Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому просила стягнути на її користь та на користь її неповнолітніх дітей страхове відшкодування (регламентну виплату) утриманцям одного померлого в розмірі 65 200 гривень, моральну шкоду в розмірі 17 400 гривень та витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 17 400 гривень. Свої позовні вимоги вона мотивувала тим, що 23.09.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій загинув чоловік позивача та батько неповнолітніх дітей - [PERSON] . Дана ДТП сталося по вині водія [PERSON] , який керував транспортним засобом з іноземною реєстрацією без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У зв`язку з цим, відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона вважає, що шкода має бути відшкодована саме Моторним (транспортним) страховим бюро України. Відповідач по справі, а саме Моторне (транспортне) страхове бюро України, подало суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просило в задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв`язку з тим, що позивач по справі не зверталася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування протягом 3-х років з моменту ДТП. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовної заяви та просив у позові відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, викладені у відповідних заявах по суті справи, а також надані у судових засіданнях, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23.09.2016 року близько 05 годин 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер [NUMBER] (Болгарія), рухаючись у темний час доби по асфальтованій проїзній частині автодороги М-14 (Одеса - Мелітополь - Новоазовськ), проявивши неувагу та грубо порушивши Правила дорожнього руху, які затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda CR-V» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водії [PERSON] та [PERSON] від тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди. Смерть [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 24.09.2016 року.(а.с.16) Винною особою у ДТП є [PERSON] , що підтверджується ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 29.08.2017 року по справі № 469/601/17, провадження № 1-кп/469/95/17, якою кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016150000000232 від 23.09.2016 року за обвинуваченням [PERSON] було закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. (а.с.13-15) Позивач по справі [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 24.09.2010 року. (а.с.17) У позивача та її чоловіка під час їх спільного проживання були народжені двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 26.01.2006 року, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 27.11.2013 року, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.18-19) Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Kangoo» (реєстраційний номер [NUMBER] )) [PERSON] була застрахована в Болгарії відповідно до полісу АВ 661915, компанією «Галінстрах», яка була позбавлена права укладати договори страхування міжнародної системи зелена карта з 23.12.2004 року, відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті МТСБУ та не заперечується відповідачем по справі. (а.с.20-21) У зв`язку з цим суд вважає, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Kangoo» реєстраційний номер [NUMBER] (Болгарія) [PERSON] не була застрахована належним чином і тому водій вважається таким, що не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з преамбулою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 вищевказаного Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно з п. 39.2 ст. 39 вищевказаного Закону основними завданнями МТСБУ є: 39.2.1. здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином, суд приходить до висновку, що шкода, яка завдана позивачу по справі та її неповнолітнім дітям, має бути відшкодована саме Моторним (транспортним) страховим бюро України. В той же час, не заслуговують на увагу твердження відповідача по справі про те, що МТСБУ не відповідає за шкоду, яка завдана водієм автомобіля з іноземною реєстрацією у зв`язку з тим, що вказане не відповідає вимогам положення ст. 1 вищевказаного Закону. Водієм автомобіля «Renault Kangoo» реєстраційний номер [NUMBER] (Болгарія) був [PERSON] , який є громадянином України, як вказано в ухвалі Березанського районного суду Миколаївської області від 29.08.2017 року. (а.с.13-15) Підставою для відмови у виплаті відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 вищевказаного Закону є також обставина, відповідно до якої шкода заподіяна транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до положень пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Таким чином, шкода не відшкодовується у тому випадку, якщо пошкоджений транспортний засіб не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до інформації з офіційного сайту МТСБУ, яка міститься в матеріалах справи та надана позивачем по справі, автомобіль марки «HONDA CR V» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , станом на 23.09.2016 року (день дорожньо-транспортної пригоди) мав діючий поліс страхування №AE6939830 в ПрАТ «УПСК».(а.с.110) Тобто, страхування пошкодженого автомобіля відповідало вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, суд приходить до висновку, що шкода, яка завдана позивачу по справі та її неповнолітнім дітям, має бути відшкодована саме Моторним (транспортним) страховим бюро України. Так, представник позивача по справі надав суду копію опису вкладення до цінного листа № 6509106016943 з відбитком штемпеля ПАТ «Укрпошта» 25.01.2019 року, в якому позивач відправляла на адресу відповідача заяву про страхове відшкодування від 25.01.2019 року.(а.с.81) Крім того, в матеріалах справи також міститься повідомлення кур`єрської служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» №1569 від 10.07.2019 року про відправку на ім`я МТСБУ ще однієї заяви про страхове відшкодування від імені [PERSON] (а.с.44) У відповідності до вимог п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про стразове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди Позовна заява була подана до суду 23.08.2019 року, а трирічний строк спливав тільки 23.09.2019 року. Таким чином не заслуговують уваги доводи відповідача по справі, що позивач не звернулася до відповідача з заявою про страхове відшкодування протягом 3-х років з моменту ДТП, як це передбачено ст. 37 вищевказаного Закону. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Згідно з статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Тобто, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована належним чином і тому, відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода відшкодовується саме Моторним (транспортним) страховим бюро України. Таким чином, суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 23.09.2016 року та внаслідок якої загинув [PERSON] , є страховим випадком. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000,00 грн. на одного потерпілого (відповідно до норм, які діяли на час настання ДТП). Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою закону встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Перелік осіб, які мають право на відшкодування, передбачені ст. 1200 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Дружина померлого [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди не працювала, що підтверджується відомістю з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суму виплачених доходів та утриманих податків № 1377 від 22.07.2019 року. Крім того, в нею був відсутній будь-який дохід за період з першого кварталу 2014 року до 4 кварталу 2016 року. (а.с.22) [PERSON] не працювала у зв`язку з тим, що доглядала малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Таким чином, відповідно до положень п.п. 4 п. 1 ст. 1200 ЦК України [PERSON] , як дружина померлого і як одна з батьків та друга з подружжя, яка доглядала за дітьми померлого [PERSON] , має право на відшкодування шкоди до досягнення дітьми 14-ти років. З урахуванням, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] має право на відшкодування шкоди до 2027 року, тобто протягом періоду, який становить більше ніж 8 років. Крім того, діти померлого, а саме [PERSON] , [INFO] , має право на відшкодування шкоди до досягнення ним 18 років, а саме до 2031 року, тобто протягом 12 років. [PERSON] , [INFO] , має право на відшкодування шкоди до досягнення нею 18 років, а саме до 2023 року, тобто протягом 4 років. Померлий [PERSON] на момент смерті офіційно не працював відповідно до інформації з Головного управління ДПС в Одеській області. (а.с.52-53). З урахуванням цього суд вважає за доцільне провести розрахунок з урахуванням мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 1450 гривень. З урахуванням того, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям [PERSON] становить більш ніж 100 000 гривень, а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, не може становити більше такої суми на одного потерпілого, відповідно до норм, які діяли на час ДТП, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі та стягнути з відповідача страхове відшкодування (регламентну виплату) утриманцям одного померлого в розмірі 65 200 гривень (шістдесят п`ять тисяч двісті гривень). Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Середня заробітна плата на дату ДТП, а саме на 23.09.2016 року складала 1450 гривень. Тобто, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 17 400 гривень. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки по справі, яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх дітей щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 17 400 гривень у зв`язку з втратою чоловіка та батька своїх дітей підлягають задоволенню. Поховання [PERSON] було проведено [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про поховання № [NUMBER] від 27.09.2016 року. (а.с.23) Крім того, відповідно до договору про поховання № 024891 від 27.09.2016 року та квитанції [PERSON] сплатила за поховання 15 930 гривень.(а.с.24) Відповідно до рахунку-фактури б/н від 29.09.2016 року ФОП [PERSON] було проведено благоустрій могили, поліровка каменю та його доставка на загальну суму 5 420 гривень.(а.с.26) Тобто, загалом витрати на поховання [PERSON] склали 21 350 гривень. Згідно з п. п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто, сума відшкодування шкоди особі, яка здійснила поховання не може бути більшою ніж 17 400 гривень. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення суми саме в розмірі 17 400 гривень. Крім того, суд враховує, що загальна сума стягнення з відповідача не перевищує розмір страхового відшкодування в 100 000 гривень (сто тисяч гривень). Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до частин 1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивач по справі, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору у зв`язку з тим, що дана справа стосується відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Таким чином, судовий збір в розмірі 1 000 гривень має бути стягнутий з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved