Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 8 травня 2018 року, приблизно о 21-й годині 10 хвилин, на 49 км + 800 метрів автодороги "Київ - Ковель", на території Бородянського району Київської області, [PERSON] , керуючи власним технічно-справним автомобілем марки "FORD Transit", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в напрямку м. Києва, в порушення вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та, порушуючи вимоги п. 10.1,12.1,12.2 Правил дорожнього руху України, рухаючись на суцільній лінії дорожньої розмітки у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не обравши в установлених межах безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, допустив наїзд на перешкоду у вигляді двох бутлів об`ємом по 5 літрів з водою, виставлені на суцільній лінії дорожньої розмітки та узбіччі, в подальшому не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрямок руху на узбіччя, виділене суцільною лінією дорожньої розмітки, яке прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини і не призначене для руху транспортних засобів, та, здійснюючи рух по узбіччю, допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною кузова автомобіля марки "ЗИЛ 431412", реєстраційний номер [NUMBER] , який розташовувався в межах узбіччя у нерухомому стані у відповідності до пункту 9.10 Правил дорожнього руху України. Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажирка автомобіля "FORD Transit", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні, загинула на місці пригоди від отриманих тілесних ушкоджень. Вироком Бородянського районного суду від 31 жовтня 2018 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок вказаної ДТП йому (позивачу) як сину загиблої [PERSON] було завдано моральної шкоди та шкоди в зв`язку з втратою годувальника. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу "FORD Transit", реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3938901. 22 травня 2020 року представник позивача повідомив ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, однак, до цього часу відповідач страхове відшкодування не виплатив. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 14 892 грн. та страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника, в сумі 134028 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідач - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач має право на отримання відшкодування моральної шкоди в розмірі ј частини від загальної суми відшкодування, оскільки право на відшкодування мають четверо осіб, зокрема, діти загиблої - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та її мати - [PERSON] , крім того, половину з цих коштів має сплатити ПрАТ «СК «Уніка», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «ЗИЛ 431412», а також на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої в розмірі Ѕ частини від загальної суми страхового відшкодування, що становить 67 014 грн. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 8 травня 2018 року, приблизно о 21-й годині 10 хвилин, на 49 км + 800 метрів автодороги "Київ - Ковель", на території Бородянського району Київської області, [PERSON] , керуючи власним технічно-справним автомобілем марки "FORD Transit", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в напрямку м. Києва, в порушення вимог п.1.5 Правил дорожнього руху України, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та, порушуючи вимоги п. 10.1,12.1,12.2 Правил дорожнього руху України, рухаючись на суцільній лінії дорожньої розмітки у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не обравши в установлених межах безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, допустив наїзд на перешкоду у вигляді двох бутлів об`ємом по 5 літрів з водою, перед якими розташовувалася кришка червоного кольору округлої форми в діаметрі 40 см, виставлені на суцільній лінії дорожньої розмітки та узбіччі, в подальшому не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрямок руху на узбіччя, виділене суцільною лінією дорожньої розмітки, яке прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини і не призначене для руху транспортних засобів, та, здійснюючи рух по узбіччю, допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля із задньою лівою частиною кузова автомобіля марки "ЗИЛ 431412", реєстраційний номер [NUMBER] , який розташовувався в межах узбіччя у нерухомому стані у відповідності до пункту 9.10 Правил дорожнього руху України. Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажирка автомобіля "FORD Transit", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні, загинула на місці пригоди від отриманих тілесних ушкоджень. Вироком Бородянського районного суду від 31 жовтня 2018 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.74-77). Як вбачається з копії полісу № АМ/3938901 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 квітня 2018 року, строком дії до 19 квітня 2019 року включно, на момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу "FORD Transit", реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с. 86). Позивач народився [INFO] , є сином загиблої [PERSON] , та на час її смерті був неповнолітнім, що підтверджується копією його свідоцтва про народження (а.с.84). 22 травня 2020 року представник позивача повідомив ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, однак, до цього часу відповідач не здійснив виплату вказаного страхового відшкодування (а.с.87-90). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до пункту 23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з пунктами 27.1-27.2,27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно вимог ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. З огляду на зазначене, оскільки позивач на час настання страхового випадку був неповнолітнім та перебував на утриманні померлої матері, то він має право на отримання страхового відшкодування шкоди, заданої її смертю, в розмірі, не меншому, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачу як єдиній особі, яка перебувала на утриманні загиблої, складає 134 028 грн. Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до абз.1 п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 вказаного Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги вказаних норм Закону особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , та мати - [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с.66,69-72) та визнається сторонами. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , становить 44676 грн. (3723 грн. х 12). Отже, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить позивачу [PERSON] , складає 11 169 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на чотирьох осіб (44676 грн. : 4). Своїм листом від 24 вересня 2020 року відповідач визнав право позивача на отримання страхового відшкодування, однак, до цього часу таке відшкодування [PERSON] не виплачене, доказів протилежного суду не надано. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позов на необхідність участі у відшкодуванні шкоди ПрАТ «СК «Уніка», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність іншого учасника ДТП - водія транспортного засобу «ЗИЛ 431412», оскільки, як встановлено судом, вказаний транспортний засіб на момент ДТП перебував на узбіччі в нерухомому стані, його водій жодних дій щодо його експлуатації не вчиняв, а тому не можна вважати, що дана пригода сталася внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 11 169 грн. та на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника 134 028 грн. Зважаючи на викладене, оскільки право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди мають четверо осіб, в тому числі і мати загиблої [PERSON] , що не враховано позивачем, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1451,97 грн.

Outcome: partial