Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Дніпропетровської міської ради, Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належала його батькам [PERSON] і [PERSON] - 2/3 на підставі свідоцтва про право власності і 1/3 на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року, проте право власності на підставі рішення суду не було зареєстровано батьками, у зв'язку з чим на заяву про прийняття спадщини після батька [PERSON], померлого 23 серпня 2012 року, який в свою чергу фактично прийняв спадщину після матері [PERSON], померлої 31 березня 2011 року, нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом після батька лише на 2/3 частини квартири, а на 1/3 частину у видачі свідоцтва відмовлено, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив суд за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартиру №25 в будинку №44-Б у м. Дніпропетровську, загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав. Представники відповідачів Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечуючи проти задоволення позову. Треті особи П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості" ДМР, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили та у поданих заявах клопотали про розгляд справи у їх відсутності, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності вказаних представників. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, розглянувши вимоги в заявлених межах, вважає за необхідне ухвалити рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], про що до матеріалів справи долучене в копії свідоцтво про народження, видане Прилуцьким міськбюро ЗАГС 11 серпня 1959 року серії І-УР №132004 (а.с.50). На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 жовтня 1998 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради за розпорядженням №К-1480 від 07 жовтня 1998 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належала на праві спільної власності квартира [ADDRESS] (а.с.11). [PERSON] померла 07 грудня 1993 року, про що до матеріалів справи долучено свідоцтво серії І-КИ № 279057 (а.с.14). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року, яке набрало законної сили 10 січня 2006 року, заява [PERSON], [PERSON] задоволена; встановлено факт добросовісного заволодіння [PERSON], [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS]; визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належала померлій 07 грудня 1993 року [PERSON] (а.с.17-18). [PERSON] померла 31 березня 2011 року, про що Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] МУЮ у Дніпропетровській області 31 березня 2011 року вчинено актовий запис № 2380 та видано свідоцтво серії 1-КИ №398200 (а.с.12). Будучи зареєстрованим разом з дружиною [PERSON], про що свідчить довідка КП "Житлове господарство Кіровського району" ДМР від 22 червня 2013 року №2148 (а.с.59-зворот), [PERSON] в силу ст. ст. 1261, ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після [PERSON] [PERSON] помер 23 серпня 2012 року, про що Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] МУЮ у Дніпропетровській області 04 вересня 2012 року вчинено актовий запис №5999 та видано свідоцтво серії 1-КИ № 467710 (а.с.13). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року встановлено, що "... заявники [PERSON] і [PERSON] безперервно, відкрито володіють 1/3 часткою квартири, що не порушує прав інших осіб, тому суд вважає за можливе встановити факт добросовісного заволодіння 1/3 частками квартири [ADDRESS] та визнати на підставі ст. 344 ЦК України за заявниками право власності на неї за набувальною давністю". Разом з тим, за даними листа КП "ДМБТІ" від 10 липня 2014 року №7486 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року міститься в матеріалах інвентарної справи, проте право власності не зареєстровано, оскільки послуга не оплачена заявниками (а.с.19). Так само, РС Дніпропетровського МУЮ 31 січня 2015 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності на підставі рішення суду від 26 грудня 2005 року з тих підстав, що власники [PERSON] та [PERSON] на день заяви про реєстрацію прав померли (а.с.90). Таким чином, належить дійти висновку, що [PERSON] та [PERSON] за життя фактично належало по 1/2 частки квартири [ADDRESS] ум. Дніпропетровську. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що позивач 27 грудня 2012 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після батька [PERSON], належним чином прийнявши спадщину згідно ст. ст. 1269, 1270 ЦК України (а.с.47-зворот). 26 вересня 2013 року державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після батька [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.64-зворот). Постановою державного нотаріуса П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2015 року [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на цю частку майна. Разом з тим, за змістом ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги, що в силу ч. 5 ст. 124 Конституції України рішення суду є обовязковими до виконання на всій території України, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/3 частку спадкової квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] Разом з тим, вимоги позивача про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування після матері [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки спадщину після останньої прийняв згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України її чоловік [PERSON], а позивач спадщини після матері відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України не приймав і підстави для визнання права власності за ним на частку матері за цих обставин відсутні. З урахуванням клопотання позивача судові витрати належить віднести на його рахунок.

Outcome: partial