Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду посилаючись на те, що з 11.11.2020 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з відповідачем на сьогоднішній день не підтримують фактичних шлюбних відносин та проживають окремо. Згідно чинного законодавства вони не можуть розірвати шлюб до моменту досягнення дитиною одного року. У зв`язку з тим, що син проживає з нею, позивачем вона весь час присвячує йому та не має можливості повноцінно працевлаштуватися та заробляти кошти , яких було б достатньо на задоволення її базових потреб. Вважає, що відповідач є фізично здоровий та працездатний , може та повинен сплачувати аліменти на її, позивача утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 2500 грн щомісяця починаючи з часу подання заяви . Також просить суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн . Подавши відповідь на відзив зазначила, що з долучених квитанцій видно, що кошти перераховувались відповідачем в сумі від 74 до 500 грн. , а перекази на суму 1000,2000 грн були коштами, яких позичала відповідачу. В призначеннях платежів не вказано, що ці кошти надсилаються на утримання дитини. Просить суд не брати до уваги копії квитанцій оскільки вони не стосуються суті спору . Зазначила, що неодноразово телефонним зв`язком намагалася обговорити з відповідачем надання ним реальної матеріальної допомоги як на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку так і на утримання сина . Звертає увагу, що довідка про дохід відповідача по 31 серпня 2021 року , а вимоги щодо стягнення аліментів стосуються календарного періоду фактично з вересня 2021. Вважає, що відповідачем не доведено матеріальну неможливість сплачувати аліменти. Щодо стягнення з відповідача коштів витрачених на професійну правничу допомогу, зазначила, що технічні описки в позовній заяві, що зумовлені людським фактором ніяким чином не впливають на зміст позовних вимог , суть спору . Оціночні судження відповідача щодо професійності та відповідальності адвоката не підтверджуються фактами та викликають розумний сумнів. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що з часу їх проживання окремо він з власної ініціативи кожного місяця перераховує грошові кошти на банківську карту позивача, що підтверджується квитанціями. Зазначив, що жодного разу не ухилявся від виплати коштів. Рішення проживати окремо та в подальшому розірвати шлюб позивач прийняла самостійно , а він не мав і не має наміру розривати шлюб , постійно робить спроби зв`язатися з [PERSON] телефоном та просить повернутися додому. Згідно довідки № 529/2021 від 10.09.2021 ТзОВ «БАЯРД 9» його, відповідача дохід з січня по серпень 2021 року становить 38 649 грн , що місячно становить [PERSON],10 грн. та інших доходів він немає. Суму коштів яку просить позивач є для нього непосильною, враховуючи, що остання звернулась з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Вказує, що не має можливості надавати матеріально допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку . Не визнає вимоги щодо стягнення з нього 3 000 грн витрат за правничу допомогу, оскільки даний позов є ідентичний з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини з технічними помилками , а також, зазначена кількість годин робочого часу адвоката витраченого на надання послуг клієнту прописом зазначено «вісімнадцять» цифрами 6 , що не дає змоги точно оцінити час . Вважає, заявлена сума витрат є необгрунтованою та неспівмірною , перелік послуг наданий адвокатом клієнту не відповідає дійсності , сума штучно завищена Просить у задоволенні позову відмовити Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі Враховуючи заяви сторін, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд доходить таких висновків . Судом встановлено, що сторони перебувають з 11.11.2020 року у у зареєстрованому шлюбі від якого [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.8,9) Згідно довідки №512 від 11.06.2021 виконкому Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області малолітній [PERSON] ,[INFO] зареєстрований разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] (а.с.6,14). Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності і з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача, який є молодою працездатною особою, враховуючи, що позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2021 року між адвокатом Ломничук Ю. та Кравченко В.С. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.17). Встановлено, що за надання правничої допомоги адвокату сплачено 3000 грн., що підтверджується копією квитанції № 334456 від 24.08.2021 (а.с.16). Згідно Акту№ 1 виконаних робіт (надання послуг) від 25.08.2021 вартість наданих послуг : консультацію, опрацювання законодавчої бази, складання позовної зави, складання процесуальних документів становить 3000 грн (а.с.15) Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд звертає увагу, що у згаданому акті виконаних робіт кількість годин робочого часу чітко не зазначена, та з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірними, зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн є завищеними, належним чином достатньо не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат, тому підлягають зменшенню з 3000 грн до 2000 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 75, 77, 79, 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial