Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадкове майно, збільшивши позовні вимоги на визнання права власності в порядку спадкування за законом першої черги на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON] , яка за життя заповіту не склала. При паюванні земель являлась членом КСП «Дружба» та була включена до списку, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Дружба» за №77. За життя померла [PERSON] не встигла отримати сертифікат на земельну частку (пай), так як в судовому порядку було оспорено рішення Приютівської сільської ради від 24.12.1999 року №77 «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду». На даний час оформити сертифікат неможливо в зв`язку зі смертю спадкодавця, та вона позбавлена можливості оформити спадoщину через нотаріальну контору, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. 16.04.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому вказано, що позивачкою не надано до позовної заяви належних доказів, які б підтвердили членство [PERSON] в КСП «Дружба», натомість до відзиву надали докази, які спростовують доводи позивачки та зазначили, що згідно з відомостями Будинкової книги №2 за 1979-87 роки [PERSON] прибула на постійне проживання із с.Семенастово до с.Приют у 1982 році пенсіонеркою, що вказує на неможливість набуття нею членства в КСП «Дружба» як пенсіонером. На час винесення рішення №77 від 24.12.1999 року Приютівської сільської ради [PERSON] . була померлою, тому у відповідності з вимогами ст.9 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) втратила свою правоздатність зі смертю. У списках членів КСП «Дружба» Приютівської сільської ради Новоукраїнського району, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії КР №29 від 28.12.1995 року не значиться прізвище [PERSON] . В документах архівного фонду колгоспу «Дружба» Приютівської сільської ради у протоколах загальних зборів членів КСП «Дружба» за 1990-1996 роки також не має відомостей про прийняття та виключення з членів КСП «Дружба» [PERSON] , тому вважають позовні вимоги необгрунтованими та просять відмовити в їх задоволенні (а.с. 26-28). 23.05.2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що про включення її померлої матері до списку пайовиків КСП «Дружба», дізналась в кінці 2018 року коли односельчанин [PERSON] оскаржував незаконне рішення Приютівської сільської ради, яким скасовано надання земельних ділянок із земель резервного фонду КСП «Дружба». До заперечення надала довідку відділу у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокодастру у Кіровоградській області від 15.03.2019 року №14-149-19, згідно якої середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Дружба» Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області складає 6.9 га сільгоспугідь. Вказує, що нормативного акту, який би забороняв чи обмежував право пенсіонера бути членом КСП не має. Щодо посилання відповідача на факт не створення комісії по перерозподілу землі, як підставу для перегляду законності рішення №77 від 24.12.1999 року, зауважує, що оцінку законності цього рішення надано рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03.12.2018 року по справі №396/1728/18, яке додає до заперечення. Також зазначає, що після смерті матері фактично вступила в управління і володіння тим майном яке після неї залишилося (речі побутові) і про яке їй було відомо, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 13.02.2019 року №55. Прийняла спадщини в силу положень статті 549 Цивільного кодексу Української РСР. Також до відповіді додала довідку Трудового архіву виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, на підтвердження факту роботи [PERSON] в КСП «Дружба» та виписку з протоколу №1 зборів уповноважених членів КСП «Дружба» від 20.02.1996 року про затвердження комісії по паюванню землі та список членів КСП «Дружба», які були помилково пропущені в списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю (а.с. 45-57). 30.05.2019 року представник відповідача надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив в якому просить відмовити в позові в зв`язку з пропуском строку позовної давності та необгрунтованості позовних вимог. Вказавши, що право на подачу даного позову виникло у позивача з часу отримання КСП «Дружба» державного акту у 1995 році тобто строк минув у 1998 році, так як розпаювання земель є загальновідомим фактом та позивач знаючи, що її мати працювала та була членом КСП могла передбачити, що вона потенційно може бути претендентом і на земельну ділянку. Просить відмовити позивачу в прийнятті доказів доданих до відповіді на відзив. Вказавши на відсутність підстав визначення членства [PERSON] в КСП «Дружба» за довідкою Приютівської сільської ради №55 від 13.02.2019 року, копія архівної довідки №Б-71/01-10/73 від 18.02.2019 року свідчить лише про роботу [PERSON] у КСП «Дружба, а не її членство в господарстві. Також, що копія звернення КСП «Дружба» до Новоукраїнської РДА з питання видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) особам, які помилково пропущені в списку, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю - не містить дати складення, не містить відмітки про подачу до адресата (Новоукраїнської РДА), та, що в ньому є посилання на протокол №3 від 22.12.1999 року загальних зборів КСП «Дружба», при цьому такий протокол відсутній. Відсутні докази чи взагалі розгялдалось Новоукраїнською РДА звернення КСП, чи існують якісь прийняті рішення щодо видачі чи відмови у видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) у відповідності з вимогами Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Та чи оскаржувалась відмова у видачі сертифіката (у разі її наявності) заінтересованими особами. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, пояснивши, що раніше не знала про включення її померлої матері до списку пайовиків КСП «Дружба», дізналась про дані обставини лише в кінці 2018 року від односельчанина [PERSON] Представник позивача адвокат Шепеленко А.О. просила позовні вимоги задовольнити з обставин викладених в позові та запереченнях на відзив, пояснивши, що Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарськими підтриємствами і організаціями» від 08.08.1995 року №720/95, померла [PERSON] мала право на на земельну частку пай як член КСП «Дружба», ця обставина також повністю підтвердились довідкою виданої Новоукраїнським трудовим архівом, де в списку громадян, яким передано в приватну власність землю під №62 значиться [PERSON] . На час розпаювання земель вона була членом КСП «Дружба», але за життя не отримала сертифікату на право власності на землю з невідомих позивачу причин. Через смерть спадкодавця неможливо отримати Сертифікат, тому позивач позбавлена можливості оформити спадок за законом через нотаріальну котору, та оскільки є всі законні підстави зробити це в судовому порядку просить задовольнити позов. Представник відповідача адвокат Руденко Г.В. заперечила щодо позову, та просила відмовити в його задоволенні, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченні у відповіді на відзив, додадково вказавши, що рішенням Новоукраїнського районного суду від 04.03.2015 року встановлено факт перебування [PERSON] членом КСП Ленінський шлях", на час паювання земель КСП "Дружба", [PERSON] була померлою тому згідно норм ЦПК України 1963 року втратила деліктоздатність та не могла набути права на земельну частку (пай). Жодних доказів про наявність рішення зборів КСП про виділення земельних ділянок, та відведення меж не має, як і немає в трудовому архіві Новоукраїнської РДА протоколу №3 від 22.12.1999 року. Належних доказів, які б підтвердили обставини викладені в позові відсутні, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не подано тому просила суд відмовити в задоволенні позову вказавши також на пропуск строку позовної давності. Пояснення свідків: Свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с. Приют Новоукраїнського району та працювала разом з померлою [PERSON] в КСП «Дружба», остання працювала різноробочою на сезонних роботах. На той час всі хто працював в колгоспі були прийняті в його члени, пенсіонери також. Списки членів КСП яким вирішили видати сертифікати на землю формувалися на зборах 22.12.1999 року, вона була присутня на зборах та чула, що в списках була заначена [PERSON] Списків до Державного акту на право колективної власності на землю не бачила. Свідок [PERSON] , пояснила, що в період 1989-2000 роки вона працювала в КСП «Дружба» та була головою профкому, ій відомо, що на той час всі хто працював були членами КСП «Дружба». Померла [PERSON] працювала різноробочою. Розпаювання земель КСП «Дружба» проводилось 28.12.1995 року. Коли саме [PERSON] була прийнята в члени КСП їй не відомо, але достовірно знає, що у список громадян, яким було вирішено передати у приватну власність землі резервного фонду згідно Рішення Приютівської сільської ради №77 від 24.12.1999 року, [PERSON] була включена. Збори було проведено 22.12.1999 року. Чи була остання живою на той час не знає. Взагалі пам`ятає, що існувало три списка. Свідок [PERSON] , пояснила, що з померлою [PERSON] була знайома, вони разом працювали. Жодних пояснень відносно списків громадян, яким було вирішено передати у приватну власність землі резервного фонду та Рішення Приютівської сільської ради №77 від 24.12.1999 року, надати не може, оскільки дізналась про їх наявність близько 2-3 місяців напередодні. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 23.05.2019 року від позивача надійшло клопотання про виклик свідка [PERSON] та витребування доказів. 03.06.2019 року надійшло клопотання від представника відповідача про застосування строку позовної давності та за наслідками пропуску такого строку відмовити в позові. 13.06.2019 року від позивача надійшло клопотання про виклик свідка [PERSON] 20.06.2019 року подано заяву про збільшення позовних вимог. 20.06.2019 року представником позивача подано клопотання про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності та поновлення строку. 25.06.2019 року відповідачем подано заперечення на клопотання позивача від 20.06.2019 року, просить відмовити в поновленні пропущеного строку, так як спірні правовідносини виникли в період дії ЦК УРСР (1963 року), і цей строк почав перебуг з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась, або повинна була дізнатися про порушення свого права. Вказавши, що позивач умисно приховала факт, що сама отримала право на земельну частку (пай) як член КСП «Дружба», тому момент її обізнаності з можливим порушенням такого права матері настав після складання списків до Державного акта КСП на право колективної власності на землю (в 1995 році). Ухвалою від 25.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання про виклик свідків та витребування доказів. 11.07.2019 року на виконання ухвали суду від 25.06.2019 року надійшла копія спадкової справи. Справа неодноразово відкладалася за клопотанням представників сторін. 26.09.2019 року допущено до участі усправі, як представника відповідача Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області - адвоката Руденко Г.В. Фактичні обставини встановлені судом. Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків та дослідивши письмові докази по справі, відповідно до ст. ст. 328, 1225 ЦК України, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини: [INFO] померла позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , повторно видане 17.01.2019 року Новоукраїнським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с. 6). Факт споріднення позивачки [PERSON] та померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження позивачки, свідоцтвом про укладення позивачкою шлюбу та зміну прізвища, а саме позивачка (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] в с. Семенасте Новоукраїнського району Кіровоградської області та в свідоцтві про її народження, виданого 26 січня 1955 року, в графі мати вказано - [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 07.01.1973 року позивачка змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Заповіт за життя [PERSON] не складала. Після смерті матері позивачка вважається такою, що фактично прийняла спадщину, так як до дня смерті [PERSON] проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 53 від 13.02.2019 року, виданою Приютівською сільською радою (а.с. 48). Інших спадкоємців окрім позивачки, які б бажали прийняти спадщину не має, що підтверджується інформаційними довідками з реєстрів, які маються в спадковій справі №34/2019 до майна померлої [PERSON] (а.с.116-124). Відповідно рішення Приютівської сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду» вирішено передати у приватну власність громадян земельну ділянку площею 529.5 га сільгоспугідь з земель резервного фонду (а.с. 10). В списку громадян, яким передано у приватну власність ділянки з земель резервного фонду в розмірах земельних часток (паїв) під № 62 значиться [PERSON] , даний список є додатком до рішення (а.с. 10-12). Згідно даних погосподарської книги Приютівської сільської ради - [PERSON] була зареєстрована, в с. Приют з липня 1982 року (а.с.29-31). Згідно довідки №01-20/109 від 29.03.2019 року виданої архівним відділом Новоукраїнської РДА, в рішеннях сесій Приютівської сільської ради за 1998-1999 роки відомостей про утворення комісій про перерозподіл землі резервного фонду КСП «Дружба» не виявлено (а.с. 32). Згідно листа відділу у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру №18-11-0.31-168/119/19 від 10.04.2019 року за даними в списках членів КСП «Дружба» Приютівської сільської ради , що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії КР №29 від 28.12.1995 року не значиться прізвище [PERSON] (а.с.33). Згідно довідки архівного відділу Новоукраїнської РДА №01-20/110 від 10.04.2019 року у документах архівного фонду колгосп «Дружба» Приютівської сільської ради с. Приют Новоукраїнського району у протоколах загальних зборів членів КСП «Дружба» за 1990-1996 рокм відомостей про прийняття та виключення з членів КСП «Дружба» [PERSON] не має (а.с. 34). За даними відділу відділу у Новоукраїнському районі Головного управління Держгеокадастру середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Дружба» Приютівської сільської ради Новоукраїнського району, складає 6.9 га сільгоспугідь (а.с. 49). Рішенням Новоукраїнського районного суду від 03.12.2018 року за позовом [PERSON] , визнано незаконним і скасовано Рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 17.05.2000 року №125 «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду», яким відмінено рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року як таке, що прийняте з порушенням законодавства (а.с. 50-52). Згідно виписки з протоколу №1 зборів уповноважених членів КСП «Дружба» від 20.02.1996 року, затверджено комісію по паюванню земель (а.с. 53). Згідно листа б/н адресованого Новоукраїнській райдержадміністрації, КСП «Дружба» на підставі рішення загальниз зборів (протокол №3 від 22.12.1999 року) просить виготовити і видати сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам - членам КСП «Дружба, які були помилково пропущені в списку, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю. В списку під №64 значиться [PERSON] (а.с. 54-56). З архівної довідки №Б-71/01-10/73 від 18.02.2019 року, трудового архіву виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, у документах архівного фонду КСП «Дружба» Приютівської сільської ради у книгах обліку розрахунків по оплаті праці бригади №4 за 1983-1986 роки значиться [PERSON] , по батькові та посаду не вказано та підтверджує сезонність роботи в господарстві з травня-по вересень 1983 рр., травень-липень 1984 рр.,червень 1985 рр а також виплату відпускних та додаткову оплату за цукровий буряк (а.с. 57). Згідно довідки №01-20/128 від 03.06.2019 року архівного відділу Новоукраїнської РДА , протокол №3 зборів уповноважених КСП «Дружба» від 22.12.1999 року та додаток до нього на зберігання до архіву не надходили (а.с.75-83), що ставить під сумнів додатковий список осіб, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, наданий та посвідчений позивачкою, який зі слів позивачки останній надала голова профспілки [PERSON] , але остання в судовому засіданні посвідчила про наявність трьох списків, але про надання позивачці питання останній не задавалося, клопотання про додатковий допит позивачкою та її представником не заявлялося. Судом встановлено під час судового розгляду, з пояснень позивачки, що вона вже зверталася з аналогічними позовними вимогами, але і до інших відповідачі та згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2015 року по справі 396/3268/14ц встановлено, що [PERSON] була членом колгоспу "Ленінський шлях", та дана обставина відповідно ст. 82 ЦПК України не потребує додатковому доказуванню. Дані, щодо прийняття чи виключення [PERSON] з членів КСП «Дружба» або ж її перебування в членах колгоспу, до матеріалів справи не надано. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання чи оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як встановлено судом спадавець [PERSON] , померла [INFO] . Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Тобто в даному випадку, вирішуючи заявлений позов, суд застосовує законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та виходить із наступних обставин. Статтею 524 ЦК України (1963 року) встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Згідно ч.1 ст.529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Із системного аналізу положень статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР слід дійти висновку, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Доказів того, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої матері [PERSON] до суду надано не було, оскільки ав матеріалах справи відсутні будь-які докази, що [PERSON] на день смерті взагалі належало будь-яке майно, а факт спільного проживання з померлою не свідчить про фактичне управління та володіння спадковим майном. Відповідно до положень ст. 23 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, що діяла на момент розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п. 1 Указу Президента України за N 720/95 від 08.08.95 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Зі змісту цієї норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Крім того, відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Жоден доказ, не містить даних про видачу та існування Сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої [PERSON] , тобто суд ставновив про його відсутність взагалі. Також відсутні докази, що взагалі померла [PERSON] являлась членом КСП «Дружба» та залишалася членом КСП на час розпаювання - 24.12.1999 року, на дату отримання Державного акта на право колективної власності на землю КСП "Дружба" Новоукраїнського району, ні позивачем, ні представником позивача не представлено. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] , що [PERSON] була членом КСП "Дружба" суд не може прийняти, як належний та допустимий доказ, так як перебування в членстві віднесено виключно до компентенції зборів КСП, шляхом прийняття та виключення, тим паче, що дані свідки достовірно не вказали на жоден з конкретних фактів наявності [PERSON] в списку членів КСП, а лише припустили даний факт, тому що ніби-то на той час всі хто працював в колгоспі були його членами. Натомість суд взяв до уваги, що з досліджених судом документів, які знаходяться в матеріалах цивільної справи 396/3268/14ц та ухваленого рішення Новоукраїнського районного суду від 04.03.2015 року в даній справі, вбачається, що [PERSON] взагалі була членом колгоспу "Ленінський шлях", дана обставина встановлена судом та не потребує додатковому доказуванню у відповідності ст. 82 ЦПК України. Суд встановлює зловживання позивачем процесуальними правами так як на час подання позову і проведення підготовчого судового засіданння позивачка та її представник не повідомили суд про наявність рішення суду від 04.03.2015 року. Рішення Новоукраїнського районного суду від 03.12.2018 року за позовом [PERSON] , яким визнано незаконним і скасовано Рішення Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 17.05.2000 року №125 «Про розпорядження сільського голови «Про зупинення рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року «Про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду», яким відмінено рішення сільської ради №77 від 24.12.1999 року як таке, що прийняте з порушенням законодавства, суд також не може прийняти як належний доказ в даній справі, оскільки дане рішення стосується порушення прав лише позивача в тій справі, зокрема [PERSON] , та не може бути прийнято як доказ в даній справі. Також зі змісту архівної довідки №Б-71/01-10/73 від 18.02.2019 року, трудового архіву виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради, жодним чином не підтверджується факт членства [PERSON] в КСП «Дружба», а лише підтверджує факт їїсезонної праці у 1983-1884,1985рр.. Отже, належних даних щодо того, що померла [PERSON] була членом КСП "Дружба" позивачкою та її представником суду не представлено, як і не представлено, що вона залишалась членом господарства на час розпаювання землі в КСП "Дружба" від 28.12.1995 року(а.с.33). Натомість аналізуючи матеріали справи вбачається, що на час винесення додаткового списку, який подано та посвідчено позивачем, оригінал знаходиться у позивачки, печатка на оригіналі слобо читаєма але наявна, до архіву РДА відповідний списонк не надходив та відповідно до протоколів №1,2 від 22.12.1999 року та порядку денного зборів питання про додаткові списки не включалося від 22.12.1999 року (а.с.54-56) та станом на 22.12.1999 року [PERSON] являлась вже померлою особою, що повністю спростовує доводи позивача, про те, що померла мати ніби-то не встигла виготовити за життя Сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай), оскільки вона не мала навіть фізичної змоги його виготовити, так як померла за три роки до 22.12.1999 року. Також одним з доказів, який ніби-то підтверджує факт членства [PERSON] та наявність її в списку на видачу Сертифікату на право на земельну частку (пай) позивач та представник вказують список осіб який є додатком до Державного акту (а.с. 54), однак його зміст спростовується довідкою архівного відділу Новоукраїнської РДА №01-20/128 від 03.06.2019 року, що протокол №3 зборів уповноважених КСП «Дружба» від 22.12.1999 року та додаток до нього на зберігання до архіву не надходили (а.с.75), тому походження даного списку, який крім того не мість дати, суд ставить під сумнів та не може взяти до уваги як належний доказ при обгрунтуванні рішення. Протокол №1 зборів уповноважених членів КСП «Дружба» від 20.02.1996 року, згідно якого створено комісію паювання землі не підтверджує жодним чином факту самого процесу розпаювання та виділу земельних ділянок в натурі, з відведенням меж в певному розмірі. Рішення комісії, або ж протокол виділення земельних ділянок та встановлення меж відсутні. Отже, суд дійшов висновку, що докази перебування, включення чи виключення [PERSON] в члени КСП «Дружба» відсутні, Рішення комісії про паювання землі відсутнє, рішення загальних зборів протоколу №3 від 22.12.1999 року про яке вказано в списоку осіб який є додатком до Державного акту, відсутні, а сам список невідомого походження та без дати (а.с.54-56). Відповідно до ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 8.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року в разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформація щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки на час проведення паювання земель в КСП "Дружба" 28.12.1995 року року,позивачем не представлено, що [PERSON] була членом господарства, а на час прийняття рішення №77 Приютівською сільською радою від 24.12.199 року про приватизацію земельних ділянок із земель резервного фонду була включена за№ 62 (а.с.10-12) але особа яка включена до списку вже померла, тому сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на її ім`я не видавався,відповідно у матері позивача право на земельну частку (пай) за життя не виникло, а тому це право не увійшло і до складу спадщини, яку могла б прийняти позивачка. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії на ім`я позивачки нотарусом не видавалася. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із недоведеністю фактів порушення прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду та, які могли бути підставою, визнання за нею право влансості в порядку спадкування за законм першої черги на земельну частку (пай) розміром 6.9 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Позиція суду, щодо порядку застосування строку позовної давності. За положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Так, в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», зазначено, що вирішуючи питання застосування строків позовної давності, суди мають приділяти належну увагу такому поняттю як момент, з якого особа дізналася про порушення свого права, та керуватися доказами, які підтверджують його настання. Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. Тобто, якщо суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення суду про відмову в задоволенні позову саме на цій підставі, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо ж встановлено, що таке право порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд ухвалює рішення про відмову в позові у зв`язку із закінченням строку позовної давності. Якщо ж причину пропуску цього строку суд визнає поважною, порушене право повинно бути захищене. Саме загальна позовна давність застосовується до вимог, що стосуються захисту права власності та інших речових прав. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права. Таким чином, враховуючи роз`яснення, що містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13, суд не застосовує строки позовної давності, оскільки позовні вимоги позивача є недоведеними, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні. В силу ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed