Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-06 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON] , в якому просила суд: - зобов`язати ПАТ «Укрсоцбанк» припинити зловживання своїми правами щодо здійснення будь-яких дій та заходів, направлених на отримання у власність нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] ; - скасувати рішення Державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40916789 від 03.05.2018 15:49:26 про державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] ; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №25982316 від 02.05.2018, внесений Державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В. про державну реєстрацію за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] ; - вирішити питання щодо розподілу судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та внаслідок незаконних дій відповідачів порушено її права власності, що полягають у проведенні державним реєстратором Поповою О.В. незаконної державної реєстрації прав власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» за заявою останнього. Також зазначила про припинення її зобов`язань по Договору про іпотечний кредит №MRTG-000000014530 від 16.09.2018 перед ПАТ «Унікредит Банк» (код ЄДРПОУ 21753123); відсутність будь-яких іпотечних договорів між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) відносно нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; порушення Державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В. вимог абз.4,5 ч.5 ст. 3, ч.1 ст. 18, ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення по суті спору аналогічні викладеним в позові обставинам, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» у відзиві на позовну заяву з посиланням но норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав того, що в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором від 18 вересня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «ЮніКредітБанк» був укладений іпотечний договір, предметом іпотеки за цим договором є спірна квартира, що належить на праві власності іпотекодавцю; підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що має місце у даному випадку. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач Державний реєстратор комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова Олександра Валеріївна своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася; у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своє неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] своїм правом на подання пояснень на позовну заяву не скористалася; у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своє неявки суд не повідомила. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 16.09.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №5590, позивачка [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на Квартиру зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна 23.10.2008 року, записане у реєстрову книгу №183-7 за реєстровим №35081. 16.09.2008 року позивачкою передано належну їй квартиру в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Унікредит Банк» (код ЄДРПОУ 21753123) на підставі Договору про іпотечний кредит №MRTG-000000014530 від 16.09.2018 року. 17.11.2014 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ «Унікредит Банк» (код ЄДРПОУ 21753123), про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис 10741120021039099. У відповідності до статті 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 21.03.2016 року по справі №2607/13405/12 за результатами розгляду заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом задоволено заяву [PERSON] та встановлено, що зобов`язання [PERSON] по Договору іпотечного кредиту №MRTG-000000014530 від 16.09.2008 р. перед ПАТ «Унікредит Банк» (ідентифікаційний номер 21753123) припинились у зв`язку із припиненням останнього. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 15.05.2017 року. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи встановлення Подільським районним судом м. Києва факту припинення зобов`язань [PERSON] за Договором іпотечного кредиту №MRTG-000000014530 від 16.09.2008 р., вказані обставини не досліджується при розгляді даної справи, як преюдиціальні. З підстав встановленого факту припинення зобов`язань [PERSON] за Договором іпотечного кредиту №MRTG-000000014530 від 16.09.2008 року, судом відхиляються зазначені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно наявності іпотечного застереження відносно квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі укладеного між позивачкою та ПАТ «ЮніКредіт Банк» іпотечного договору в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 18 вересня 2008 року. Крім того судом також враховано, що відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» не був стороною Договору іпотечного кредиту №MRTG-000000014530 від 16.09.2008 року, доказів протилежного суду не надано. При цьому відповідачем не надано суду ані копії відповідного іпотечного договору та не зазначено реквізитів такого договору, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань позивачки за Кредитним договором від 18.09.2008 року, враховуючи, що з наявної в матеріалах справи копії Договору іпотечного кредиту №MRTG-000000014530 від 16.09.2008 року вбачається, що останній укладено на забезпечення виконання Кредитного договору від 16.09.2008 року. Згідно з приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Згідно ч. 2-4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.6 ст.13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» не був стороною Договору іпотечного кредиту №MRTG-000000014530 від 16.09.2008 р., про що йому було відомо, відсутні докази наявності між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] будь-яких договірних відносин, зокрема, іпотечного договору, предметом якого є спірна у даній справі квартира, то дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення із заявою до державного реєстратора Попової О.В. для проведення державної реєстрації права власності на квартиру позивачки за ПАТ «Укрсоцбанк» за відсутності на те будь-яких правових підстав, порушили права позивачки на мирне володіння своїм майном на власний розсуд, а тому вимоги останньої про зобов`язання ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019) припинити зловживання своїми правами щодо здійснення будь-яких дій та заходів, направлених на отримання у власність квартири, є обґрунтованими, кореспондуються з визначеними ст. 16 ЦК України способами захисту права, та підлягають задоволенню. Вимоги позивачки про скасування оскаржуваного рішення та запису про право власності також підлягають задоволенню з огляду на нижченаведені встановлені обставини. 03.05.2018 року відповідачем Державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Поповою О.В. прийнято рішення №40916789 на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №25982316 та зареєстровано право власності на квартиру позивачки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № [NUMBER] ) за ПАТ «Укрсоцбанк». З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №127532573 від 14.06.2018 р. вбачається, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1544365780000) була проведена на підставі: договір іпотеки, серія та номер: 5592, виданий 16.09.2008 року, видавник: Іванова С.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; письмова вимога, серія та номер: б/н, виданий 07.03.2018 року, видавник: ПАТ "Укрсоцбанк"; рекомендоване письмове повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 07.03.2018, видавник: ПАТ "Укрпошта". Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (з подальшими змінами та доповненнями), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (зі змінами та доповненнями), постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127 (зі змінами та доповненнями). Згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Частина перша статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 12 Порядку № 1127 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. З матеріалів справи вбачається, що на момент проведення державним реєстратором Поповою О.В. оскаржуваних реєстраційний дій в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек містилися записи про іпотеку №24855593, №24859086 (спеціальний розділ), на підставі Договору іпотеки серія та номер: 361, виданого 15.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шуст Г.М. Отже, на момент проведення державним реєстратором Поповою О.В. державної реєстрації прав власності на квартиру позивачки за ПАТ «Укрсоцбанк» були наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, що було підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав власності на квартиру позивачки за ПАТ «Укрсоцбанк» у відповідності до приписів п. 5, 6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, згідно з положеннями частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації права власності та інших речових прав, що проводиться нотаріусами незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повноваження Державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій розповсюджувались на публічні послуги з державної реєстрації в межах Київської області, проте не міста Києва, тобто оскаржуване рішення останнім було прийнято поза межами адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються його повноваження. Таким чином, рішення Державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни № 40916789 від 03 травня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню. Частина 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Крім того, згідно з ч.5 зазначеної статті, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення державного реєстратора, то підлягає і скасуванню в Державному реєстрі запису про право власності. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved