Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся\~до [PERSON] \~з позовом\~про стягнення\~заборгованості.\~Позовні вимоги\~обґрунтував тим,\~що 26\~квітня 2006\~року між\~Публічним акціонерним\~товариством «Укрсоцбанк»\~та відповідачем\~укладено кредитний\~договір №Ф060369А,\~згідно умов\~якого відповідачу\~було надано\~кредит в\~сумі 20314,00\~доларів США,\~зі сплатою\~12,5%\~річних та\~комісій,\~з кінцевим\~строком погашення\~до 25.04.2012\~року.\~Відповідач зобов`язався\~повертати суму\~кредиту в\~порядку та\~на умовах,\~визначених Договором.Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 18.02.2016 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 1839,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 46169,93 гривень. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11.05.2016 року відкрито провадження у справі. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2016 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Ратушної В.О. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2016 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2016 року провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» в частині стягнення заборгованості з ТОВ «Ампір» закрити. Заочним рішенням від 16.12.2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту №Ф060369А від 26.04.2006 року станом на 18.02.2016 року заборгованість за відсотками в сумі 1202,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 32124,45 гривень, а також пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 17045,51 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати у загальній сумі 1567,00 гривень, що складається із судового збору у розмірі 1378,00 грн., та судових витрат, пов`язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Наддніпрянська правда» у розмірі 189,00 гривень. 17.04.2018 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 16.12.2016 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2018 року задоволено заяву [PERSON] , поданої від імені та в інтересах [PERSON] про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято заяву про перегляд заочного рішення до розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2019 року заочне рішення за цивільною справою №766/1291/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.02.2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні, просили застосувати строк позовної давності та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 квітня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Ф060369А, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 20314,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних та комісій, з кінцевим строком погашення до 25.04.2012 року. Відповідач зобов`язався повертати суму кредиту в порядку та на умовах, визначених Договором. Факт укладення вказаного договору відповідачем не заперечувався. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови кредитного договору та станом на 18.02.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 1839,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 46169,93 гривень, яка складається із: - заборгованість за відсотками 1202,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 32124,45 гривень; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 637,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 17045,51 гривень. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов договору кредиту, а також вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. За встановлених обставин справи, суд вважає, що внаслідок порушення вимог вище перелічених статей ЦК України, у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, яку на підставі ст.ст.1048, 1049, 1050 ЦК України позивач має право в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором. Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач заявив про пропуск банком строку позовної давності та необхідності застосування наслідків його спливу. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)). Статті 257,258 ЦК України передбачають, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність (для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю) в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з частинами першою, п`ятою ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що строк дії кредитного договору у даній справі визначений - до 25.04.2012 року. Останню часткову сплату заборгованості за кредитом відповідач здійснив 22.01.2013 року, що стверджується розрахунком банку. Строк дії кредитного договору закінчився 25.04.2012 року, банк із позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості звернувся 18.04.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем по справі заявлено про застосування позовної давності. Зі свого боку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» обґрунтований, однак, позивачем дійсно пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором, а тому сплив позовної давності та наявність заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed