Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Козирєвої А.В. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідно до рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2020 року та виконавчого листа № 2/485/304/20 відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 травня 2020 року і до припинення навчання сина, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Вказане рішення суду відповідач належним чином не виконує, аліменти не сплачує, при цьому працює та має задовільний стан здоров`я. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.61), заборгованість відповідача за період з 04 травня 2020 року по 01 травня 2021 року становить 12882,00 грн. За розрахунками позивача, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 04 травня 2020 по 15 вересня 2021 становить 32040,24 гривень. Але відповідно до ст. 196 СК України, позивач визначає пеню у розмірі не більше ніж 100 відсотків заборгованості, тобто в розмірі 12882,00 гривень, яку вона просить стягнути з відповідача на її користь. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач, з урахуванням уточнених позовних вимог, позов визнав у повному обсязі. Пояснив, що дійсно у зв"язку з матіальноим становищем допустив заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12882,00 грн, тому не заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивачки пені у зв"язку з виниклою заборгованістю у сумі 12882,00 грн. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про ричини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що на виконанні Снігурівського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за номером справи № 485/554/20 провадження №2/485/304/20 виданого 04 серпня 2020 року Снігурівським районним судом Миколаївської області, згідно з яким з [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), починаючи з 04 травня 2020 року і до припинення навчання сина, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с.3). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який в судовому засіданні сторони погодили, заборгованість відповідача по аліментам за період з травня 2020 року по 01 травня 2021 року становить 12882,00 грн (а.с.59-зворот). З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем сплачувались частково та не в повному обсязі, що відповідно до ст. 196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем проведено розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів, відповідно до якого неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за період з 04 травня 2020 по 15 вересня 2021, становить 32040,24 грн (а.с.49). Проте, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 12882,00 грн., що відповідає сумі нарахованої заборгованості зі сплати аліментів. Судом встановлено, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. Боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та знав про свій обов`язок їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав, позов у заявленому розмірі визнав в повному обсязі. Таким чином, розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем станом на день звернення позивачки до суду з позовом є більшим 100 % суми заборгованості по аліментах, тому з урахуванням вищезазначеного, до стягнення з відповідача підлягає сума пені у межах заявлених позивачем позовних вимог у розмірі 12882,00 грн, яка дорівнює сумі заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з травня 2020 року по 01 травня 2021 року. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку що визнання позову може бути прийнято судом та заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та ст.5 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved