Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа основним позовом [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зобов'язання не чинити перешкод в користуванні жилим приміщення встановлення конкретного порядку користування жилим приміщенням та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах малолітньої [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. В обгрунтування заявлених позовних вимог за основним позовом позивач [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах малолітньої [PERSON] просить суд про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні жилим приміщення встановлення конкретного порядку користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що малолітня [PERSON], [INFO]. є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2011 року,посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.Л., зареєстровано за реєстровим номером 6174. Позивач вказувала, що друга 1/2 частина належала на праві власності [PERSON], яка [INFO] померла. Позивач вказував, що відповідач пасивним шляхом прийняв спадщну після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спащини, але свідоцтво про право на спадщину не отримав. Позивач вказувала, що згідно довідки форми №3 в спірній квартирі зареєстровано чотири особи: вона, відповідач, їх донька [PERSON] та її друга дитина від другого шлюбу [PERSON]. Позивач вказувала, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2014 року по справі № 2/759/3914/14 за позивачем визнано право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], вселено її у вазану квартиру. Позивач вказувала, що після її вселення у квартиру, відповідач почав чинити їй та їх неповнолітній доньці [PERSON], [INFO], перешкоди у користуванні квартирою, з приводу чого, вона зверталась до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, та за результатми розгляду її заяви надано висновок від22.05.2915 року, згідно якого вказано, що відповідач стверджував, що квартиру він не здає та не заперечує лише проти проживання доньки. такі ж його твердження підтверджені у листі Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.04.2015 року. Позивач просила суд усунути [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах малолітньої [PERSON], перешкоди у корисуванні жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], оскільки відповідач їй та доньці чинить перешкоди, зобов"язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в корисуванні жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] та визначити порядок користування квартирою [ADDRESS]: виділити [PERSON] та [PERSON],[INFO], житлову кімнату площею 17,0 кв.м з балконом в квартирі [ADDRESS], оскільки кімната є більшого розміру та її сім"я складається із двох осіб. Просила виділити [PERSON] житлову кімнату площею 10,4 кв.м в квартирі [ADDRESS], оскільки враховуючи перебування його у зареєстрованому шлюбі та наявності дитини від другого шлюбу, в спірній квартирі його син не зареєстрований, а тому користування житловою кімнатою меншого розміру не буде порушувати право відповідача на користування квартирою; інші приміщення кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, просила залишити в спільному користуванні сторін. Відповідачі у судовому засіданні проти позову заперечував, вказував, що він перебуває у зареєстроіаному шлюбі із гр. [PERSON], з 12.06.2015 року, від зареєстрованого шлюбу вони мають сина [PERSON],[INFO]., які проживають разом з ним, без реєстрації місця проживання у кімнаті розміром 17,0 кв.м. у квартирі [ADDRESS], а тому виділення йому та його сім"ї кіинати розміром 10,4 кв.м. порушить його право та право його сім"ї на користування квартирою. Відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах малолітньої [PERSON] із зустрічним позовом про визначення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із гр. [PERSON], з 12.06.2015 року, від зареєстрованого шлюбу вони мають сина [PERSON],[INFO]., які проживають разом з ним, без реєстрації місця проживання у кімнаті розміром 17,0 кв.м. у квартирі [ADDRESS], а тому просить виділити йому та його сім"ї [PERSON] [PERSON] у користування кімнату розміром 17,0 кв.м. з балконом, а відовідачці разом із донькою [PERSON] кімнату розміром 10,4 кв.м.,інші приміщення кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, просив залишити в спільному користуванні сторін. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі встановив наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповаідно до ч.ч. 1.2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержанння від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року, з доповненнями «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз»яснино, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідн до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відпоідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Судом встановлено, що позивач за основним позовом в обгрунтування позовних вимог надала суду Договір купівлі продажу квартири посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.Л., зареєстровано за реєстровим номером 6174( а.с.10-12), згдно якого, власником 1/2 частини квартири [ADDRESS],є малолітня [PERSON]. Довідку форми №3 від 15.01.2016 року ( а.с.67), згідно якої у квартирі [ADDRESS],зареєстровано чотири особи : [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON] Копію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.04.2014 року по справі № 2/759/3914/14 за позивачем визнано право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], вселено її у вкзану квартиру. Висновок дільничого інспектора від 22.05.2015 року ( а.с.28), згідно якого встановлено, що відповідач не заперечує щодо проживання у спірній квартрі лише доньки [PERSON], такаж позиція викладена у листі Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.04.2015 року. (а.с.29) Позивач вказувала, що друга 1/2 частина належала на праві власності [PERSON], яка [INFO] померла, право власнсті на вказану частку за спадкоємцями не зареєстровано, вказі докази в справі відсутні. Згідно ст.3. Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживання особа - фізична особа; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Згідно ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Тобто місце реєстрації особи передбачає його місце проживання або перебування. Відповідач в обгрунтування заявлених позовни вимог згідно поданого зустрічного позову подав до суду копію Свідоцтва про шлюб від 12.06.2015 року ( а.с.52) укладений з [PERSON], копію Свідоцтво про народження [PERSON].14.11.2015 р.н. ( а.с.52а). Інших доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог за зустрічним позовом до суду не подав, не повідомив про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України. А тому не підтвердив належними та допустимим доказами , що його дружина [PERSON] та малолітній син [PERSON], не мають взагалі зареєстрованого місця проживання на теритроії України, що проживають за спірною адресою та користуються квартирою, оскільки їх міце проживання або перебування не зареєстровано у встанвовленому законом порядку у спірній квартирі. Суд дослідивши письмові докази, вважає що основний позов підлягає частковому задоволенню, в частині зобов"язаня [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], в частині зобов"язання не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою, позов не доведений та задоволенню не підлягає. Суд дослідивши письмові докази подані сторонами у справі в обгрунтування заявлених позовних вимог заперечень проти позову поданих сторонами у справі, вважає що сім"я позивача за основним позовом, згідно підтвердженого місця їх реєстрації є більшою по кількості осіб, ніж сім"я позивача за зустрічним позовом, який особисто зареєстрваний у спірній квартирі, та який не надав доказів нлежних та допустимих щодо місця проживання за спірною адресою його дружини [PERSON] та малолітнього сина [PERSON], а тому виділення у користування позивачу за основним позовом разом із непрвнолітньою донькою [PERSON] кімнати більшого розміру 17,0 кв.м, не порушиить право користування відповідача за основним позовом квартирою [ADDRESS]. Та виділення у користування відповідачу за основним позовом [PERSON] кімнати розміром 10,4 кв.м. у цій квартирі. При цьому залишивши місця загального користування у спільному користуванні сторін. А тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів,

Outcome: partial