Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У вересні 2018 року до провадження Печерського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант», [PERSON] про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньою-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.04.2017 р. сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу Mercedes Benz модель GL AMG державний реєстраційний номер [NUMBER] власником якого є [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію т.з. серії [NUMBER] , який і керував транспортним засобом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність якого застрахована згідно полісу АК/6332144 від 26.02.2017 та автомобіля Mercedes-Benz державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу, та був під керуванням відповідача-2. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 06.06.2017 р. винною особою у скоєнні ДТП визнано [PERSON] який керував автомобілем Mercedes-Benz державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачем було повідомлено відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду та надано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Страхова компанія визнала випадок страховим та прийняла рішення про виплату потерпілій особі страхового відшкодування з урахуванням зносу в розмірі 14 013,29 грн. Позивач не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, замовив проведення незалежної оцінки з визначенням реальної вартості матеріального збитку, завданого йому в ДТП. Відповідно до товарного чеку від 19.10.2017 Т\\0007759 вартість відновленого ремонту автомобіля становить 60425,68 грн. Так як ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» не виплатило позивачу решту зазначеого розміру збитків, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] на його користь страхове відшкодування в розмірі 46412,39 грн. Разом з тим, враховуючи недостатність страхової виплати, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Альфа-Гарант» для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, останній вважає, що на його користь з відповідачів, необхідно стягнути пеню, збитки інфляції та 3% річних та моральну шкоду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. Представник відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант», в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав відзив на позовну заяву в якому заперечував щодо позовних вимог, окільки вони є необґрунтованими та такми що невідповідають вимогам чинного законодавства, просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України,про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03.04.2017 р. сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу Mercedes Benz модель GL AMG державний реєстраційний номер [NUMBER] власником якого є [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію т.з. серії [NUMBER] , який і керував транспортним засобом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність якого застрахована згідно полісу АК/6332144 від 26.02.2017 та автомобіля Mercedes-Benz державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу, та був під керуванням [PERSON] . 10.04.2017 [PERSON] подав повідомлення до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант», про дорожньо-транспортну пригоду, що мало місце 03.04.2017 за участю автмобіля Mercedes Benz модель GL AMG, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] Зазначена ДТП мала місце з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.06.2017 р. в справі про адміністративне правопорушення № 761/12984/17. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку № 96-D|30|6 від 17.07.2017 р., складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки Mercedes Benz модель GL AMG, д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 14013,29 грн. 19.10.2017 позивач звернувся до СТО «МБ-КЛУБ «СПД» [PERSON] для розрахунку збитку нанесеного транспортному засобу, де проведено дівгностигу пошкоджень автомобіля та надано товарний чек, за яким витрати складають 60 425,68 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами у встановленому законом порядку. ПрАТ «СК «Альфа-Гарант» на підставі платіжного доручення від 29.11.2017 виплатило позивачеві [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 14 013,29 грн. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п.34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно з п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що 29.11.202017 р. ПрАТ «СК «Альфа-Гарант» виплатило йому лише частину страхового відшкодування в сумі 14013,29 грн., що підтверджується випискою АТ «Банк Кредит Дніпро». За таких обставин, враховуючи, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа-Гарант», після чого, позивач з метою отримання страхового відшкодування у встановленому законом порядку звернувся до ПрАТ «СК «Альфа-Гарант», яке свої зобов`язання зі сплати страхового відшкодування у повному обсязі не виконало, а лише сплатило частину страхового відшкодування в сумі 14013,29 грн., суд вважає, що з ПрАТ «СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача недоплачена частина страхового відшкодування в сумі 46412,39 грн. (60 425,68 грн.-14013,29 грн.). Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Як встановлено з матеріалів справи, позивач не звертався до ПрАТ «СК «Альфа-Гарант», із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного зі шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого. Позивачем також не надано переконливих об'»єктивних доказів на підтвердження доводів про перенесення психологічних страждань внаслідок тривалої не виплати йому суми страхового відшкодування завданих збитків. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій чатині задоволенню не підлягають. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідачів штрафних санкцій пов`язаних із не виплатою страхового відшкодування, то в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п.36.5. ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Оскільки, відповідальність страховика за несплату ним страхувальникові або іншій особі страхової виплати передбачена спеціальною нормою права - статтею 992 ЦК України, а тому положення статті 625 ЦК, на яких ґрунтуються вимоги позивача про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант» та [PERSON] штрафних санкцій, не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами, які склалися щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. А відтак задоволенню не підлягають. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем, не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв`язку з чим, вимога про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. Таким чином, заявлені витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають. За наведених обставин суд вважає, що позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант», [PERSON] про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньою-транспортної пригоди є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Крім того в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial