Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київської міської ради з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Позивач просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 60,7 кв.м., житлова площа - 44,2 кв.м.), в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира була придбана батьком позивача [PERSON] у ЖБК у січні 1997 року, та належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, видане Головним управлінням житло забезпечення Київської міської державної адміністрації серія ККВ номер [NUMBER] від 17.02.1997 року, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.02.1997 року за № 39-С, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 20 лютого 1997 року, записано в реєстрову книгу під №410. Після його смерті [INFO] зазначена квартира була успадкована [PERSON] та належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.07.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Ткач О.А., зареєстровано в реєстрі за № 3-1195. Проте, дане свідоцтво [PERSON] не зареєструвала в БТІ. За життя [PERSON]В заповіту не склала, а тому спадкування відбувається за законом. Позивач прийняв спадщину після померлої матері [PERSON], оскільки у встановлений законом шестимісячний термін звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Таким чином, на даний час позивач не має можливості оформити свої спадкові права на спірну квартиру у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності в КПБТІ, інші спадкоємці померлого відсутні. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, справу просить розглянути без її участі та участі позивача. Представник відповідача направив до суду письмові заперечення проти позову, у яких просить суд розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та розгляд справи провести без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено що позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 вересня 1971 року, серія [NUMBER], запис №1979(а.с.14) [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] серія [NUMBER], актовий запис [NUMBER](а.с.15).Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 60,7 кв.м., житлова площа - 44,2 кв.м.). Вищевказана квартира була придбана батьком позивача [PERSON] у ЖБК у січні 1997 року, та належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, видане Головним управлінням житло забезпечення Київської міської державної адміністрації серія ККВ номер [NUMBER] від 17.02.1997 року, на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.02.1997 року за № 39-С, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 20 лютого 1997 року, записано в реєстрову книгу під №410. Квартира належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.07.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Ткач О.А., зареєстровано в реєстрі за № 3-1195(а.с.18). Проте, дане свідоцтво [PERSON] не зареєструвала в БТІ. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому спадкування повинне відбуватися за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] як це передбачено ст.1297 ЦК України звертався з заявою про прийняття спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.12.2015 року, виданою державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у заявника відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на спадкову квартиру у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності. Інших спадкоємців померлого згідно копії спадкової справи витребуваної судом не встановлено. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 2 статті 16 визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» «Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно». До майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном (наприклад: спадкові права; права вимоги особи за зобов'язаннями, за якими вона є кредитором; виключні права автора і под.), право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно. У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved