Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Теребовлянської міської ради, [PERSON], третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], мотивуючи тим, що вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та просить визнати право власності на 1/5 часток колишнього колгоспного двору - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], та на 1/5 колишнього колгоспного двору - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] як за членом колгоспного двору, також просить слухати справу без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника Теребовлянської міської ради, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: Теребовлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до довідки виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації № 426 від 23 грудня 2016 року [PERSON] про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на підставі Свідоцтва про право власності виданого 20 лютого 1990 року виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради Тернопільської області (рішення № 305 від 11 грудня 1989 року), дійсно належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, головою якого був [PERSON]. Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що на [ADDRESS], були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року). Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в [ADDRESS], які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності, з яких [PERSON], як голові колишнього колгоспного двору належало 1/5 частка вищевказаного будинковолодіння, іншим співвласникам - належало по 1/5 частці вищевказаного будинковолодіння. Згідно довідки № 09-04/13-202 виданої 24 липня 2017 року виконкомом Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області про те, що головою колгоспного двору на 1989 рік в [ADDRESS] являється [PERSON] в житловому будинку проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] - 1939 року народження, дочка - [PERSON], 1969 року народження, дочка - [PERSON], 1970 року народження, дочка - [PERSON] 1973 року народження. За життя [PERSON], 26 жовтня 2010 року склав заповіт, яким заповів житловий будинок з надвірними будівлями, що в [ADDRESS] та все належне йому майно де б воно не було з чого б воно не складалося і все майно яке буде належати йому на день смерті [PERSON]. Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18 жовтня 2016 року [PERSON] помер [INFO], що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка фактично вступила в оперативне управління спадковим майном після смерті [PERSON] померлого [INFO]. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф.. № 473/02-31 від 21 квітня 2017 року у справах приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа номер 112-2016, за\-ведена 23 листопада 2016 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON]. Спадкоємцем, що має право на обов'язкову частку у спадщині, що передбачено ст. 1241 Цивільного кодексу України, являється дружина померлого - [PERSON], котра відмовилась від обов'язкової частки у спадщині, пода\-вши нотаріусу відповідну заяву. Відповідно до постанови виданої приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Мєшковою Н.Ф.. № 473/02-31 від 21 квітня 2017 року відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS], після смерті [PERSON] померлого [INFO], у зв'язку з тим, що домоволодіння є колгоспним двором, що складається з 5-х членів, головою якого був [PERSON]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, виділивши [PERSON] 2/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], з яких: на 1/5 частку вона має право як член колишнього колгоспного двору, а 1/5 частини - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]) та визнати право власності за [PERSON] на вказане майно.

Outcome: approved