Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства „Мета банк" звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 643301498691А від 16.02.2011 року [PERSON] отримав кредит в сумі 29834,49 гривень строком до 16.02.2012 року зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Погашення кредиту позичальник зобов"язався здійснювати шляхом внесення на картрахунок № 100101266421 суми згідно додатку №1 до кредитного договору щомісячно в період часу з 01 по 25 число кожного місяця. На забезпечення виконання кредитного договору між банком та гр..[PERSON] було укладено договір поруки № 9433014986902 від 16.02.2011 року, за яким вона виступає поручителем за виконання зобов"язання [PERSON] Також, на забезпечення виконання зобов"язання за вказаним кредитни договором між банком та гр..[PERSON] 16.02.2011 року укладений договір поруки № 9433014986903, за яким він виступає поручителем за виконання зобов"язання позичальником [PERSON] Відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, щодо своєчасної сплати кредиту у зв'язку з чим станом на 21.11.2013 року він має заборгованість у розмірі 55539,63 гривні, яка складається із заборгованості за кредитом; заборгованості по процентам за користування кредитом та пені за несвоєчасну оплату кредиту та відсотків В зв'язку з вищевикладеним Представник Публічного акціонерного товариства „Мета банк" просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 55539,63 гривні, а також судові витрати, які були ними понесені у зв'язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 555,40 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Суду також пояснив, що при зверненні до суду з позовом, [PERSON] визнававши існуючий борг перед банком, просив надати йому строк для можливості вирішити дане питання поза суду, але самоусунувся від перемов з банком, не виходить на зв"язок, борг за кредитним договором до теперішнього часу не сплачений. Відповідач, будучи присутнім на судовому засіданні також просив суд надати йому строк для врегулювання даного спору, але після відкладання справи у судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується його розпискою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані у судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства „Мета банк" підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. Позивач у судовому засіданні доводив суду, що саме діями відповідачів були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. Статтями 525 - 527 ЦК України передбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № 643301498691А від 16.02.2011 року [PERSON] отримав кредит в сумі 29834,49 гривень строком до 16.02.2012 року зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Погашення кредиту позичальник зобов"язався здійснювати шляхом внесення на картрахунок № 100101266421 суми згідно додатку №1 до кредитного договору щомісячно в період часу з 01 по 25 число кожного місяця. З наданого суду кредитного договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. З"ясовано, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, щодо своєчасної сплати кредиту у зв'язку з чим станом на 21.11.2013 року відповідач має заборгованість у розмірі 55539,63 гривні, які складаються з наступного: 2270,21 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, 29833,62 гривні - заборгованість за простроченим кредитом, 23435,8 гривні - пеня за несвоєчасну оплату кредиту та відсотків. ЦК України чітко визначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до умов договору (розділ 6 договору), у разі порушення Позичальником будь-якого із зобов'язань, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,5 процентів від суми кредиту, за кожен день простроченого зобов"язання. А в разі виникнення простроченої заборгованості за відсотками, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості з поручителів, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що на забезпечення виконання кредитного договору між банком та гр..[PERSON] було укладено договір поруки № 9433014986902 від 16.02.2011 року, за яким вона виступає поручителем за виконання зобов"язання [PERSON] Також, на забезпечення виконання зобов"язання за вказаним кредитни договором між банком та гр..[PERSON] 16.02.2011 року укладений договір поруки № 9433014986903, за яким він виступає поручителем за виконання зобов"язання позичальником [PERSON] Відповідно до умов договорів Поруки, відповідач зобов'язався відповідати перед Позивачем за виконання зобов'язань, що випливають з Кредитного договору, в тому числі: повернути кредит у відповідності до встановленого Кредитним договором графіку; сплачувати проценти за користування кредитом; у випадках, передбачених Кредитним договором, сплатити неустойку (пеню, штраф) в розмірах, в порядку та в строки, передбачені Кредитним договором; у випадках, передбачених Кредитним договором, повернути кредит та здійснити плату за кредит достроково або в інші строки, передбачені Кредитним договором, а також здійснити платежі, передбачені Кредитним договором. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В пункті 24 постанови №5 від 30.03.2012р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З наданих суду договорів поруки вбачається , що в них не встановлені строк дії договору, а умова договору про дію поруки до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником чи поручителем не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, тому строк , після якого порука припиняється в договорі поруки не встановлено. За таких обставин порука перед позивачем за виконання зобов'язань основного позичальника в силу Закону (п.4 ст.559 ЦК України) припинилась. Позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором не пред'явив до відповідачів [PERSON], [PERSON] вимоги та втратив право такої вимоги, оскільки з позовом до суду він звернувся тільки 27.12.2013 року. Не знайшли свого підтвердження доводи позивача стосовно того, що Позивачем направляв до відповідача вимоги про виконання зобов'язання, а також що вказаний лист був отриманий відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Мета банк" задоволенню не підлягають, в частині стягнення заборгованості з поручителів. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Outcome: partial