Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка [PERSON], [INFO], покинула свою дитину - [PERSON]. Розпорядженням в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації від 04.07. 2011 року № 427, малолітньому - [PERSON], було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням Рахівської РДА, [PERSON], як дитину, позбавлену батьківського піклування, влаштовано до обласного будинку дитини Управління охорони здоров"я Закарпатської обласної державної адміністрації, на повне державне утримання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], як батьки малолітнього - [PERSON], вихованням сина не займаються, матеріально не забезпечують, не приймають будь-якої участі у фізичному, духовному, моральному розвитку дитини, не цікавляться його життям. На підставі наведеного, просять суд винести рішення, яким позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь малолітнього [PERSON], [INFO], встановивши їх на рівні 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Призначені аліменти стягувати на особовий рахунок малолітнього [PERSON], відкритий у Свалявському відділенні № 285/06 в Ужгородській дирекції АБ "Укргазбанк", поточний рахунок [NUMBER], рахунок установи уповноваженого банку № [NUMBER] в Свалявському відділенні № 285/06 в Ужгородській дирекції АБ "Укргазбанк", МФО 312776, код 21101701. Представник позивача - органу опіки та піклування Рахівської РДА - Балота І.І., в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить суд такі задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, оскільки на сьогоднішній день відбуває покарання у Чорноморській ВК УДПтСУ № 74 в Одеській області. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 76 ЦПК України, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачкою отримано. Адміністрацією місця відбування покарання відповідачки, надіслано заяву останньої, в якій вона просить не розглядати питання про позбавлення її батьківських прав, позов в частині стягнення аліментів - визнає. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позов не визнав. Показав суду, що стосовно позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], не заперечує, оскільки він не визнає себе батьком дитини, у зв'язку з чим не буде сплачувати аліменти на утримання останнього. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора Сич Х.В., яка вважає, що позов підлягає до задоволення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], являються батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 01 липня 2010 року. Малолітній [PERSON], був покинутий своєю матір'ю, відповідачкою у справі - [PERSON] що стверджується актом, складеним 08.06. 2011 року заступником головного лікаря Рахівської районної лікарні Богачук С.Ю., спільно з працівниками міліції. Згідно розпорядження в. о. голови Рахівської РДА від 04.07.2011 року за № 427 малолітній дитині [PERSON], [INFO], було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням в. о. голови Рахівської районної державної адміністрації від 08.07. 2011 року № 437, малолітнього [PERSON], влаштовано до обласного будинку дитини в м. Свалява Закарпатської області, на повне державне утримання. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], як батьки малолітнього [PERSON], життям дитини не цікавляться, після її народження, жодного разу дитину не відвідали у закладах де вона перебуває. Окрім свідомого ухилення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від утримання дитини, що відповідає ухиленню від батьківського обов'язку щодо забезпечення дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, як складової виховання, судом встановлено, що відповідачі не являється інвалідами, психічно хворими чи слабоумними людьми, натомість є особами молодого віку, працездатними, отже очевидна свідома умисна поведінка останніх щодо ухилення від обов'язку належного виховання дитини, тобто не піклування про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, відсутність інтересу її вихованням, не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявлення інтересу до його внутрішнього світу, що є причиною для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні доведено факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON], а також визнання відповідачем [PERSON] позову в частині позбавлення його батьківських прав, оскільки вважає, що не являється батьком дитини, суд дійшов висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] Згідно ч.2 ст. 166 СК України, за якою особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що наразі дитина перебуває на повному державному утриманні (навчанні та вихованні) в обласному будинку дитини Управління охорони здоров"я Закарпатської обласної державної адміністрації, що стверджено довідками цього закладу № 2079/1 від 27 грудня 2013 року та № 49 від 21 січня 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідачі зобов'язані надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Таким чином, суд, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, те, що вона є малолітньою, не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні оскільки дитина перебуває в обласному будинку дитини на повному державному утриманні, та матеріальне становище відповідачів, які є працездатними, інших утриманців не мають, при цьому протилежне відповідачами не доведено, прийшов до висновку, що з відповідачів солідарно на користь дитини слід стягувати аліменти, в розмірі зазначеному позивачем, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 27 грудня 2013 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачів на спеціальний фонд Державного бюджету України, солідарно слід стягнути судовий збір в розмірі 229 гривні 40 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved