Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] та просить стягнути судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з моменту народження малолітньої дитини [PERSON] проживає разом з позивачем, яка займається її утриманням та вихованням самостійно. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.07.2017 року між позивачем та відповідачем шлюб розірвано та внесено зміни до акту цивільного стану. З 2017 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідач не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування малолітньої доньки, свідомо, умисно ухиляється від спілкування з дитиною. Згідно Висновку служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації від 21.02.2020 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » - служба зробила висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.03.2020 року цивільну справу № 450/755/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - направлена за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова (а.с.27-28). 25.05.2020 року вищезазначена цивільна справа надійшла до Залізничного районного суду м. Львова (а.с.34). Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2020 року у вищевказаній цивільній справі обрано суддю Залізничного районного суду м. Львова - Галайко Н. М. (а.с.36). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.39). Позивач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак подала клопотання, у якому просить проводити розгляд справи за її відсутності, окрім цього, проти винесення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак подала клопотання у якому просить розглядати справу за її відсутності, зазначила, що орган опіки та піклування не заперечує проти позбавлення батьківських прав відповідача у справі. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку без відповідача, який без поважних причин у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання. Матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.01.2015 року, виданого Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 01 (а.с.13). Шлюб між сторонами по справі - [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.07.2017 року (а.с.16). Вищевказане рішення суду носить преюдиційний характер, а відтак вищевказані обставини доказуванню не підлягають в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно ст. 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того суд при вирішенні справи бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Зокрема, згідно Висновку органу опіки та піклування № 61-233/0/2-20 від 21.02.2020 року, з метою захисту прав та законних інтересів дітей, Пустомитівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Крім того, матеріалами справи встановлено, що позивачем - матір`ю дитини створено усі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дітей. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, що проявляється у відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її матеріальне утримання, що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а відтак позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved