Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

05.04.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просив зняти арешт з його автомобіля "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований в [ADDRESS], свідоцтво про реєстрацію т/з [NUMBER] від 27.02.2013 року. В обгрунтування своїх вимог позивач стверджує, що 05 серпня 2015 року зазначений автомобіль під керуванням його, позивача сина - відповідача [PERSON], - потрапив в ДТП, внаслідок чого було розпочато кримінальне провадження (справа №523/457/169к, провадження №1-кп/523/294/16) за ст.286 КК України, в межах якої, в забезпечення цивільних вимог потерпілої [PERSON] на спірний автомобіль було накладено арешт ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 11.12.2015 року. Вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 11.03.2016 року [PERSON] визнаний винним за ст.286ч.1 КК України, йому було призначене покарання з випробуванням - строком на 1 рік, та з нього на користь постраждалої [PERSON] стягнуто 50000грн. моральної шкоди. Він, позивач, не погоджується з тим, що його син - доросла і дієздатна людина, - повинна виплачувати свої борги за рахунок автомобіля, який йому не належить, тобто, він, позивач, не має оплачувати борги сина., тому, на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування своїм автомобілем, оскільки накладений слідчим вищезгаданий арешт незаконно обмежує його, позивача, в праві користування і розпорядження власним майном. Відповідач [PERSON], була повідомлена належним чином про час та місце судового засідання - через оголошення у пресі, оскільки за останнім відомим місцем проживання знята з реєстрації, - але до суду не з'явилася, не надала суду заперечень або пояснень щодо предмету позову, її місцеперебування наразі позивачу не відоме, тому він письмовою заявою не заперечує проти заочного розгляду справи, просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, але надав заяву про слухання справи за його відсутнісю, не заперечуючи проти задоволення вимог позивача. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду заочно, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів, наданих суду позивачем, він є власником спірного автомобіля "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований в [ADDRESS], свідоцтво про реєстрацію т/з [NUMBER] від 27.02.2013 року (а.с.10,11). Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеса від 11.12.2015 року на цей автомобіль було накладено арешт; при цьому слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, ним в момент ДТП керував [PERSON], тому володілець автомобіля несе цивільно-процесуальну відповідальність за завдання матеріальних збитків, спричинених ДТП за участю цього автомобіля. Проте, суду не надано доказів того, що саме позивач [PERSON] своєю власністю, а саме, - автомобілем "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER] відповідає за збитки, спричинені відповідачем [PERSON] відповідачу [PERSON] внаслідок ДТП, що сталася 05 серпня 2015 року з участю цього автомобіля. Відповідно до ст.391 ЦПК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користуватися і розпоряджатися своїм майном. Частиною 2 ст.1187 ЦК встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках має нести винна в завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи людина, яка керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП. Тобто якщо особа під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху). Винятки із цього правила встановлено ч.ч. 3, 5 ст. 1187 ЦК, згідно з якими особа, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядчик тощо), звільняється від обов'язку відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом у випадках неправомірного заволодіння авто третьою особою, завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зазначені випадки мають бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінальної справи, якими встановлюється факт неправомірного заволодіння третьою особою транспортним засобом; документами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілого), про що обов'язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення. Факт наявності між володільцем та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, трудових відносин має бути підтверджений належними доказами. В Постанові від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15 Верховний суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тобто винуватець Дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Висновок Верховного суду України, пов'язаний з тим, що внаслідок таких «правовідносин» виникає два види зобов'язань, які «не виключають один одного»: 1) деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди; та 2) договірне зобов'язання (страхове відшкодування) - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов Договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи, є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилась від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатись цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України). Навіть якщо автомобіль був застрахований шкода заподіяна при ДТП може бути відшкодована судом у загальному порядку без звернення потерпілого до страховика (ВСУ від 20 січня 2016р.) Фабула судового рішення ВСУ: Після ДТП, що сталася з вини відповідача, позивач звернувся до суду з метою відшкодування завданої йому та іншим особам шкоди. Суд зазначив, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Правова позиція: Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Шкода може бути відшкодована іншою особою, володільцем джерела підвищеної небезпеки, виключно за наявності її вини. Факт наявності між володільцем та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, трудових відносин має бути підтверджений належними доказами. Винуватець Дорожньо-транспортної пригоди, в подальшому несе повну матеріальну відповідальність за шкоду завдану потерпілому, своїми неправомірними діями. Відповідачами, позивачем та матеріалами справи не надано суду доказів щодо наявності вини позивача [PERSON] у спричиненні відповідачу [PERSON], як потерпілій від ДТП, - матеріальної або моральної шкоди (діями чи бездіяльністю). Винним у скоєнні ДТП 05.08.1915 року був визнаний відповідач [PERSON], який на законних підставах керував автомобілем позивача [PERSON] і в тому випадку має нести усю відповідальність за наслідки керування ним спірним автомобілем (він, окрім шкоди, завданої відповідачу [PERSON], спричинив тим ДТП також і шкоду майну позивача [PERSON] - автомобілю, який отримав в результаті усної домовленості в тимчасове користування для особистих потребю Щодо наявності між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] трудових правовідносин суду також не надано доказів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими виходячи з наданих ним ніким не спростованих доказів, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved