Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з означеною заявою. Мотивує тим, що проживає разом зі своїми неповнолітніми сестрами [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , [INFO] у с. Мармузовичі, піклується про задовільний стан та проживання сестер, забезпечує їх усім необхідним. Мати дітей [PERSON] вихованням дітей не займається, матеріально не допомагає. Відповідачі ніякої допомоги на утримання дітей не надають, не дбають за їх фізичний та духовний розвиток, мати зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, що поганим чином впливає на виховання дітей. Батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, проживає окремо. Позивач самостійно забезпечує належні умови проживання своїх сестер, навчається на денній формі навчання, отримую стипендію. Інших осіб які можуть здійснювати за сестрами догляд, не має, оскільки бабця [PERSON] померла [INFO] . Позивач, його представник, подали суду письмову заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, посилаючись на обставини, викладені в ній, просять задоволити. Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні їх заяви про визнання позову, не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно дітей. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Бучко Н.Р. також подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, вбачає доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено що відповідачі перебували в зареєстрованому шлюбі, де у них народилося діти, син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] від 17.01.2000 р., актовий запис № 1), донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] , видане Андріївською сільською радою 17.01.2003 року, актовий запис № 4), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] , видане Андріївською сільською радою 06.08.2008 року, актовий запис № 14) [PERSON] також є матір`ю [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серії [NUMBER] , видане Андріївською сільською радою 11.07.2012 року, актовий запис № 16). Запис про батька у свідоцтві про народження [PERSON] внесено зі слів матері. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] від 26.03.2009 року, актовий запис № 33. Син відповідачів [PERSON] навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» що підтверджується довідкою №3145 від 16.10.2019 р. Судом встановлено що останній займається матеріальним забезпеченням та вихованням сестер, оскільки відповідачі самоусунулися від виконання свої батьківських обов`язків, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, не дбають за їх фізичний та духовний розвиток, мати зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, що поганим чином впливає на виховання дітей, батько проживає окремо. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 цього закону, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 С К України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька - це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як встановлено судом, дівчата [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають в будинку брата Володимира в с. Мармузовичі Буського району Львівської області. Відповідачі протягом тривалого часу не цікавиться її життям, здоров`ям, де і як вони навчаються. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання №1506 від 17.10.2019 року, виданим Андріївською сільською радою Буського району підтверджується, що брат піклується про задовільний стан та проживання сестер, забезпечує їх усім необхідним. Мати дітей [PERSON] вихованням дітей не займається, матеріально не допомагає. Згідно розпорядження Буської РДА № 219 від 18.10.2019 року, [PERSON] , [PERSON] та Анастасія тимчасово влаштовані в сім`ю брата. Суд, при вирішенні справи, бере до уваги Європейську Конвенцію "Про здійснення прав дітей", ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію "Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей", ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей. З висновку комісії з питань захисту прав дитини при Буській райдержадміністрації від 05.12.2019 року № 01-08/1390, вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що проявляється у відсутності їх піклування про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, враховуючи що відповідачі позов визнають та згідні на позбавлення їх батьківських прав, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідачів.

Outcome: approved