Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позов мотивує тим , що 07.07.1997 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку площею 2,0900га розташовану на території Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Він являється спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої дружини і спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак належним чином оформитися в правах спадкоємця позбавлений можливості оскільки відсутні правовстановллючі документи на спадкове майно, так як державний акт на земельну ділянку за життя [PERSON] їй не видавався. Розпорядження № 10 Бершадської РДА на передачу у приватну власність земельної ділянки було 04.01.2002 року, а [PERSON] померла 07 липня 1997 року, але вона була включена в списки КСП " Лан" с. Берізки Бершадські, які додаються до Державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки вирішення даного питання можливе тільки в судовому порядку він звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,0900 га в межах згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки № 1651, розташовану на території Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Представник позивача по дорученню [PERSON] в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Представник відповідача, сільський голова [PERSON], в судове засідання не з"явився , надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у відсутність представника Джулинської сільської ради Бершадського району. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.07.1997 року померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть І-АМ № 248739 повторно виданим виконкомом Джулинської сільської ради Бершадського району 16.11.2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої також увійшло право на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої дружини. Спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно позивач позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину за законом. Судом встановлено, що правовідносини виникли між сторонами до 01.01.2004 року, а тому, як слідує із роз'яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, до правовідносин які виникли до набранням чинності ЦК України в редакції 2004 року слід застосовувати законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (редакції 1963 року), зокрема розділом VІІ "Спадкове право". Так, із приписів ст.ст.524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР, вбачається, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, або місцезнаходження майна. Спадкоємцями можуть бути чоловік або дружина померлого, які відносяться до спадкоємців першої черги. Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини, вважається, що він прийняв спадщину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була включена в списки КСП " Лан" с. Берізки - Бершадські, які додаються до державного акту на право колективної власності на землю і їй був виданий сертифікат на земельну частку (пай) . За життя [PERSON] розпочала процедуру виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 2,09 га, розташовану на території Джулинської сільської ради, проте померла, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на земельну ділянку. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. За положеннями ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, [PERSON] як спадкоємець за законом, має право на майно померлої [PERSON], оформити свої спадкові права в установленому законом порядку через нотаріальну контору позивач позбавлений можливості, а тому за таких обставин, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай), на який було виготовлено державний акт серії І-ВН № 006847. На підставі ст. ст. 120, 121, 123, 525, 526, 527, 548, 549, 553 ЦК УРСР, постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 25, 182, 328, 346, 392, 1299 ЦК України,

Outcome: partial