Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В уточнення позовних вимог просила також розірвати та зняти з реєстрації безстроковий трудовий договір, укладений 16.05.2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16.05.2013 року за №06501301250 у Житомирському міському центрі зайнятості. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона працювала викладачем англійської мови в центрі іноземних мов «EZ Language» ФОП [PERSON], проте відповідач фактично не виконувала своїх зобов'язань щодо виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 7629,00 грн. Просить розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 16.05.2013 року, стягнути з відповідача 7629,00 грн. заборгованості по заробітній платі, 5735,00грн. середній заробіток згідно ст. 117 КЗпП України та 5000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, в частині розірвання безстрокового трудового договору, виплати заборгованості по заробітній платі та заробітку за час вимушеного прогулу. В частині стягнення моральної шкоди просила відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи Житомирського міського центру зайнятості в дане судове засідання не з'явився. Будучи присутнім в судовому засіданні 24.02.14р., 18.03.14р., 08.04.2014р. вказав на необхідності задоволення позову в т. щодо розірвання трудового договору. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку що позов підлягає частковому задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.2012 року [PERSON] влаштувалась на роботу до ФОП [PERSON] на посаду викладача англійської мови в центрі іноземних мов «EZ Language». Проте, в письмовій формі трудовий договір між сторонами був укладений лише 16.05.2013 року та був зареєстрований в Житомирському міському центрі зайнятості (а.с.4). Відповідно до умов укладеного договору, [PERSON], як найманий працівник, виконувала обов'язки викладача англійської мови, а відповідач, як фізична особа, що використовує найману працю, повинна була сплачувати заробітну плату. Однак, відповідач не виконувала своїх зобов'язань передбачених даним трудовим договором та законодавством України щодо виплати позивачу належної заробітної плати, внаслідок чого, ФОП [PERSON] заборгувала [PERSON] 7629,00 гривень, що підтверджується довідкою №2550, виданою 09.09.2013 року територіальною державною інспекцією з питань праці в Житомирській області (а.с.7). 12 липня 2013 року, у зв'язку з виниклою заборгованістю по заробітній платі, позивач в порядку ч.3 ст. 38 КЗпП України, подала на ім'я відповідача заяву з проханням звільнити її з посади за власним бажанням з 24.07.2013 року (а.с.6). Згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. В статті 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Лист-вимогу про розрахунок позивач подала до [PERSON] 24.07.2013 року (а.с.5). Таким чином, виходячи з дати визначеної в заяві про звільнення, відповідач зобов'язана була 24.07.2014р. повністю виплати належну позивачу суму заробітної плати, чого зроблено не було. Захищаючи свої права [PERSON] зверталась до прокуратури м. Житомира, в Державну територіальну інспекцію з питань праці у Житомирській області, в Державну податкову інспекцію, в Пенсійний фонд України та Житомирський міський центр зайнятості. В результаті перевірок стало відомо, що відповідачем не сплачувались за найманого працівника, а саме [PERSON] страхові внески (а.с.8). Також стало відомо, що станом ще на 22.11.2013 року відповідачем не було вчинено жодних дій, щодо зняття трудового договору з реєстрації в Житомирському міському центрі зайнятості, хоча фактичне звільнення відбулося ще 24.07.2013 року. Даними діями ФОП [PERSON] порушила норми наказу № 260 Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року "Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою" (далі за текстом - Наказ). Зокрема, в пункті 8 Наказу зазначено, що у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. При цьому, з положень п. 9 Наказу вбачається, що дата звільнення працівника не пов'язується з датою зняття договору реєстрації в центрі зайнятості. В судовому засіданні відповідач визнала, що отримувала заяву позивачу про звільнення, а також заяву про виплату заборгованості по заробітній платі. Враховуючи дані обставини та виходячи з положень ч. 3 ст. 38 КЗпП України, трудовий договір від 16.05.2013р. фактично був розірваний і трудові правовідносини були припинені 24.07.2013р. - в день вказаний позивачем у заяві про звільнення. Таким чином, відсутні правові підстави для розірвання трудового договору. Крім того, виходячи зі змісту ст. 232 КЗпП України, якою визначено види спорів, які розглядаються в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах, позов про розірвання трудового договору не відповідає передбаченим законодавством про працю України способам захисту трудових прав та інтересів. Таким чином, позовна вимога про розірвання трудового договору задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає передбаченим законодавством про працю України способам захисту трудових прав та інтересів. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 32 постанови № 9 винесеної пленумом Верховного суду України від 06.11.1992 року, а саме про практику розгляду судами трудових спорів, передбачено що, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або затримкою розрахунку він визначається загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Фактичне звільнення [PERSON] відбулося 24.07.2013 року, що підтверджується заявою про звільнення за власним бажанням (а.с.6), однак відповідач розрахунок по заробітній платі не провела. Таким чином, виходячи з того, що суд розглядає справи межах заявлених позовних вимог, вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку, який згідно розрахунку позивача за п'ять місяців становить 5735грн. (1147грн. * 5 місяців), є обґрунтованою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 7629,00 грн. та заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 5735,00 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Обґрунтованими також вважає суд вимоги позивача щодо зняття трудового договору від 16.05.2013р. з реєстрації у центрі зайнятості, оскільки, після фактичного його розірвання та припинення трудових правовідносин між сторонами, відповідач не вжила заходів щодо цього, які передбачені наказом № 260 Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року "Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою". Відповідно до ст. 237-1 ЦПК України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Оскільки факт порушення законних прав позивача на своєчасну та регулярну оплату праці у встановлені ст. 115 КЗпП України строки доведений, це призвело до моральних страждань позивача, тому є підстави для відшкодування моральної шкоди. Однак, суд вважає визначений позивачем грошовий розмір моральної шкоди значно завищеним та з урахуванням всіх зазначених позивачем обставин визначає його у розмірі 400,00 гривень. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229, 40 грн. Заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає, оскільки не вказано розмір платежів та період на який позивач просить розстрочити виконання рішення суду. Відповідна заява може бути подана позивачем на стадії виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial