Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

06 червня 2017 року [PERSON] в особі свого представника, звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому, просила визнати недійсними: - договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,4497 га, кадастровий номер 6322655100:06:005:0919, укладений 15 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карат-Агро»; - договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,1316 га, кадастровий номер 6322655100:06:005:0619, укладений 15 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карат-Агро». Також просила стягнути на її користь з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказала, що між нею та відповідачем ніколи не укладалися договори оренди земельних ділянок, що належали позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР №055370. Про наявність спірних договорів позивач дізналася лише на початку 2017 року, отримавши примірники двох договорів оренди землі від 15.09.2014 року. Спірні договори та акт приймання передачі позивач не підписувала, що було також встановлено і підтверджено експертним висновком ХНДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON], проведеного за заявою представника позивача. З огляду на те, що волевиявлення позивача на укладення відповідних договорів з викладеними в них умовами було відсутнє, вказані договори оренди є недійсними правочинами з моменту їх вчинення, а відповідач не має законних прав на користування вказаними земельними ділянками. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з наведених мотивів та викладених у додаткових письмових поясненнях. Додатково пояснив, що [PERSON] не надавала представникам відповідача документи для укладення договору оренди земельних ділянок, договори оренди належних їй земельних ділянок із ТОВ «Карат Агро» вона не укладала, не підписувала й нікому не доручала цього, їй нічого про це не було відомо, . Наприкінці 2016 року початку 2017 року позивачеві стало відомо, що її земельні ділянки обробляються, проте договори оренди у неї були відсутні і вона звернулася до депутата селищної ради за допомогою, після чого отримала примірники двох договорів оренди із ТОВ «Карат Агро». Її земельні ділянки раніше перебували в оренді у ТОВ «[PERSON] Трейд», від представників якого вона і отримувала орендну плату та матеріальну допомогу, тому вона вважала, що продовжує отримувати кошти від ТОВ «[PERSON] Трейд», оскільки цих осіб вона знала як працівників останнього. Лише особистий підпис в письмовому договорі із викладеними істотними умовами договору і є підтвердженням волевиявлення сторони правочину на його укладення. Крім того, працівники ТОВ «[PERSON] Трейд», із якими контактувала позивач, перейшли на роботу до ТОВ «Карат Агро», вони і отримали особисті документи позивача та документи на земельні ділянки, необхідні для укладання договорів, під час роботи в ТОВ «[PERSON] Трейд». Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Карат-Агро» [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, подав письмові заперечення проти позову, додатково пояснив, що під час підписання договорів оренди ТОВ «Карат-Агро» із власниками земельних ділянок, їм було видано для вивчення та підписання договори оренди, в тому числі і позивачу. Попередньо із [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, її волевиявлення було спрямоване на укладення спірних договорів. Підписані договори позивачем були передані до ТОВ «Карат-Агро» та в подальшому умови спірних договорів оренди землі виконувалися належним чином сторонами тривалий час і без нарікань на їх протиправність, позивач отримувала орендну плату, про що проставляла особисто підписи в ордерах. Наявність зовнішнього волевиявлення а укладення договорів, отримання орендної плати в подальшому свідчить про визнання та затвердження умов договору, тому виконання підпису на договорах оренди землі не позивачем, а іншою особою не є підставою для визнання спірних договорів недійсними. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 грудня 2002 року [PERSON] Юхиміні на підставі розпорядження Золочівської районної державної адміністрації від 10 грудня 2002 року №329 було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 8,5813 га у межах згідно з планом, розташовану на території Золочівської селищної ради Харківської області, ділянка складається з двох окремих ділянок (№248,303) площею 4,1316 га та 4,4497 га вказане право засвідчено виданим державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №005370, вказаний державний акт зареєстровано у книзі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №766. Земельній ділянці присвоєно кадастрові номери 6322655100:06:005:0919 та 6322655100:06:005:0619. 08 червня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області [PERSON], вчинено запис 10014576 про державну реєстрацію договору оренди, а 12 червня 2015 року, прийнято рішення індексний номер 22029532 про державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6322655100:06:005:0919 переданої [PERSON] орендарю ТОВ «Карат-Агро». Сторонами у вказаному договорі оренди від 15 вересня 2014 року зазначені [PERSON] та ТОВ «Карат-Агро» в особі директора [PERSON] У п. 1 та п. 2 вказаного договору зазначено, що на умовах платного строкового користування ТОВ «Карат-Агро» в оренду передається земельна ділянка орендодавця площею 4,4497 га на території Золочівської селищної ради Харківської області, кадастровий номер 6322655100:06:005:0919. В акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі цими ж сторонами зазначено про передачу ділянки кадастровий номер 6322655100:06:005:0919 належної [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. 18 червня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області [PERSON], вчинено запис 10141722 про державну реєстрацію договору оренди, а 23 червня 2015 року, прийнято рішення індексний номер 22299685 про державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6322655100:06:005:0619 переданої [PERSON] орендарю ТОВ «Карат-Агро». Сторонами у вказаному договорі оренди від 15 вересня 2014 року зазначені [PERSON] та ТОВ «Карат-Агро» в особі директора [PERSON] У п. 1 та п. 2 вказаного договору зазначено, що на умовах платного строкового користування ТОВ «Карат-Агро» в оренду передається земельна ділянка орендодавця площею 4,1316 га на території Золочівської селищної ради Харківської області, кадастровий номер 6322655100:06:005:0619. В акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі цими ж сторонами зазначено про передачу ділянки кадастровий номер 6322655100:06:005:0619 належної [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. З наданого суду висновку експертного почеркознавчого дослідження №8566/9072 від 01 червня 2017 року проведеного комісією у складі старшого наукового співробітника лабораторії почеркознавчих лінгвістичних, психологічних та мистецтвознавчих досліджень Харківського НДІСЕ [PERSON], що має вищу юридичну освіту, 2 кваліфікаційний клас судового експерта за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів» (свідоцтво №537, видане ЕКК ХНДІСЕ 18.09.2000, дійсне до 26.10.2010) і стаж експертної роботи з 2000 року, старшого наукового співробітника цієї ж лабораторії [PERSON], яка має вищу юридичну освіту, 3-й клас судового експерта за спеціальністю 2.1 «Дослідження реквізитів документів» (свідоцтво №824, видане ЕКК ХНДІСЕ 04.03.2016, дійсне до 04.03.2021) і стаж експертної роботи з 2008 року, вбачається що експерти дійшли висновку підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» в обох договорах оренди землі (кадастрові номери 6322655100:06:005:0919 та 6322655100:06:005:0619 ) від 15 вересня 2014 року та графі «Орендодавець» в актах про передачу та прийом земельної ділянки в натурі виконаний не [PERSON], а іншою особою. З наданих суду видаткового касового ордеру та платіжних відомостей ТОВ «Карат-Агро» від 15 березня 2017 року та від 11 грудня 2015 року, вбачається, що в рамках договорів оренди земельної ділянки на імя [PERSON] 2016-2017 роках сплачувалася орендна плата в грошовій формі на загальну суму 15967,61 гривень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 15.09.2014 року директор ТОВ «Карат-Агро» попросив її поїхати підписати договори оренди із ТОВ «Карат-Агро» із іншою стороною договорів. Вона приїхала додому до [PERSON] і на її запитання про бажання укласти договори оренди із ТОВ «Карат-Агро» [PERSON] погодилася. Вона залишила всі примірники договорів [PERSON] для підписання та отримала їх вже підписаними, хто підписував договори їй невідомо. З 29.06.2016 року вона працює в ТОВ «Карат Агро» комірником, до цього часу працювала обліковцем в ТОВ «[PERSON] Трейд», під час чого спілкувалася із [PERSON], видавала останній паї, зерно. Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " (надалі Закон), Земельним Кодексом України (надалі Кодекс). При розгляді справи суд також керувався висновками Верховного суду України, викладеними у рішенні по справі №6-48цс15 від 22 квітня 2015 року та у рішенні №6-2612цс15 від 25 травня 2016 року. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". За змістом статей 2,3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " державна реєстрація прав речових прав на нерухоме майно є обов'язковою. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вважається, що правочин вчинено у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в документі та підписано сторонами (ст. 207 ЦК). Статтею 14 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час укладення договору, передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. У разі невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі, такий правочин, згідно з вимогами ч.1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, є недійсним. При вирішені спору судом також прийняті до уваги положення Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 N 5. Так зокрема у пункту 17 Пленуму зазначено,що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. Висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу" (№4038-12), і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне\~ судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,\~ які беруть участь у справі,\~ мають рівні\~ права\~ щодо\~ подання\~ доказів,\~ їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна\~ сторона\~ зобов'язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ і\~ заперечень,\~ крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази\~ подаються сторонами та іншими особами,\~ які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,\~ які мають значення\~ для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 27 ЦПК України обумовлює строки подання доказів, так, зокрема, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відтак, судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки загальною площею 8, 5813 га у межах згідно з планом, що розташована на території Золочівської селищної ради Харківської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності засвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХР№055370. вказана ділянка складається з двох окремих ділянок площею 4,4316 га кадастровий номер 6322655100:06:005:0619, та площею 4,4497 га кадастровий номер 6322655100:06:005:0919. Оцінюючи наданий позивачем «Висновок експерта №8566/9072 від 01 червня 2017 року», суд не приймає даний доказ в якості висновку експерта, так як він проведений не за ухвалою суду в рамках даної цивільної справи, а отриманий за запитом адвоката [PERSON], водночас суд приймає даний документ в якості письмового доказу, що має відомості про обставини, які мають значення для справи в порядку ч. 1 ст. 64 ЦПК України. Так, виходячи з наданого дослідження, для його проведення особам, що його проводили було надано по одному екземпляру обох спірних договорів оренди землі від 15 вересня 2014 року та акти про передачу земельної ділянки в натурі до цих договорів, вільні та експериментальні зразки підпису [PERSON] На вирішення експерта були поставлені питання: підпис в договорі оренди землі від 15 вересня 2014 року та акті про передачу земельної ділянки в натурі в графі «Орендодавець» виконані [PERSON] чи іншою особою? При вивчені наданих підписів у перелічених документах, що були представлені експертам встановлені розбіжності за загальними ознаками виробленості, транскрипції, темпу та формі та напрямку рухів при виконанні, відносному розміщенню рухів при виконанні, розміщенню точки початку руху при виконанні тощо. Зазначено, що перелічені ознаки, що різняться стійкі, суттєві та в сукупності достатні для висновку про те, що підписи в договорі виконані не [PERSON] Експертом проводилося дослідження за допомогою відповідної вимірювальної техніки мікроскопів, лупи, тощо із урахуванням інформаційних джерел про проведення експертного дослідження «[PERSON] дослідження підписів» «Почеркознавче дослідження підписів, виконаних за допомогою технічних прийомів». Оцінюючи проведене дослідження, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів зроблений у ньому висновок та погоджується з ним, так як в дослідницькій частині детально описано яким чином було проведено дослідження, що було використано при його проведенні, та чому сформовано відповідні висновки. Дослідження проведено особами, що мають спеціальні знання у галузі науки - мають вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової почеркознавчої і автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю, що підтверджене відповідним свідоцтвом зі стажем роботи з 2000 та 2008 років, є працюючими експертами Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON], що внесені до реєстру атестований судових експертів. При розясненні процесуальних прав та обовязків представник відповідача, зауважив що вони йому розяснені та зрозумілі, повідомив про відсутність клопотань про призначення експертизи. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача зауважив, що на дослідження експерту надавалися лише по одному екземпляру спірних договорів оренди, хоча спірні договори укладалися у декількох екземплярах, що на його думку не виключало можливості, що інші примірники договорів, що не надавалися експерту, були підписані саме [PERSON] В рамках даної справи представником відповідача не заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з мотивів наявності сумніви у висновках викладених експертами Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON], у його дослідженні, хоча представник відповідача не був позбавлений такої можливості. Таким чином, суд вважає, що позивачем надано належний та допустимий доказ того, що підписи у спірних договорах оренди від 15 вересня 2014 року від її імені вчинено іншою особою, доказів протилежного суду не надано. Бездоказовим є твердження представника відповідача про те, що [PERSON] була ознайомлена зі змістом спірного договору та погодилась на його умови, отримуючи грошові кошти від ТОВ «Карат-Агро» протягом 2016-2017 років. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач сприймала отримані орендні платежі, як орендну плату та матеріальну допомогу від ТОВ «[PERSON] Трейд», із яким нею були раніше укладені договори оренди землі. Крім того, з цих питань вона спілкувалася із тими ж особами, які працювали в ТОВ «[PERSON] Трейд», про те, що вони представляють ТОВ «Карат-Агро» їй не було відомо. Зазначене підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] В розумінні положень ст.207 ЦК України підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Отже за встановлених вище обставин, сам по собі факт отримання особою коштів від ТОВ «Карат-Агро» в період 2016-2017 років не може свідчити про обізнаність позивача в існуванні оспорюваних нею двох договорів оренди землі від 15 вересня 2014 року та про схвалення їх умов, та в першу чергу про наявність волевиявлення на укладання спірних угод. Оцінюючи доводи представника відповідача щодо дійсності спірних правочинів, так як, на його думку, позивач схвалила умови підписаних від її імені договорів оренди землі усно та в подальшому прийняттям відповідної орендної плати, суд виходить з наступного. Так, стаття 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити. В розумінні положень ст.ст. 10, 27, 59, 60 ЦПК України доказів того, що позивач уповноважувала будь-яку особу на підписання оспорюваних договорів оренди належних їй земельних ділянок, та що саме цією уповноваженою особою вони були підписані відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частину друга статі 937, частина третя статті 949 ЦК). Отже, пояснення свідка [PERSON] про погодження [PERSON] укладення спірних договорів оренди із ТОВ «Карат-Агро» не приймаються судом в якості доказу вільного волевиявлення сторони договору та дійсності укладених правочинів. Відтак, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що оскільки позивач не підписувала спірні договори оренди землі від 15 вересня 2014 року, тобто відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про волевиявлення позивача на укладення спірних договорів, дані договори на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсними. Обраний позивачем спосіб захисту є адекватним допущеному порушенню, у звязку із чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Одночасно, враховуючи задоволення судом позовних вимог з відповідача також підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на суму 1280 гривень. Враховуючи, що висновок експертного почеркознавчого дослідження №8566/9072 від 01.06.2017 року вартістю 5108,40 гривень проводився не в рамках даної цивільної справи за клопотанням сторони про призначення судової експертизи, а проводився за заявою адвоката [PERSON] ще до звернення до суду, витрати на його проведення до судових витрат не відносяться та відшкодуванню відповідно до положень ст.ст. 79, 86, 88 ЦПК України не підлягають.

Outcome: approved