Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У травні 2014 року позивач [PERSON] (далі по тексу - позивач, [PERSON]) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Ліквідаційної комісії Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що працював у Дочірньому підприємстві «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» з 08.10.2009 року по 17.03.2011 року. При звільненні з займаної з позивачем не було проведено повний розрахунок у відповідності до вимог ст.116 КЗпП України, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. За результатами розгляду позовної заяви ухвалено рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 04.04.2013 року, яким позов задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2013 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 04.04.2013 року частково скасовано, стягнуто з Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 4459,66 грн. Позивач звертався до Ліквідаційної комісії Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», оскільки наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про ліквідацію Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 24.12.2013 року №999 розпочато процедуру припинення діяльності підприємства, шляхом його ліквідації, утворена ліквідаційна комісія та затверджений план заходів з ліквідації підприємства, з вимогою виконати рішення суду та виплатити йому 4459,66 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 201869,04 грн. Проте, перерахувавши 31.03.2014 року тільки 4459,66 грн., відповідач безпідставно відмовив позивачу у задоволені його законних вимог щодо виплати йому середнього заробітку за період з 18.03.2011 року по 13.03.2014, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на його користь 201869,04 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача Анісімова К.О. заперечила з приводу задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість і незаконність. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач до 07.10.2009 року працював в ТОВ «Нові інноваційні технології», і відповідно до наказу від 06.10.2009 року був звільнений у зв'язку з переведенням на роботу до ДП «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Наказом ДП «Нафтогазбезпека» від 17.03.2011 року позивача було звільнено з роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2013 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2013 року частково скасовано, стягнуто з Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 4459,66 грн. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про ліквідацію Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 24.12.2013 року №999 розпочато процедуру припинення діяльності підприємства шляхом його ліквідації, утворена ліквідаційна комісія та затверджений план заходів з ліквідації підприємства. Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2014 року позивач направив на адресу відповідача вимогу, відповідно до якої просив виконати рішення суду та виплатити йому середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з моменту звільнення - 18.03.2011 року, по останній день строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог - 31.03.2014 року, у розмірі 201869,04 грн. Відповідно до листа №53-9-148 від 15.04.2014 року, відповідач на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2014 року перерахував позивачу 31.03.2014 року заборгованість по заробітній платі у розмірі 4459,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням №154 від 31.03.2014 року. Зі змісту ч. 1 ст. 116 КЗпП України, вбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", якщо при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, судом буде встановлено, що в день звільнення працівнику не виплачена заробітна плата, то на підставі ст.117 КЗпП України суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.111 ЦК України на ліквідаційну комісію покладається обов'язок скласти ліквідаційний баланс, який містить, зокрема, відомості про перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду з позовом до ліквідаційної комісії (ч.3 ст.112 ЦК України). Як повідомлено в судовому засіданні представником відповідача, на день ухвалення рішення проміжний ліквідаційний баланс не затверджено. Згідно ч. 2 ст. 111 ЦК України, виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. Представник відповідача не довела відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільнені з роботи, що є обов'язком відповідача відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому, суд створив всі умови для змагального процесу, роз'яснив сторонам їх права та обов'язки. Враховуючи те, що відповідачем належним чином не виконувалось рішення суду, розрахунок з позивачем щодо виплати середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні здійснено лише 31.03.2014 року, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Ліквідаційної комісії Дочірнього підприємства "Нафтогазбезпека" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню й останній відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з Ліквідаційної комісії Дочірнього підприємства "Нафтогазбезпека" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" підлягає стягненню на користь державного бюджету 2018 грн. 69 коп. судового збору.

Outcome: approved