Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Територіально відокремленого без балансового відділення № 100226/026 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неустойки, трьох відсотків річних та моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 20 липня 2017 року рішенням Європейського суду з прав людини задоволено скаргу позивача по справі «Білозір проти України», відповідно до якого сума компенсації на користь позивача становить 9800,00 Євро. 28 серпня 2017 року Урядовий Уповноважений у справах Європейського суду з прав людини листом повідомив позивачу перелік документів необхідних для подання до Міністерства юстиції України для виконання рішення Європейського суду з прав людини. Після чого, позивач отримав лист від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17 жовтня 2017 року з постановою головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Зазначену суму було конвертовано у національну валюту та розрахунки повинно було провести через Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», з яким Міністерством юстиції України укладено відповідну угоду. Сума до виплати у національній валюті становить у розмірі 305 770,87 грн. Згідно виписки по картковому рахунку грошові кошти у розмірі 305 770,87 грн. було перераховано 25 жовтня 2017 року. 26 жовтня 2017 року позивач звернувся до Територіально відокремленого без балансового відділення № 100226/026 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» із заявою про переведення коштів на рахунок, відкритий у зазначеному відділенні. 14 листопада 2017 року позивачу стало відомо, що грошові кошти були перераховані ще 25 жовтня 2017 року, однак тільки 17 листопада 2017 року відповідач визнав факт отримання грошових коштів. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 6284,00 грн., упущену вигоду у розмірі 15222,00 грн., неустойку у розмірі 85615,60 грн. та моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн. та судові витрати. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неустойки, матеріальних збитків, трьох відсотків річних та моральної шкоди та просить стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 9126,66 грн., упущену вигоду у розмірі 51800,00 грн., неустойку у розмірі 88827,66 грн. та моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн. та судові витрати. 10 січня 2018 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до Територіально відокремленого без балансового відділення № 100226/026 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неустойки, трьох відсотків річних та моральної шкоди залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 21 січня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Додатково пояснила, що позивач мав змогу в будь-який момент звернутися до Банку за тел. контакт центру та отримати вичерпну інформацію щодо стану свого рахунку на конкретний момент часу. Також позивач мав право запитувати баланс по картці в будь-який час в будь-якому банкоматі АТ «Ощадбанк» або отримувати виписки по рахунку. Однак жодним з вказаних способів отримати інформацію щодо залишку коштів на своєму картковому рахунку [NUMBER] позивач не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 24 червня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 146807026 на вклад «Пенсійний» на ім'я фізичної особи, відповідно до якого банк прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 25 000,00 доларів США строком на 18 місяців (а.с. 69). Позивач просив стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 9126,66 грн. та неустойку у розмірі 88827,66 грн. Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено про несвоєчасне зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли на рахунок позивача. На підтвердження позивних вимог позивачем надано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54881275 від 17 жовтня 2017 року з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2017 року (а.с.14), лист Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 28 серпня 2017 року (а.с.15-16), виписку по картковому рахунку, відкритому у Територіально відокремленому без балансовому відділенні № 100226/026 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а.с.18), лист Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 04 грудня 2017 року про переведення грошових коштів у валюту USD та внесення на депозитний рахунок (а.с.19), лист Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26 грудня 2017 року про перерахування грошових коштів у розмірі 305 770,87 на банківський рахунок [PERSON], відповідно до платіжного доручення № 3622 від 24 жовтня 2017 року (а.с.26). Між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки грошові кошти на виконання рішення Європейського суду з прав людини надійшли 25 жовтня 2018 року на картковий рахунок позивача, порядок користування яким визначений умовами заяви про приєднання № 1056858/240616 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), укладеної між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON]. Таким чином позивач мав змогу в будь-який момент звернутися до Банку за тел. контакт центру та отримати вичерпну інформацію щодо стану свого рахунку на конкретний момент часу. Також позивач мав право запитувати баланс по картці в будь-який час в будь-якому банкоматі АТ «Ощадбанк»; також мав право отримувати виписки по рахунку. Жодним з вказаних способів отримати інформацію щодо залишку коштів на своєму картковому рахунку [NUMBER] позивач не скористався. На підтвердження відзиву до позову представником відповідача надано до суду заяву про приєднання № 1056858/240616 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), укладену між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] (а.с.89-91), договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 92-103), правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» (а.с. 104-105), виписку по картковому рахунку, відкритому на ім'я позивача (а.с. 106-108), чек № 5072 від 25 листопада 2017 року про отримання позивачем готівки у розмірі 304 221,60 грн. (а.с.109). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.п. 3.1. Заяви про приєднання № 1056858/240616 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання Заяви про приєднання до Договору [PERSON] беззастережно приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку Згідно п.п. 5.1., 5.2. Заяви № 1056858/240616 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), ця Заява про приєднання є невід'ємною частиною Договору. Підписанням цієї Заяви про приєднання Клієнт підтверджує, що між ним та Банком досягнуто згода щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, та достовірність даних, в т.ч. персональних, вказаних в цій Заяві про приєднання. Згідно п.п. 4.2. Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», що є невід'ємною частиною Договору, клієнт має можливість зателефонувати до Контакт-центру АТ «Ощадбанк» і отримати інформацію або виконати операції за Рахунком. Згідно п.п. 9.5 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб виписки в паперовій формі з інформацією про операції за Картковим рахунком у звітному місяці надаються Банком на вимогу Клієнта одним з наступних способів: безпосередньо Клієнту під підпис за поданням документу, який посвідчує особу Клієнта; уповноваженому представнику Клієнта згідно з нотаріально засвідченою довіреністю; шляхом направлення Клієнту по пошті, шляхом надіслання на Електронну поштову скриньку Клієнта. Згідно п.п. 9.6 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб плата за надання виписок Клієнту встановлюється Тарифами. Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли на рахунок позивача та неповідомлення позивача про перерахування грошових коштів, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 9126,66 грн. та неустойки у розмірі 88827,66 грн. Позивач просить стягнути з відповідача упущену вигоду у розмірі 51800,00 грн. у зв"язку з несвоєчасним зарахуванням на рахунок позивача грошових коштів. Свої вимоги мотивував також тим, що 22 травня 2018 року позивач уклав попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] мав намір придбати квартиру, вартість якої становить 936000,00 грн., що еквівалентно 36 000,00 доларів США. На підтвердження позовних вимог позивач надав попередній договір від 22 травня 2018 року, відповідно до умов якого позивач передав продавцю завдаток у розмірі 26 000,00 грн., що еквівалентно 1 000,00 доларів США (а.с. 43). Як вбачається з п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Однак позивачем не доведено спричинення діями відповідача збитків, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача упущеної вигод у розмірі 51 800,00 грн. Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 25 000 грн. 00 коп. При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз'яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв'язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості. Встановлені правовідносини між сторонами не передбачають стягнення моральної шкоди. Тому, з урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1250,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення неустойки, матеріальних збитків, трьох відсотків річних та моральної шкоди відмовлено, тому вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1250,00 грн. задоволенню не підлягають. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 1071,00 грн. та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 640,00 грн., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Однак, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача не підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 1071,00 грн. та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 640,00 грн.

Outcome: dismissed