Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивачі 30 жовтня 2019 року звернулися до суду із позовом до[PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, мотивуючи позов тим, що 24 червня 2018 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Kia Magentis» реєстраційний номер [NUMBER] на перехресті вулиць Олександрівська та Філатова в місті Херсоні, порушуючи вимоги пунктів 2.3.б) та 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав переваги у русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] , пасажири - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою Херсонського апеляційного суду від 2 липня 2019 року у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України (справа № 766/17939/18), останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. В результаті вчинення [PERSON] протиправних дій, транспортний засіб "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, у зв`язку з чим його власнику [PERSON] (позивачу) було завдано майнової шкоди. Вартість матеріального збитку відповідно до висновку № АВє-304 № 489963 від 25 липня 2018 року експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу становить 173 708 грн 59 коп., у зв`язку з цим просить стягнути з відповідача: 173 708 грн 59 коп. - вартість автомобіля (на момент дорожнь0-транспортної пригоди); 1 987 грн 50 коп - витрати пов`язані з оцінкою по визначенню вартості матеріального збитку та моральну шкоду в сумі 50 000 грн, яка полягає в тому, що він як власник пошкодженого автомобіля зазнав душевних страждань у звязку із спричиненням тілесних ушкоджень його синові та значним пошкодженням його рухомого майна, а також просив стягнути судовий збір. Окрім цього, водію [PERSON] (позивачу) було завдано матеріальну шкоду в загальній сумі 3 088 грн 21 коп., яка складається із: витрат за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику - 1 497 грн 13 коп.; послуг за евакуацію автомобіля - 1 291 грн 08 коп.; робіт автонавантажувача при проведенні експертного дослідження - 300 грн, у зв`язку з чим просить стягнути її (шкоду) та витрати по сплаті ним судового збору з відповідача. Також в ході дорожньо-транспортної пригоди позивачі: пасажири автомобіля "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, у зв`язку з чим їм завдано матеріальної шкоди, яка складається із витрат на лікування та розмір такої шкоди становить для: [PERSON] - 2 978 грн 62 коп., [PERSON] - 1 622 грн 37 коп., [PERSON] - 6 490 грн 39 коп., а також моральної шкоди: водію [PERSON] (позивач) в сумі 41 730 грн, яка полягає в тому, що він глибоко переживав з приводу пошкодження транспортного засобу, який належить його батькові - [PERSON] , оскільки відчував почуття провини перед ним за те, що того дня взяв автомобіль для користування; [PERSON] в сумі 50 076 грн, яка полягає в тому, що наслідки дорожньо-транспортної пригоди стали для неї психотравмуючими; [PERSON] в сумі 66 768 грн, яка полягає в тому, що наслідки дорожньо-транспортної пригоди стали для нього психотравмуючими; [PERSON] в сумі 104 325 грн, яка полягає в тому, що наслідки дорожньо-транспортної пригоди стали для неї психотравмуючими. Просили стягнути з відповідача на їх користь зазначені суми матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою судді від 12 листопада 2019 року у справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання у порядку загального позовного провадження. 4 грудня 2020 року відпредставника відповідача [PERSON] - адвоката Мельниченка М.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Щодо матеріальних збитків, заявлених позивачем [PERSON] зазначив, що з метою дотримання положень статті 10 ЦПК України в частині всебічного та повного з`ясування обставин справи має бути встановлення місцезнаходження та технічний стан пошкодженого автомобіля "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] з метою проведення додаткової автотоварознавчої експертизи з визначення ринкової вартості конструктивно-справних залишків, оскільки заявлена позивачем [PERSON] сума відшкодування повної ринкової вартості не відповідає положенням статті 1 ЦПК України; щодо матеріальних збитків, заявлених позивачем [PERSON] зазначив, що витрати пов`язані із поміщенням автомобіля на майданчик тимчасового утримання та його платне зберігання в ході досудового розслідування у відповідності до приписів частини 1 статті 123 КПК України здійснюються за рахунок державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню. Щодо матеріальних збитків, заявлених позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не погоджується, оскільки вважає, що експертні дослідження з участю позивачів проведені в рамках кримінального провадження, будь-яких законних підстав для проведення повторних досліджень немає, вказані обставини були встановлені в ході досудового розслідування та потерпілими не оскаржувалися. В частині обгрунтування моральної шоди зазначив, що висновки судово-психологічних експертиз носять рекомендаційний характер та не вказують ймовірні показники визначення моральної шкоди в грошовому еквіваленті. У підготовчому судовому засіданні, відповідно до ухвали суду від 4 лютого 2020 року було задоволено клопотання позивачів та їх представників та до участі у справі залучено в якості третіх осіб Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) та Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» (далі - ТДВ СК "КиївРе"). Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 24 червня 2020 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. У судовому засіданні 12 січня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Найченко О.Є. з урахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи подав заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, яка полягає у пошкодженні автомобіля в сумі 101 000 грн 39 коп., в іншій частині позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 2 лютого 2021 року представники позивача [PERSON] - адвокати Найченко О.Є. та Гришко Д.М. у судове засідання не прибули, однак подали заяви, в яких просили подальший розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12 січня 2021 року підтримали та просили їх задовольнити. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули. Однак подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мельниченко М.С. позовні вимоги не визнав, із підстав зазначених у відзиві на позовну заяву; подальший розгляд справи просив проводити у його відсутність. Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) адвокат Панасенко О.М. у судове засідання не прибув, подав пояснення у порядку статті 181 ЦПК України, відповідно до яких зазначив, що згідно відомостей Централізованої бази даних МТСБУ автомобіль марки «Kia Magentis» реєстраційний номер [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди (24 червня 2018 року) був забезпечений полісом обов`зкового страхування серії АМ № 3249652, реалізованого ТДВ СК "Київ Ре". З 11 липня 2019 року ТДВ СК "КиївРе" позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ. Відтак, виходячи з результатів правового аналізу норм матеріального права (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, рішення від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц; Закону України "Про обов`язове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів/майна - на МТСБУ. У даному випадку відсутні відомості про визнання господарським судом ТДВ СК "КиївРе" банкрутом, заявлення вимог до страховика у процесі банкруства, набуття ним статусу кредитора. Не заявлені вимоги до страховика не породжують для МТСБУ будь-яких зобов`язань перед кредиторами останнього відповідно до Закону. Отже, розгляд МТСБУ питання про проведення регламентної виплати за зобов`язаннями ТДВ СК "КиївРе" за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних траспортних засобів може бути здійснений за наявності у МТСБУ підтвердження: визнання господарським судом ТДВ СК "КиївРе" банкрутом; вимога особи, яка має право на отримання відшкодування включена до затвердженого судом реєстру кредиторів; особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, не здійснено виплату, що підтверджується ліквідаційним балансом, затвердженим Господарським судом. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації чи визнання банкрутом ТДВ СК "Київ Ре". Подальший розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» (ТДВ СК "КиївРе") будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не прибув, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Херсонського апеляційного суду від 2 липня 2019 року у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (справа № 766/17939/18), останнього було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. Відповідно до цієї постанови [PERSON] 24 червня 2018 року, керуючи автомобілем «Kia Magentis» реєстраційний номер [NUMBER] на перехресті вулиць Олександрівська та Філатова в місті Херсоні, порушив вимоги пунктів 2.3.б) та 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав переваги у русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, в цій постанові зазначено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 22 травня 2019 року, потерпілі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Та вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху Украни з боку водія [PERSON] , а саме пунктів 2.3.б) та 16.11. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 3 грудня 2014 року у справі №6-183цс14, аналіз статті 1166 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Із наданих позивачами доказів вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу пасажирського автобуса ( [NUMBER] ) "Volkswagen Transporter" 1,9 ТDі, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] позивач [PERSON] є його власником (а.с. 23). Відповідно до заяви [PERSON] до Херсонської Торгово-промислової палати від 18 липня 2018 року було проведене автотоварознавче дослідження по факту дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно висновку № АВє-304 № 489963 експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеного 25 липня 2018 року експертом - автотоварознавцем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пасажирського автобуса "Volkswagen Transporter" 1,9 ТDі, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження 24 червня 2018 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в цінах станом на дату завершення виконання цього дослідження складає 427 017 грн 83 коп. Ринкова вартість пасажирського автобуса "Volkswagen Transporter" 1,9 ТDі, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на момент пошкодження складає 173 708 грн 59 коп. Вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику транспортного засобу пасажирського автобуса "Volkswagen Transporter" 1,9 ТDі, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 24 червня 2018 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження та складає 173 708 грн 59 коп. (а.с. 116-124). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Kia Magentis» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» (ТДВ СК "КиївРе"), згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/3249652, строк дії договору з 00.00 год. 27 квітня 2018 року до 26 квітня 2019 року (а.с. 166). Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн, за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн та розмір франшизи 2 000 грн. Власник пошкодженого транспортного засобу "Volkswagen Transporter" реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу пасажирського автобуса [NUMBER] ) [PERSON] 5 липня 2019 року з метою отримання відшкодування, звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» (ТДВ СК "КиївРе") з відповідною заявою, яка зареєстрована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» (ТДВ СК "КиївРе") 5 липня 2019 року за номером 1504421 (а.с. 136) Відомості про результати розгляду його заяви, поданої 5 липня 2019 року до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» позивач [PERSON] суду не надав. Як вбачається із інформації, яка була надана представником Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) [PERSON] , а саме повідомлення Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) відносно Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «КиївРе», витягу з Централізованої бази Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» втратила статус асоційованого члена та припинила членство в МТСБУ з 1 серпня 2019 року у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ. Будь-якою інформацією, що на час розгляду справи Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «КиївРе» ліквідована, або визнана банкрутом суд не володіє, із відповіді, яка надійшла на запит суду від Господарського суду міста Києва, вбачається, що в провадженні Господарського суду міста Києва справа про банкрутство Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компаніїх «КиївРе» не перебуває. Враховуючи, що позивачем було обрано спосіб захисту свого права на відшкодування шкоди, а саме шляхом звернення до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «КиївРе» (яка не звільнена від виконання зобов`язань згідно з укладеними нею договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) за отриманням страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання від відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), суми франшизи та моральної шкоди, при цьому суд виходить із наступного. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18). Відповідно до пунктів 2, 3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених Законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та (або) майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Відповідно до положень підпункту «г» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів (майна) на МТСБУ. Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (МТСБУ), визначені статтею 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача, який уклав відповідний договір страхування і сплачував страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Під час розгляду справи у зв`язку з тим, що транспортний засіб "Volkswagen Transporte", реєстраційний номер [NUMBER] фактично був знищений та при проведенні експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку (висновок № АВє-304 № 489963 від 25 липня 2020 року) не була визначена вартість утилізації цього автомобіля, за клопотанням сторін була призначена судова автотоварознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта № Вс-16 судової автотоварознавчої експертизи від 9 вересня 2020 року, вартість утилізації досліджуваного автобуса "Volkswagen Transporter" 1,9 ТDі, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді 24 червня 2018 року, із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ становить 74 695 грн 70 коп. Таким чином, позивачу [PERSON] пошкодженням транспортного засобу було завдано матеріальних збитків в сумі 101 000 грн 39 коп. З урахуванням викладеного вище, з відповідача на корись позивача [PERSON] підлягає стягненню різниця між сумою заподіяних збитків (101 000 грн 39 коп.) та сумою страхового відшкодування (100 000 грн) - 1 000 грн 39 коп. Враховуючи, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були пасажирами транспортного засобу пасажирського автобуса "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] , то в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальних збитків, пов`язаних із затратами на лікування слід відмовити з урахуванням вище викладеної позиції суду та ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн. Позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 3 088 грн 21 коп. підлягають задоволенню, так як позивачем було сплачено: згідно квитанції № 1Р2232 від 22 липня 2018 року за евакуацію авто Volkswagen номерний знак [NUMBER] - 1 497 грн 13 коп., згідно квитанції №1Р2231 від 22 липня 2018 року за зберіганння транспортного засобу Volkswagen номерний знак [NUMBER] - 1 291 грн 08 коп.; згідно прибуткового касового ордеру № 150636 від 11 липня 2018 року та акту виконаних робіт від 11 липня 2018 року - 300 грн. та ця сума позовних вимог перевищує суму страхового відшкодування та покриття збитків завданих пошкодженням транспортного засобу "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] . Позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи встановленні обставини, а саме, що внаслідок протиправних дій відповідача, який керував джерелом підвищеної небезпеки, позивачу [PERSON] завдано матеріальних збитків, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу, позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спричинено ушкодження здоров`я, в результаті чого вони зазнали фізичних та душевних страждань, а також вказані положення закону, суд дійшов висновку, що позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди від відповідача. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру правопорушення, яке вчинено внаслідок необережності відповідача, глибини фізичних та душевних страждань позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які отримали легкі тілесні ушкодження, а саме: [PERSON] - забій шийного відділу хребта, садна обличчя, садна нижніх кінцівок; [PERSON] (яка на момент дорожньо-транспортної пригоди була вагітна) - забита рана, садна правої нижньої кінцівки, забій гомілкового суглобу; [PERSON] - струс головного мозку, синці, садна обличчя, синець правого стегна та позивача [PERSON] , який керував транспортним засобом пасажирським автобусом "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] - посттравматичний міозит шиї та позивача [PERSON] , який фактично залишився без транспортного засобу та в дорожньо-транспортній пригоді постраждали члени його сім`ї. У відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 538 грн; на користь позивача [PERSON] - 1 538 грн.; на користь держави - 2 307 грн. Зайво сплачений [PERSON] судовий збір в сумі 968 грн 10 коп. підлягає поверненню останньому.

Outcome: partial