Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (надалі - ПАТ «СК «УНІКА») в особі свого представника (за довіреністю) Бєліка В.В. звернулося до суду з позовною заявою з ура- хуванням уточнення, в якій просило стягнути солідарно з [PERSON] та публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - ПАТ «НАСК «Оран- та») майнову шкоду в розмірі 91660 грн. та судовий збір, посилаючись на наступні обставини. 22 липня 2020 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО CORPORATE» № 030346/4100/0000004, предметом якого є майно- ві інтереси страхувальника, пов`язані володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом "ЗАЗ Lanos", реєстраційний номер [NUMBER] . 13 тарвня 2017 р. на перехресті вулиць Стеценка та Щербаківського у м.Києві [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з вище вказаним транспортним за- собом. Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.09.2017 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Коде- ксу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП). Цивільна правова відповіда- льність [PERSON] , як власника та водія транспортного засобу "Volkswagen Transporter", реєстра- ційний номер [NUMBER] , застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на умовах договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому ПАТ «НА СК «Оранта», як страховик за договором, також є особою відповідальною за завдані збитки. Про- те, а ні [PERSON] , як особа, яка безпосередньо відповідає за завданні збитки, а ні ПАТ «НАСК «ОРАНТА», як страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано цивільну-правову відповідальність, добровіль- но не бажають відшкодовувати збитки. У зв`язку з тим, що позивач поніс витрати на відшкодуван- ня завданої шкоди, а відповідачі добровільно її не відшкодовують, просив суд стягнути суму шко - ди солідарно з відповідачів в розмірі 91660,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 27.04.2020 р. вказана заява залишена без руху, позивачу наданий десятиден- ний строк для усунення зазначених недоліків. Зазначені в ухвалі недоліки позивачем усунуті. На підставі ухвали суду від 07.05.2020 р. у справі відкрито провадження, розгляд справи приз- начено в порядку спрощеного провадження. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. В силу ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. За змістом ст.4 Закону України "Про страхування", страхування транспортного засобу належи- ть до майнового страхування. Як передбачено ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхо- ве відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що 13.05.2017 р. о 22 год. [PERSON] на вул.Стеценка у м.Києві, керуючи транспортним засобом марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] , здійс- нивши рух на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, виїхав на перехрестя вул.Стеценка з вул.Щербаківського та здійснив зіткнення з автомобілем марки "ЗАЗ Lanos", реєстраційний номер. [NUMBER] . В результаті зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій Daewoo Lanos [PERSON] та пасажирка даного автомобіля [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження. Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.09.2017 р. у справі № 515/1410/17, яка набрала законної сили (копія на а.с.47), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), тобто у скоєнні адміністративного пра- вопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопору- шення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, сто- совно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією осо- бою. У зв`язку з цим, факт завдання матеріальної шкоди [PERSON] , як потерпілій в ДТП з вини [PERSON] , який визнаний винуватим під час розгляду справи про адміністративне правопору- шення, є преюдиціальним та доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на кори- сть потерпілої в розмірі 91660,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 023680 від 24.05.2018 р. (а.с.68), страховим актом (а.с.66) Також суд встановив, що 13.06.2018 р. за № 4563 позивач звернувся до ВАТ НАСК «ОРАНТА» з заявою на виплату страхового відшкодування у розмірі 91660, 00 грн, оскільки цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] , забезпечена страховим полісом (арк. спр.71). 04.07.2018 р. ПАТ НАСК «ОРАНТА» відмовила ПАТ «СК «УНІКА» у виплаті страхового від- шкодування з підстав недотримання визначеного Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку звернення за виплатою (а.с.72). Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника ав- томобіля марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «НАСК» ОРАНТА», що підтверджено витягом з централізованої бази даних МТСБ України (а.с.69). Враховуючи, що законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідно- син, так і на час розгляду справи судом, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страху- вальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, суд прихо- дить до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] задоволенню не підлягають, оскіль- ки позивачу слід було звернутися з даним позовом безпосередньо до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в якому було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] . Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування ци- вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у делікт- ному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт- них засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним ви- конанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 вказа- ного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ч.4 ст.1195 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування за- вданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`яз- кового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не ви- ник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхува- льника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. До такого висновку прийшла Палата Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07. 2018 р.. Колегія суддів відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 р. у справі № 6-2587цс15, згідно з яким страховик, який здійснив вип- лату страхового відшкодування має право самостійно обирати до кого звертатися з суброгаційним позовом (до страховика цивільно-правової відповідальності чи до винуватця). Так, колегія зазна- чила, що в Україні існує інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, пред`явлення вимоги до безпосереднього вину- ватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту. На цій підставі, суд прийшов до висновку, що у випадку пред`явлення вимоги до винуватця, який застрахував свою цивільно- правову відповідальність, суди повинні відмовляти в задоволенні таких позовних вимог. Зазначе- ний правовий висновок у подальшому був ще раз підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 760/15471/15-ц від 03.11.2018 р. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного правового висновку Верховного Суду, всі прете- нзії щодо невиплати страхового відшкодування в повному обсязі, позивачем можуть пред`являтись саме до страховика ПАТ «НАСК» ОРАНТА», оскільки розмір заявлених позивачем витрат, не пе- ревищує межі страхового відшкодування, передбаченої у полісі обов`язкового страхування цивіль- но-правової відповідальності, за яким відповідач застрахував цивільну відповідальність забезпечу- ваного транспортного засобу марки. Відтак, заявлені до відповідача [PERSON] вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди є необґрунтованими. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом. Згідно ст.35.1. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальнос- ті власників наземних транспортних засобів вбачається, що для отримання страхового відшкоду- вання потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, пе- редбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міс- титися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по ба- тькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місце- знаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомо- сті (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потер- пілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до ст.37.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відпові- дальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхо- вого відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспо- ртного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обо- в`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транс- портного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої ст.41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТС БУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або роз- мір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода запо- діяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або житло потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 37.2 Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхува- льнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. 37.3. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ і не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). В силу ст.8 Закону України "Про страхування", страховим випадком є подія, передбачена дого- вором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страхо- вика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова уго- да між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визна- ченій у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (по- дати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові пла- тежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст.979 ЦК України, якою визначено, що за догово- ром страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) вип- латити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, зав- дана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завда- ла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як передбачено ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`яза- на з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речо- вин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює під- вищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Суд вважає, що позовна вимога про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспорт- ного засобу, саме з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» обґрунтована, заснована на законі та підлягає задово- ленню. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: partial