Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати недійсним договір серії ВЕЕ № 704722 від 07.03.2007 року дарування квартири [ADDRESS] між позивачем та відповідачем посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1292. Свій позов позивач мотивував тим, що він з 1989 року по даний час проживає у спірній квартирі, яка є його власністю, а відповідач по справі є його племінником. В березні 2007 року племінник та його родичі перед тим як "покласти" його в лікарню завезли його до нотаріуса і запропонували зробити заповіт, обіцяли йому допомагати. Документи принесли до машини через поганий стан його здоров"я, сказавши, що це заповіт, і він його підписав не прочитавши. Наміру позбавлятись власності своєї квартири він не мав. Вважає, що відповідач використав його похилий вік, зловживав його довірою та навмисно ввів його в оману. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив його задовольнити, додатково пояснив, що наміру дарувати квартири не мав, десь до 2013 року вважав, що підписав заповіт, а потім через КВЖРЕП дізнався, що квартира подарована. Всі ці роки дуже тяжко хворіє. Відповідач викрав з квартири всі медичні документи, нічим йому не допомагав, заїжджав 2 рази на рік. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що позивач сам запропонував подарувати квартиру так як ходять різні жінки і питають про квартиру та одруження. До нотаріуса позивача дійсно возили на його машині, був він та вітчим, але позивач сам заходив до нотаріуса, на вулицю нотаріус не виходив. Після нотаріуса повезли позивача до лікарні де він і лікувався. Під час надання пояснень відповідач промовився про те, що нотаріус тричі роз'яснював позивачу про те, що саме він підписує. В період з 2007 по 2012 рік він сплачував за комунальні послуги, потім позивач став платити сам. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з позивачем. Позивача знає давно так-як її чоловік товаришував з ним. Останні 3 роки постійно доглядає за позивачем, кожного дня готує та приносить йому їсти, прибирає у квартирі, пре білизну, кожного дня вдягає йому памперс та інше, так як він не ходить і у вкрай поганому стані здоров"я. Племінника жодного разу не бачила. 2 року тому у позивача був інсульт. Позивач казав, що на квартиру написав заповіт, а потім дізнався, що це дарування, а не заповіт. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають з позивачем по сусідству. Останні 6 років позивач на інвалідному візку, має дуже поганий стан здоров"я, до цього дуже тяжко виходив з квартири на вулицю поспілкуватись. 9-8 років тому позивач казав, що нікому дарувати квартиру не бажає, також казав, що племінник не допомагає. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач з 1989 року і по даний час зареєстрований та проживає в [ADDRESS] Іншого житла у позивача немає. 07.03.2007 року позивач та відповідач уклади договір дарування квартири [ADDRESS] який посвідчила приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1292. Відповідно до даних Коростенської ЦМЛ позивач в період з 2006 року по даний час знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з діагнозом : - Основний - ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз, коронаросклероз. - Ускладнення основного: миготлива аритмія. - Супутній : цироз печінки. ГЦН ІІ. Анемія вторинна. Згідно висновку від 14.03.2014 року за наслідками перевірки заяви відповідача на дії [PERSON], відповідач вказує на неправомірні дії [PERSON] по відношенню позивача. Але в описовій частині також вказано, що і [PERSON] і сам позивач такі припущення відповідача заперечують, вказують, що до такого рішення він прийшов сам. Таким чином позивач вказує, що в силу свого похилого віку та поганого стану здоров'я, потребуючи постійного стороннього догляду він не міг ні розуміти ні правильно, без кваліфікованої допомоги усвідомлювати значення тих дій, які вчиняє, крім того до них його спонукали інші особи, які замовчували дійсні документи, які він підписав, та наслідки, які вони несли, помилково вважаючи, що укладає інший правочин (заповіт). Відповідно до ст..229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину. У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правочин вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ст..203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Враховуючи пояснення свідків, а також позивача та відповідача про те, що на час укладання угоди та відвідування нотаріуса позивач, який був особою похилого віку, дійсно перебував в поганому стані здоров'я, його зразу завезли до лікарні, крім того до нотаріуса його і привіз сам відповідач із своїм вітчимом, які є заінтересованими особами, а також те, що нотаріус тричі роз'яснювала суть угоди, суд приходить до висновку, що в момент укладання угоди волевиявлення позивача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Вказані обставини були використані відповідачем на власну користь в результаті чого позивач допустив помилку щодо обставин, які мають істотне значення, уклавши не той правочин, якій дійсно бажав укласти. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved