Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

22 грудня 2018 року Концерн "Військторгсервіс" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що між\~ Концерном\~"Військторгсервіс"\~та фізичної\~особою підприємцем\~[PERSON]\~було укладено\~договір зберігання\~№53\~від 01\~лютого 2014\~р.,\~яким передбачено\~порядок надання\~послуг та\~умови їх\~оплати.\~Однак,\~відповідач порушив\~умови договору\~та має\~прострочену заборгованість\~в розмірі\~1280\~грн 00\~коп.\~Тому із не належним виконанням відповідачем умов договору зберігання №53 від 01 лютого 2014 р. перед Концерном "Військторгсервіс" рахується загальна заборгованість у розмірі 3179 грн 15 коп, з якої за надання послуг зберігання розмір заборгованості становить 1280 грн 00 ком (за грудень 2014 року), пеня складає\~369 грн 55 коп, штраф по договору 89 грн 60 коп, інфляційні збитки 1286 грн 40 коп, 3% річних 153 грн 60 коп, що стало приводом для звернення з даним позовом до суду З урахуванням положень ст.274\~Цивільного процесуального\~кодексу України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Згідно з ч. 5\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного\~позовного\~провадження без повідомлення\~сторін за наявними у справі\~матеріалами, за відсутності\~клопотання будь-якої\~зі\~сторін про інше. Відповідач відзиву, інших заяв, заперечень та клопотань не надав, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1\~ст. 525 Цивільного кодексу України\~визначена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 Цивільного кодексу України,\~передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Згідно з ч. 2 вказаної статті, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме пп. 1.3. п. 1 передбачає, що правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що враховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних права обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями\~525,\~526 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору,одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до\~ст. 610 Цивільного кодексу України,\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В ході судового розгляду встановлено вину відповідача за порушення ним зобов'язання, що є підставою для настання цивільно-правової відповідальності, передбаченої правилами\~статті 610 Цивільного кодексу України. Частиною 1\~ст.4 Цивільного процесуального\~кодексу України -\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положенні ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед Концерном "Військторгсервіс", що є істотним порушенням договору зберігання №53 від 01 лютого 2014 р., вважає позов обґрунтованим та доведеним належними доказами, тому підлягає задоволенню та стягненню з відповідача документально підтвердженої заборгованості у розмірі 3179 грн 15 копійок.

Outcome: approved