Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

16 вересня 2014 року публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому зазначило, що 9 серпня 2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №014/7624/85/115668, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 22 000 доларів США. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконував умови вказаного договору та залишив без задоволення вимогу банку про дострокове його виконання, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за цим зобов"язанням, яка виникла станом на 1 вересня 2014 року, в розмірі 23 769,93 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України (далі НБУ), станом на дату виконання розрахунку, становило 311 721,52 грн, зокрема, 17 664,60 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ - 231 655,54 грн) - заборгованість по кредиту, 1 363,09 доларів США, (в еквіваленті по курсу НБУ - 21 455,87 грн) - заборгованість по відсоткам, 4 469,24 доларів США, (в еквіваленті по курсу НБУ - 58 610,11 грн) - розрахована пеня. Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги. Згідно заяви, поданої до суду 19 травня 2015 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/7624/85/115668 від 9 серпня 2007 року у розмірі 18947,86 доларів США, в тому числі 16515,62 доларів США - заборгованість по кредиту та 2432,24 доларів США (що еквівалентно 50323,05 грн) - заборгованість по пені. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому, позовні вимоги він не визнав. Судом встановлено, що 9 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014/7624/85/115668, відповідно до якого [PERSON] отримав на строк до 9 серпня 2022 року кредит в сумі 22 000 доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором, починаючи з 2012 року у нього утворилась прострочена заборгованість по сумі кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами та пені, про що позивач неодноразово попереджав його, надсилаючи рекомендованою поштовою кореспонденцією відповідні вимоги. В липні 2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" надіслало [PERSON] вимогу про дострокове виконання зобов"язань, яка була залишена останнім без задоволення. Статтею 526 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) визначено, що, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України, положення якої відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України застосовуються до відносин за кредитним договором, передбачено право кредитодавця вимагати у позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, у разі прострочення ним повернення чергової частини цього кредиту. Аналогічне право кредитодавця передбачено також і умовами кредитного договору, укладеного між сторонами (пункт 6.5). Відповідно до статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з вимогами частини 2 статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 3 статті 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Згідно статей 47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Глави 2 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (затвердженого постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275) банки мають право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті на території України на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено право банку на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) здійснювати валютні операції, в тому числі надавати кредити у іноземній валюті, та відповідно вимагати виконання зобов'язання в іноземній валюті. З урахуванням вказаних вимог законодавства, суд прийшов до переконання про обгрунтованість позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", а тому стягує з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним з позивачем 9 серпня 2007 року, виходячи із розрахунків, наданих останнім. При цьому суд бере до уваги, що вказані розрахунки відповідають вимогам закону та умовам договору і не оспорені відповідачем. Відповідно до статті 88 частини 1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved