Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Шидзінський І.В., звернулася в суд із позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, державного реєстратора Рогатинської міської ради Ольвача А.В. про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 липня 2020 року, номер запису про право власності 37603462 та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову зазначено, що за життя [PERSON] набув право власності на земельну частку (пай) площею 2,3640 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка є спадкоємницею за законом до майна [PERSON] , на даний час бажає нотаріально оформити свої спадкові права, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на вищезазначену земельн у ділянку проведена 27 липня 2020 року, тобто після смерті спадкодавця, а тому позивачка змушена звертатися із даним позовом до суду. У судове засідання позивачка, представник позивачки не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не прибули, не повідомили суд про причини неявки, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені в установленому законом порядку. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 29 липня 2020 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 27 липня 2020 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,364 га кадастровий номер 2624484100:02:001:0062, номер запису проправо власності 37603463. Підстава реєстрації права власності - рішення органу місцевого самоврядування, яке видано 07 липня 2020 року Нижньолипицькою сільською радою, відомості з ДЗК серія та номер 21697386, виданий 27 липня 2020 року. Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем документально підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] , виданим 04 вересня 1975 року, де у графі батько зазначено [PERSON] ; свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , яке видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського відділу реєстрації актів громадянського стану Львісського обласного управління юстиції 03 серпня 2002 року, згідно якого [PERSON] 03 серпня 2002 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Після одруження їй присвоєно прізвище [PERSON] . 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Миронович А.І. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за за законом на право на земельну частку (пай) з тих підстав, що правовстановлюючий документ видано після смерті спадкодавця. Спадкова справа заведена 19 серпня 2020 року, зареєстрована у спадковому реєстрі за №66291840. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, наданими в п. 10 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.20 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". За ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. З наведеного вбачається, що законом передбачено три випадки в яких державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, а саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установлений законом строк, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved