Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до директора Вінницького торговельно-економічного інституту [PERSON] про зобов'язання повернути документи. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що він подав до Вінницького торговельно-економічного інституту (ВТЕІ) КНТЕУ комплект документів для участі у конкурсі щодо працевлаштування на посаду доцента, зокрема, документ про освіту(диплом ВДПУ), диплом ВФЕУ, диплом про науковий ступінь, кандидата наук, атестат доцента, форма 11 список наукових праць, довідка про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричного огляду. Однак, до конкурсу його допущено не був всупереч особливостям роботи кафедри та вимогам, зазначеним в оголошенні. В звязку з цим, позивач звернувся до відділу кадрів ВТЕІ щодо повернення поданих ним документів, однак отримав відмову, оскільки документи зареєстровані в канцелярії ВТЕІ. Позивач зазначає, що документи, що були подані для участі у конкурсі, містять відомості про персональні дані та дані членів його сім'ї, а також медичний документ про проходження психіатричного огляду у ВОПНД. Оскільки відмова у поверненні належних [PERSON] документів є незаконною, порушує конституційні та громадянські права, обмежує його у можливості подання документів і звернення до іншого освітнього закладу, тому він звернувся до суду з даним позовом та просить зобовязати відповідача повернути згідно переліку отримані від нього документи, які ним утримуються незаконно. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення та пояснив, що позивачем була подана заява про допущення до участі в конкурсі на заміщення вакантної посади доцента кафедри права та надано необхідні копії документів. Давна заява була зареєстрована в журналі реєстрації осіб, які беруть участь у конкурсі. Зведеною номенклатурою справ Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ на 2016 рік передбачено зберігання цих документів у відділі кадрів протягом одного року, тому, визначені позивачем документи, не можуть бути повернуті. Просив відмовити [PERSON] у задоволенні даного позову. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі\~Bellet v. France\~Суд зазначив, що\~"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що Вінницьким торговельно-економічним інститутом КНТЕУ було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади доцента кафедри права. З матеріалів справи суд вбачає, що 11 серпня 2016 року [PERSON] подав директору Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ [PERSON] заяву з проханням допустити його до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади доцента кафедри права (а.с. 29). До даної заяви позивачем було подано: - заповнений особовий листок з обліку кадрів; - завірена копія паспорта (стор. 1-5, 14, 15); - завірена копія диплома про вищу освіту (ВФЕУ); - завірена копія диплома про вищу освіту (ВДПІ); - завірена копія диплома про присвоєння наукового ступеня; - завірена копія атестата про присвоєння вченого звання; - повний список опублікованих наукових праць; - перспективний індивідуальний план; - згода на обробку персональних даних; - довідка про проходження попереднього (періодичного психіатричного огляду); - довідка про проходження флюорографічного огляду; - анкета-резюме кандидата щодо обрання за конкурсом на посаду. З Журналу реєстрації осіб, які беруть участь у конкурсі на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників, вбачається, що вищевказана заява позивача була зареєстрована в даному журналі (а.с. 57-58). Заява та додані документи до неї були розглянуті Конкурсною комісією Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ та до участі в конкурсі позивача допущено не було. З листа позивача від 16.09.2016 року, адресованого директору ВТЕІ КНТЕУ, суд вбачає, що [PERSON] звертався з проханням повернути йому документи, які були подані ним для участі в конкурсі (а.с. 42). Вінницький торговіельно-економічний інститут КНТЕУ у своїй діяльності з питань організації та ведення діловодства керується [PERSON] з діловодства у Міністерстві освіти і науки України, затвердженою наказаом МОН України 09.04.2013 року № 424, та наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях». [PERSON] визначено порядок поводження, зберігання та видачі документів в інституті. Так, п.п. 36.1.1., 36.1.2. вищевказаної [PERSON] визначено, що номенклатура справ - це обов'язковий для кожної установи систематизований перелік назв (заголовків) справ, що формуються в її діловодстві, із зазначенням строків зберігання справ. Номенклатура справ призначена для встановлення в установі єдиного порядку формування справ, забезпечення їх обліку, оперативного пошуку документів за їх змістом і видом, визначення строків зберігання справ і є основою для складення описів справ постійного та тривалого (понад 10 років) зберігання, а також для обліку справ тимчасового (до 10 років включно) зберігання. Із зведеної номенклатури справ Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ на 2016 рік (а.с. 59-62) передбачено зберігання поданих позивачем документів у відділі кадрів протягом одного року (п. 12-24 Заведеної номенклатури справ). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно вчинено дії, зокрема, щодо неповерненя поданих позивачем документів на конкурс. З огляду на вищевикладене, твердження [PERSON] про те, що відповідач утримує його документи незаконно, є необґрунтованим. Жодних доказів того, що дії відповідача є незаконними, порушують конституційні та громадянські права, позивачем надано не було. Разом з тим, слід зазначити, що саме на позивача покладається обов?язок обгрунтування своїх вимог з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 2 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін\~одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. \~Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, суд вважає безпідставними та такими, що не знайшло своє підтвердження під час розгляду даної цивільної справи твердження позивача про те, що відповідачем безпідставно утримуються документи позивача, подані ним для участі в конкурсі. Крім того, необхідно звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13.05.1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі [PERSON] проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до директора Вінницького торговельно-економічного інституту [PERSON] про зобов'язання повернути документи не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed