Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У вересні 2015 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до Печерського районного суду м. Києва з вищевказаними позовними вимогами. 07 жовтня 2015 року провадження по вказаній справі відкрито та призначено до судового розгляду. 05.11.2015 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Головуючим суддею було визначено суддю Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І.. Позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду із вимогами до відповідача [PERSON] і просить стягнути з нього на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 15 045,39грн.; судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в порушення чинного законодавства не виконує зобов'язань з відшкодування понесених позивачем витрат. Позивач в судове засідання свого представник не направив, подав заяву про розгляд справи у його відсутність , вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду був повідомлений судом у строки та спосіб встановлений ст. ст. 76,77 ЦПК України. Заяв, письмових заперечень від відповідача не надходило. За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи. Під час судового розгляду встановлено наступне. 05 листопада 2013 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування", та [PERSON] уклали договір, поліс № АС/4503993 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „ВАЗ 2109", реєстраційний номер [NUMBER]. 20 липня 2014 року на автодорозі Київ - Ковель - Яготин відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Hyundai Accent", реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] та застрахований автомобіль „ВАЗ 2109", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Ірпінського міського суду Київської обл., дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. На момент дорожньо-транспортної пригоди між [PERSON] та ПАТ «СК «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 98484Га/14-к-03 від 01 квітня 2014 року відповідно до якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля „Hyundai Accent", реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON], зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності (автомобіль „Hyundai Accent", реєстраційний номер [NUMBER]), згідно з Висновком № 488/14 з оцінки транспортного засобу від 31 липня 2014 р. вартість матеріального збитку заданого власнику автомобіля „Hyundai Accent", реєстраційний номер [NUMBER] становить 16 455,93 грн., а відповідно до рахунку-фактури № 12884 від 24 липня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 16 392,89 грн. Відповідно до платіжного доручення № 122210 від 29 липня 2014 року ПАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування розмірі 15 555,39 грн. 16 лютого 2015 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулась до AT «ПРОСТО-страхування» з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 15 555,39 грн. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 23 квітня 2015 року було складено Страховий акт № 99912, відповідно до якого вартість страхового відшкодування за мінусом франшизи склало 15 045,39 грн. Відповідно до платіжного доручення № 6440 від 24 квітня 2015 року AT „ПРОСТО-страхування" виплатило страхове відшкодування розмірі 15 045,39 грн. Таким чином фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 15 045,39 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема підпункту 38.1 .(ґ). пункту 38.1 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України „ Про обов'язкове страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Про настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до АТ «ПРОСТО-страхування» не звертався. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, що визначені в ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене загальний розмір збитку, понесеного Позивачем є 15 045,39 грн. Відшкодуванню також підлягає сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved