Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

21 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він 22 червня 2011 року близько о 17 годині 15 хвилин працюючи на посаді рамника, на підприємстві відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», в результаті нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного розчавлення середньої фаланги II пальця лівої кисті». За результатами розслідування нещасного випадку 23 червня 2011 року було складено Акт № 4 про нещасний випадок де в п.10 зазначено, що нещасний випадок, в результаті якого ним отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників ПрАТ «Суха Балка». 20 грудня 2011 року при огляді МСЕК, йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10%, внаслідок трудового каліцтва. 11 грудня 2012 року при повторному огляді МСЕК, йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву з 01 січня 2013 року - безстроково. У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом отриманим в результаті нещасного випадку на виробництві порушено його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він відчуває різкий та сильний біль в області лівої кисті, на теперішній час в ушкодженій області руки спостерігається обмеження рухомості. Наявність даних негативних явищ в його житті свідчить про відсутність у можливості в достатній мірі реалізовувати себе в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту отримання трудового каліцтва та втрати професійної працездатності. Таким чином він зазнає моральних страждань, з вини відповідача він отримав трудове каліцтво, що спричинило йому моральну шкоду яку він оцінює в 94460 гривень яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом 22 червня 2011 року позивач по справі [PERSON] працюючи на посаді рамника, на підприємстві відповідача ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», отримав травму під час виконання ним трудових обов`язків за наступних обставин. Відповідно до наряду виданого начальником дільниці №2 РПЦ [PERSON] , через майстра дільниці №2 РПЦ Костиря CM, на третю зміну 22 червня 2011 року (з 15 години 30 хвилин), ланка рамників дільниці №2 РПЦ у складі: [PERSON] та [PERSON] повинна була виконати розпил лісоматеріалів. На початку зміни зазначені рамники виконали розпил рудстійки приблизно 40 шт. довжиною 3м., подаючи лісоматеріал до розпиловочної рами конвеєром для транспортування лісоматеріалів. О 17 годині 15 хвилин при подачі чергової рудстійки трапився схід металевого цепу з зуба приводного барабану конвеєра для транспортування лісоматеріалів. Рамники, виключивши конвеєр для транспортування лісоматеріалів, зняли захисний кожух з приводу барабану конвеєра, щоб встановити металевий ланцюг на зуби приводного барабану конвеєра. [PERSON] за допомогою металевого лому натягнув кільце металевого ланцюга на один із зубів барабану, при цьому інші кільця ланцюга не співпадали з зубами приводного барабану. [PERSON] включив конвеєр для того, щоб зуби барабану співпадали з кільцями металевого ланцюга, коли металевий ланцюг почав рухатись, позивач, який знаходився з металевим ланцюгом, який рухався, побачив, що металевий ланцюг спадає вліво з зуба приводного барабану і щоб припинити спадання ланцюга надавив на нього лівою рукою. Під час руху приводного ланцюга ліва рука позивача була притиснута між кільцем ланцюгу та зубом барабану, внаслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного розчавлення середньої фаланги II пальця лівої кисті». Зазначені обставини знайшли своє доказове підтвердження в наданих у якості доказів Акті № 4 про нещасний випадок від 23 червня 2011 року, та Акті розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 25 червня 2011 року де причиною нещасного випадку відповідно встановлено порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників відповідача. 20 грудня 2011 року при огляді МСЕК, [PERSON] було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10%, внаслідок трудового каліцтва. 11 грудня 2012 року при повторному огляді МСЕК, [PERSON] було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 10% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву з 01 січня 2013 року - безстроково. Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку недоліки в навчанні безпечних прийомів праці на підприємстві відповідача, стало причиною отримання позивачем трудового каліцтва при виконанні ним трудових обов`язків. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків позивач в результаті нещасного випадку отримав трудове каліцтво, на підприємстві відповідача позивач, наслідки якого несуть незворотній характер, та спричинили позивачу 10% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву. Як встановлено з матеріалів справи, позивач в зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом не має змоги вести звичне життя. Через трудове каліцтво в нього виникає відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною постійно переслідує його внаслідок чого він постійно перебуває в стані психічного напруження. Внаслідок нещасного випадку докорінно змінився уклад його життя. При цьому суд враховує, що під час настання нещасного випадку позивач відчув різкий та сильний біль в області лівої кисті, на теперішній час в ушкодженій області руки спостерігається обмеження рухомості. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідача Приватним акціонерним товариством «Суха Балка», суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації, з огляду на наступне. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва під час виконання позивачем трудових обов`язків, що спричинило втрату професійної працездатності, в зв`язку з недоліками в навчанні безпечних прийомів праці на підприємстві відповідача. Таким чином моральну шкоду позивачу спричинено трудовим каліцтвом, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Таким чином відшкодування шкоди спричиненої працівникові покладається на власника підприємства, роботодавця. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану здоров`я позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до трудового каліцтва, з урахуванням ступеню вини відповідача, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 25000 гривень 00 копійок, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial