмірі 70584, 91 грн., за вирахуванням франшизи, розмір якої був передбачений Договором. Позивач звертався до відповідача із вимогою про відшкодування шкоди, але до цього часу відповідач шкоду не відшкодував. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Страхової компанії шкоду у розмірі 70584, 91 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що, дійсно, ДТП сталася з його вини і він не відмовляється відшкодувати завдану шкоду, але не у тому розмірі, який визначений позивачем, оскільки вартість ремонтних робіт визначена невірно. Він звернувся до спеціаліста для визначення вартості ремонтних робіт автомобіля Рено і ним був наданий висновок про те, що вартість ремонтних робіт становить 48475, 91 грн. На підставі викладеного відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Страхової компанії підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу Рено Логан д\\н [NUMBER]. 05.01.2016 року на пр.. Московському у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Рено д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Мітсубісі д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а власнику автомобіля Рено завдана матеріальна шкода. Винним у скоєній ДТП визнаний відповідач [PERSON], що підтверджується постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року. Відповідно до ст.. 20 Закону України "Про страхування" при настанні страхового випадку Страховий зобов"язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Згідно із ст.. 9 Закону страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Тобто, страхове відшкодування становить суму завданих Страхувальнику збитків за вирахуванням франшизи, розмір якої встановлюється Договором страхування. На виконання вимог діючого законодавства позивачем був проведений розрахунок страхового відшкодування та виплачено власнику автомобіля Рено страхове відшкодування у розмірі 70584, 91 грн. за вирахуванням франшизи у розмірі 1311, 15 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 3 статті 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Під час розгляду справи встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду Звіт № 069/16, складений СПД ФОП [PERSON], де вартість ремонтних робіт визначена у розмірі 48475, 91 грн. При цьому відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, чому саме Звіт, наданий ним, суд повинен взяти до уваги. Заперечення відповідача щодо того, що наданий позивачем Звіт складений з порушенням, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і були спростовані наданими представником позивачами поясненнями та доказами. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Страхової компанії є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved