Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позовних вимог, зазначено, що після смерті 16 червня 2014 року батька позивачки, [PERSON] б/б, та 16 липня 2015 року матері позивачки, [PERSON] б/б, про що виконавчим комітетом Богданської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено записи актів про смерть відповідно за №34 від 18 червня 2014року та за №28 від 16 липня 2015 року, залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок №124 (сто двадцять чотири), що розташований по вулиці Шевченка в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності в рівних частках саме цим спадкодавцям [PERSON] б/б та [PERSON] б/б, яке ними було набуто в порядку новобудови, в якому вони проживали до дня своєї смерті кожен, вважаючи його спільною приватною власністю, як власністю подружжя. Після смерті 16 червня 2014 року батька позивачки, [PERSON] б/б, його 1/2 (одну другу) частку в спадковому майні в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України прийняла одноособово його дружина [PERSON] б/б. За свого життя мати позивачки, вона ж, [PERSON] б/б, зробила заповітне розрядження за №58 від 13 травня 2013 року, згідно якого все її майно, де б воно не перебувало, із чого б воно не складалося, все те, що по закону буде їй належати, в тому числі, житловий будинок №124 (сто двадцять чотири), що по вулиці Шевченка в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області, вона заповіла в цілій частині своїй дочці [PERSON], [INFO], мешканці села Богдан, вулиця Шевченка, будинок №52. 16 липня 2015 року мати позивачки, [PERSON] б/б, померла внаслідок чого в порядку частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на все її спадкове майно. На день відкриття спадщини позивачка, [PERSON], постійно проживала разом зі своєю матірю, [PERSON] б/б, оскільки остання являлася хворою, перестарілою особою, а отже потребувала постійного догляду, в тому числі, в звязку зі станом свого здоровя. Разом з тим, готуючи документи для оформлення права власності на все спадкове майно, позивачкою виявилося, що первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння попередніми власниками за їхнього життя ними проведена не була. Згідно виписки із погосподарської книги обєкту погосподарського обліку (особовий рахунок №03674), спадковий житловий будинок розташовується по вулиці Шевченка №124 (сто двадцять чотири) і зареєстрований за померлим громадянином [PERSON]. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачка, як спадкоємець за заповітом, фактично не має практичної можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно. Разом з тим, нотаріусом винесено постанову про відмову в видачі Позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в тому числі, в звязку із відсутністю факту прийняття нею спадщини. Однак, враховуючи те, що після смерті батька позивачки її мати, яка на той час досягла 87 (вісімдесяти семи річного) віку, фактично залишилася проживати сама, позивачкою було прийнято рішення в силу стану здоровя спадкодавця постійно проживати разом з нею.Таким чином останні три роки, в тому числі, на час смерті матері позивачки, остання постійно проживала разом зі спадкодавцем, надаючи їй посильну допомогу як в проживанні, так в її утриманні, так і в лікуванні. При цьому позивачка допомагала своїй матері утримувати все нерухоме майно, спільно вести домашнє господарство, доглядати за присадибною земельною ділянкою тощо. Враховуючи наведене вважає, що позивачка, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, набула правового статусу особи, яка прийняла цю спадщину в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. У зв"язку з чим просила встановити факт постійного проживання спадкоємця за заповітом, громадянки [PERSON], [INFO], разом зі спадкодавцем, [PERSON] б/б, [INFO], на час відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON] б/б, а саме на 16 липня 2015 року, визнати за нею, [PERSON], [INFO], зареєстрованою за адресою: [INFO], право власності в цілій частині на житловий будинок №124 (сто двадцять чотири) разом надвірними спорудами, що розташовані по вулиці Шевченка в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених в позові. Просить такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача - Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Сільський голова [PERSON] надав заяву,в якій просить справу розглянути без представника сільської ради, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи без самостійних вимог - Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області в судове засідання не з"явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до такого висновку.\~ Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 16 липня 2015 року. Після смерті 16 червня 2014 року батька позивачки, [PERSON] б/б, та 16 липня 2015 року матері позивачки, [PERSON] б/б, про що виконавчим комітетом Богданської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено записи актів про смерть відповідно за №34 від 18 червня 2014року та за №28 від 16 липня 2015 року, залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок №124 (сто двадцять чотири), що розташований по вулиці Шевченка в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності в рівних частках саме цим спадкодавцям [PERSON] б/б та [PERSON] б/б, яке ними було набуто в порядку новобудови, в якому вони проживали до дня своєї смерті кожен, вважаючи його спільною приватною власністю, як власністю подружжя. Після смерті 16 червня 2014 року батька позивачки, [PERSON] б/б, його 1/2 (одну другу) частку в спадковому майні в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України прийняла одноособово його дружина [PERSON] б/б. За свого життя мати позивачки, вона ж, [PERSON] б/б, зробила заповітне розрядження за №58 від 13 травня 2013 року, згідно якого все її майно, де б воно не перебувало, із чого б воно не складалося, все те, що по закону буде їй належати, в тому числі, житловий будинок №124 (сто двадцять чотири), що по вулиці Шевченка в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області, вона заповіла в цілій частині своїй дочці [PERSON], [INFO], мешканці села Богдан, вулиця Шевченка, будинок №52. 6 липня 2015 року мати позивачки, [PERSON] б/б, померла внаслідок чого в порядку частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на все її спадкове майно. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутності доказів фактичного прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~ \~ Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. \~ Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. \~ Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №177 по вул. І.Франка в с. Богдан Рахівського району, Закарпатської області, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спадковий будинок побудований \~у 1950 році. \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ \~ Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. \~ Документами, якими на сьогоднішній час підтверджується правовий статус даного спадкового нерухомого майна, являються: - технічний (будівельний) паспорт на будинок №62 (теперішній номер 124), виданий 13 червня 1972 року Виноградівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації забудовнику [PERSON] б/б на забудову житлового будинку в селі Богдан, Рахівського району, Закарпатської області; - технічний паспорт із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, планом будинку та експлікацією приміщень до плану, виготовлений 30 червня 2017 року техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON]; - виписка із погосподарської книги Богданської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області із відповідним записом щодо обєкту погосподарського обліку (особовий рахунок 03671); - довідка Богданської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області за №3126 від 21 липня 2017 року.Згідно виписки із погосподарської книги обєкту погосподарського обліку (особовий рахунок №03674), спадковий житловий будинок розташовується по вулиці Шевченка №124 (сто двадцять чотири) і зареєстрований за померлим громадянином [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. \~ \~ При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. \~ \~ Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких \~юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний \~ строк для подачі заяви. \~ Судом встановлено, що після смерті [PERSON] б/б, яка дане спадкове майно заповіла позивачці в відповідності до заповіту №58 від 13 травня 2013 року, остання відкрито, безперервно, за цільовим призначенням та в обсязі достатньому для нормального утримання нерухомого майна, володіє даним будинком, розпоряджається ним, що свідчить про прийняття нею спадщини після її відкриття та підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. З пояснень в позовній заяві, які не заперечені відповідачами, судом встанволено, що після смерті батька позивачки її мати, яка на той час досягла 87 (вісімдесяти семи річного) віку, фактично залишилася проживати сама, позивачкою було прийнято рішення в силу стану здоровя спадкодавця постійно проживати разом з нею. Таким чином останні три роки, в тому числі, на час смерті матері позивачки, остання постійно проживала разом зі спадкодавцем, надаючи їй посильну допомогу як в проживанні, так в її утриманні, так і в лікуванні. При цьому позивачка допомагала своїй матері утримувати все нерухоме майно, спільно вести домашнє господарство, доглядати за присадибною земельною ділянкою тощо. Згідно роз'яснення, яке міститься у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно вимог чинного законодавства, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У звязку із наведеним, у справі мають місце певні правові обставини, які підлягають доказуванню в судовому порядку шляхом прийняття відповідного судового рішення про встановлення факту, що має юридичне значення. Так, у відповідності до частини 1 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення юридичного факту, а саме факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачці потрібно для оформлення відповідних документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом №58 від 13 травня 2013 року, складеним від імені матері позивачки, [PERSON] б/б. Враховуючи наведене суд знаходить доведеним факт про те, що позивачка, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, набула правового статусу особи, яка прийняла цю спадщину в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. Протягом строку, передбаченого для прийняття спадщини, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори Позивачкою не подавалося. \~ Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. \~ \~ Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. \~

Outcome: approved