Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 31.10.2013 року близько 18 год. 35 хв. водій [PERSON]М,, керуючи автомобілем "Citroen Jumper", реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Київ-Чоп поблизу села Красів Миколаївського району Львівської області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який від тілесних ушкоджень помер 31.10.2013 року в приміщенні Миколаївської ЦРЛ. В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього їй було завдано матеріальної та моральної шкоди. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснює експлуатацію транспортного засобу "Citroen Jumper", реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у відповідача відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4599650. 12.08.2016 року позивачка повідомила відповідача про настання страхового випадку та звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просила перерахувати суму страхового відшкодування на банківські реквізити уповноваженого представника [PERSON] Дану заяву відповідач отримав 12.08.2016 року та зареєстрував за вхідним номером 734. Таким чином, останнім днем виплати їй страхового відшкодування є 12.11.2016 року. Однак, 22.09.2016 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що в події, яка трапилась 31 жовтня 2013 року,в діях [PERSON] (водія ТЗ "Citroen Jumper", реєстраційний номер [NUMBER]), не встановлено порушень ПДР, які б знаходились в причинному звязку з виникненням ДТП і її наслідків. З урахуванням ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання та на спорудження надгробного памятника розмір страхового відшкодування належним позивачу внаслідок смерті брата [PERSON], становить 13764,00 грн. Крім того, оскільки вона не є фахівцем в галузі права, то для захисту своїх прав була змушена звернутись до осіб, що надають послуги в галузі права ТОВ "Автопоміч". За надану правову допомогу позивач сплатив 4000,00 грн., які підлягають компенсації. У звязку з наведеним позивач була змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заперечення, в якому просив в позові відмовити, а справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. 31.10.2013 року близько 18 год. 35 хв. водій [PERSON]М,, керуючи автомобілем "Citroen Jumper", реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Київ-Чоп поблизу села Красів Миколаївського району Львівської області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який від тілесних ушкоджень помер 31.10.2013 року в приміщенні Миколаївської ЦРЛ. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснює експлуатацію транспортного засобу "Citroen Jumper", реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у відповідача відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4599650. Статтею 1187 Цивільного кодексу України закріплено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 27.4. ст. 27 Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Позивачкою належним чином підтверджені витрати на поховання, які складаються з придбання ритуальних приналежностей та встановлення надгробного пам"ятника. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка в особі представника по довіреності [PERSON] зверталась 12.08.2016 року із заявою до ПрАТ СК "Талісман страхування" на виплату страхового відшкодування по понесених витратах на поховання та виготовлення надгробного пам"ятника. Приписами пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-ІV від 01.07.2004 року встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов"язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламен6тної виплати) та виплатити його або у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)". Статтею 84 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогувстановлюється законом. З відповідача також підлягає стягненню в користь позивача витрати пов'язані з оплатою позивачем правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved