Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Служба у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області діючи як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітніх дітей, 25 листопада 2014 року звернулася з вимогою позбавити батьківських прав відповідача стосовно [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв'язку з ухиленням тої від виконання своїх обов"язків по вихованню і утриманню дітей. В судовому засіданні, обгрунтовуючи свої вимоги представники позивача (за посадою та довіреністю)) посилалися на те, що відповідач є матір»ю неповнолітніх [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2008 року народження та [PERSON], 2010 року народження. Мати дітей - відповідач [PERSON], любить своїх дітей, ставиться до них добре, але не приділяє належної уваги стану їх здоров»я, вихованню та навчанню. В кімнатах, де мешкають діти - безлад, бруд. Підсобного господарства відповідач не веде. З метою попередження загроз здоров»ю дітей, вони 26 червня 2014 року, були тимчасово вилучені з сім»ї відповідача, згідно рішенню комісії з питань захисту прав дитини №7 від 19 червня 2014 року. Малолітня [PERSON] має вроджену ваду піднебіння, слова вимовляє невиразно, незрозуміло. 17 листопада 2014 року малолітню [PERSON] у супроводі працівника центру соціально-психологічної реабілітації дітей було доставлено до Одеського інституту стоматології, де дівчинку оглянули і підготували до операції. Однак, 18 листопада того року, відповідач не дала можливості провести відповідну операцію дитині - забравши її з інституту. Ніякі бесіди з відповідачем щодо припинення такої поведінки, результату не дали, а тому просить позбавити [PERSON] батьківських права щодо [PERSON], [PERSON], [PERSON] а дітей передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування до сімейних форм виховання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не згодна з тим щоб її позбавляли батьківських прав стосовно дітей. Діти її люблять і не бажають покидати матір. Так склалися обставини, за яких вона не могла належним чином приймати участь у вихованні та утриманні дітей. Це, зокрема - відсутність якої-небудь роботи в селі, а звідси і відсутність коштів належних для утримання дітей. В теперішній час вона приймає всіх заходів для того щоб якимось чином забезпечити належне утримання та виховання дітей. Просить не позбавляти її батьківських прав. Представник третьої особи - Слобідської селищної ради Кодимського району, в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Прокурори в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що вони як члени комісії приймали участь в обстеженні умов проживання [PERSON] та її дітей в смт. Слобідка. На час обстеження було виявлено, що подвір»я захаращене, спостерігався суцільний безлад. У веранді житлового будинку є лише стіни, дах - відсутній. У самому будинку проведений невеликий косметичний ремонт. Для дітей є невеликий столик. Такий стан мати пояснювала відсутністю необхідних грошових коштів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює селищним головою в смт. Слобідка. Стосовно рішення про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її малолітніх дітей, селищна рада не знайшла якогось певного рішення. Відповідач алкогольними напоями не зловживає, діти її люблять. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], ті мешкають в смт. Слобідка, Кодимського району Одеської області в приватному будинку, де умови проживання незадовільні. Вислухавши вимоги представника позивача, пояснення відповідач, думку прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з таких мотивів. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Такий же обов'язок щодо виховання та розвитку дитини на батьків покладає і стаття 59 Закону України "Про освіту". У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини 2 статті 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Аналізуючи вказані норми Закону, суд приходить до висновку, про те, що ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, в силу обставин як матеріального так і психологічного характеру, не приділяла належної уваги утриманню і вихованню дітей. В той же час, позивачем суду не надано доказів будь-якої винної поведінки відповідача (вона не притягалась жодного разу до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дітей (ст.184 КУпАП), за місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно). Крім того, позивач, як орган опіки та піклування не надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, суд відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її дітей, виходив з того, що таке рішення дасть певний позитивний результат у їх долі. На підставі ст.ст.164 ч.1 СК України,

Outcome: dismissed