Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач 12.12.2018 року звернувся з позовом до відповідача про включення кредиторських вимог до реєстру. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що 16.08.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на дев'ять місяців в іноземній валюті валюті №300131/200279/9-15, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 39250 євро, також 28.08.2015 року було укладено додаткову угоду, згідно якої банк зобов'язувався здійснювати нарахування за вкладом процентів шляхом перерахування на картковий поточний рахунок. Крім того, договором-заявою № 300131/118065/370-14 від 10.10.2014 року ним було внесено вклад в АТ «Банк « Фінанси та кредит» в сумі 40000 грн зі строком дії договору до 15.10.2015 року, а також вклад в сумі 1000 доларів США згідно договору № 3623/370/-13 від 30.04.2013 року. Його дружиною, [PERSON], згідно договору № 6237/370-12 від 19.07.2012 року також було внесено грошові кошти на вкладний рахунок в сумі 1000 грн. Дані кошти банком не повернуто. У зв'язку із все зростаючою тенденцією до неплатоспроможності, Національним банком України прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року. Він та його дружина проживають та працюють у Федеративній Республіці Німеччина. Зважаючи на те, що процедура отримання коштів була розтягнута в часі, він не мав можливості на таки довгий час залишатися в Україні. Листом від 16.11.2015 року він звертався до НБУ з проханням повернути кошти у повній сумі. Вказаний лист було отримано НБУ 18.11.2015 року та відповідно до листа НБУ від 24.11.2015 року було надіслано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Листом від 24.11.2015 року він повторно звернувся до НБУ, АТ "Банк "Фінанси та Кредит", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про повернення коштів у сумі 39250 євро та відповідно до листа НБУ від 01.12.2015 року було надіслано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 01.12.2015 року він повернувся до ФРН, оскільки вважав, що його вимоги як кредитора банку були прийняті. 19.03.2016 року він повернувся в Україну. В установі банку йому повідомили, що постановою правління НБУ від 17.12.2015 року № 898, відповідно до ст. 77 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку. Також йому було повідомлено усно про те, що його вимогу не включено до реєстру акцептованих кредиторів. 01.04.2016 року він повторно звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Чернявської О.С. про включення його вимоги. Листом від 08.04.2016 року його було повідомлено, що до даного реєстру включено вимоги кредиторів, які заявили Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Вважає, що оскільки він подав відповідні заяви 16.11.2015 року, 24.11.2015 року, а також те, що в період з 01.12.2015 року по 19.03.2016 року перебував поза межами України у ФРН, де в силу свого віку та роду занять не було необхідності та не володів і на даний час не володіє комп'ютером, то відповідно не міг знати про прийняте рішення про ліквідацію банку, а не включення його кредиторських вимог є порушенням його прав та законних інтересів. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та у доданій суду письмовій відповіді на відзив, просив його задовільнити та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Юрія Петровича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів, включити його кредиторську вимогу до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для отримання грошових коштів згідно договору банківського вкладу № 300131/200279/9-15 від 28.08.2015 року, поновити строк на подачу заяви на включення до реєстру. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення з підстав, наведених у поданому суду відзиві на позовну заявута суду пояснила, що позивач дізнався про ведення тимчасової адміністрації у банку 20.11.2015 року, про що свідчить отримання позивачем відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 300131/200279/9-15 про банківський вклад (депозит) «Стандарт» від 28.08.2015 року, тобто до настання строку (до 23.12.2015 року) на подачу заяв про включення до реєстру вимог кредиторів. Інформація про ліквідацію Банку була розміщена 23.12.2015 року на офіційному сайті Фонду та опублікована у газеті «Голос України» № 242 (6242) від 23.12.2015 року. Позивач не скористався своїм правом, відповідно до ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не звертався до Уповноваженої особи ФГВФО у місячний строк з вимогою про включення його до реєстру кредиторів. Строк для подачі кредиторської вимоги позивачем було пропущено, оскільки у термін з 23.12.2015 року по 21.01.2016 року останній з кредиторськими вимогами не заявлявся та відповідно до реєстру вимог кредиторів банку не включений. Позивачем подано кредиторську вимогу лише 01.04.2016 року, тобто з пропущенням встановленого строку. Для підтвердження пропуску строку на подачу кредиторської вимоги позивач надав копію паспорта громадянина ФРН, копію квитків. Однак, останнім підтверджено сам факт перебування особи за кордоном в період з 01.12.2015 року по 19.03.2016 року, однак не підтверджує неможливості позивача звернутися із заявою про включення вимог кредиторів у тридцятиденний термін, оскільки він не позбавлений був можливості не лише за допомогою друкованих засобів, а і за допомогою мережі Інтернет ознайомитися з інформацією про початок процедури ліквідації банку. Просила відмовити у задоволенні позову. 18.12.2018 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 28.01.2019 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі. 20.03.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення і відзиви на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та спору по суті приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 5, 12, 13, 81, 82, 262 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи судом встановлено, що 16.08.2013 року між сторонами було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на дев'ять місяців в іноземній валюті валюті №300131/200279/9-15, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 39250 євро. 28.08.2015 року було укладено додаткову угоду, згідно якої банк зобов'язувався здійснювати нарахування за вкладом процентів шляхом перерахування на картковий поточний рахунок. 10.10.2014 року договором-заявою № 300131/118065/370-14 позивачем було внесено вклад в АТ «Банк « Фінанси та кредит» в сумі 40000 грн зі строком дії договору до 15.10.2015 року, а також вклад в сумі 1000 доларів США згідно договору № 3623/370/-13 від 30.04.2013 року. Дружиною позивача, [PERSON], згідно договору № 6237/370-12 від 19.07.2012 року також було внесено грошові кошти на вкладний рахунок в сумі 1000 грн. На підтвердження виконання позивачем умов вказаних договорів останнім надано копії договорів від 16.08.2013 року, від 10.10.2014 року, від 19.07.2012 року, від 28.08.2015 року, від 30.04.2013 року (а.с.6-10,12,13, 15-17), копією додаткової угоди (а.с.14), копію квитанції від 16.08.2013 року, копію меморіального валютного ордеру від 28.08.2015 року (а.с.11,14). Спеціальним законом у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. За визначенням п.4 ч.1 ст.2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник- фізична особа (у томі числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Згідно зі частинами другою, п'ятою статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Відповідно до частин першої-четвертої, восьмої статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. При цьому, Закон не передбачає підстав та порядку поновлення цього строку, визнання поважними причин пропуску такого строку тощо. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. Так, відомості про початок процедури ліквідації банку були опубліковані в газеті "Голос України" № 242 (6242) від 23.12.2015 р. та 23.12.2015 року на офіційному сайті Фонду (а.с. 47). У даному оголошенні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, крім іншого, повідомив, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті "Голос України" даного оголошення. Отже, граничний строк подання вимог кредиторів до уповноваженої особи - до 21.01.2016 року. Проте, позивачем подано кредиторську вимогу лише 01.04.2016 року, тобто строк [PERSON] пропущений. Встановлені обставини дають підставу для твердження, що відповідачем на виконання вимог статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дотримано порядок здійснення оповіщення кредиторів про ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а саме: вчасно оприлюднено інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. А тому, в розумінні вимоги вищевказаної норми закону, кредиторська вимога позивача вважається погашеною. Таким чином, законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог. Системний аналіз положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дає підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку. Позивачем під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що на думку його думку, відповідачем під час розгляду його індивідуального звернення не було враховано поважність пропущення строку заявлення вимог. На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із кредиторськими вимогами позивачем вказано, що він та його дружина проживають та працюють у Федеративній Республіці Німеччина. Листом від 16.11.2015 року він звертався до НБУ з проханням повернути кошти у повній сумі. Вказаний лист було отримано НБУ 18.11.2015 року та відповідно до листа НБУ від 24.11.2015 року було надіслано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Листом від 24.11.2015 року він повторно звернувся до НБУ, АТ "Банк "Фінанси та Кредит", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про повернення коштів у сумі 39250 євро та відповідно до листа НБУ від 01.12.2015 року було надіслано Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 01.12.2015 року він повернувся до ФРН, оскільки вважав, що його вимоги як кредитора банку були прийняті. 19.03.2016 року він повернувся в Україну. В установі банку йому повідомили, що постановою правління НБУ від 17.12.2015 року № 898, відповідно до ст. 77 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку. Також йому було повідомлено усно, що його вимогу не включено до реєстру акцептованих кредиторів. Тоді 01.04.2016 року він повторно звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Чернявської\~О.С. про включення його вимоги. Пояснив, що оскільки він подав відповідні заяви 16.11.2015 року, 24.11.2015 року, а також те, що в період з 01.12.2015 року по 19.03.2016 року перебував поза межами України у ФРН, де в силу свого віку та роду занять не було необхідності та не володів і на даний час не володіє комп'ютером, то відповідно не міг знати про прийняте рішення про ліквідацію банку.Про початок процедури ліквідації банку позивач дізналась лише у кінці березня 2016 року, що є поважною причиною і повинно бути враховано. Проте суд вважає, що позивач, перебуваючи на території ФРН, мав змогу ознайомитися з інформацією про початок процедури ліквідації банку не лише за допомогою друкованих засобів масової інформації, а і за допомогою виходу до мережі Інтернет на офіційній сторінці АТ "Банк "Фінанси та Кредит". У звязку з чим мав змогу звернутися до відповідача саме у відповідний, встановлений законодавством період, самостійно або через свого уповноваженого представника, проте позивачем вказаних дій не вчинено. Крім того, суд вважає, що встановлений в ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денний строк на заявлення вимог кредитора є присічним та згідно чинного законодавства України поновленню не підлягає. Виходячи з вищенаведеного, з врахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Юрія Петровича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити кредиторську вимогу позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» для отримання грошових коштів згідно договору банківського вкладу № 300131/200279/9-15 від 28.08.2015 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити ц зв'язку з його безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. 2, 26, 45, 49 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ЗУ «Про банки та банківську діяльність» та

Outcome: dismissed