Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на боці відповідача Виконавчий комітет Вінницької міської ради Департамент адміністративних послуг про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради про надання дозволу та про затвердження технічної документації з землеустрою та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою суду від 16.04.2021 року замінено відповідача та залучено Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області до участі в справі за позовом [PERSON] до Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на боці відповідача Виконавчий комітет Вінницької міської ради Департамент адміністративних послуг про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради про надання дозволу та про затвердження технічної документації з землеустрою та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позовна заява мотивована тим, що згідно дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2001 року позивачу на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] ; інша 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] , які успадкували цю частину будинку вже після смерті своєї матері, [PERSON] . Первинно житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] зазначений житловий будинок успадкували діти - [PERSON] та [PERSON] . Земельна ділянка, на якій розташовано житловий будинок [ADDRESS] за життя [PERSON] приватизована не була і правовстановлюючі документи в установленому законом порядку на неї не видавалися; земельна ділянка, яка рахувалася за житловим будинком перебувала у комунальній власності Бохоницької сільської ради. Позивач, як співвласник 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] має передбачене законом право на приватизацію відповідної частини і земельної ділянки, згідно норм Земельного Кодексу України і зверталася з відповідною заявою від 16.09.2019 року до Бохоницької сільської ради. Однак, в даний час позивач не має можливості реалізувати це своє законне право як співвласник будинку, з наступних підстав. Згідно ст. 30 ЗК України (в ред. 1992 року), при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. Згідно норм ст. 120 ч. 1, 2, 4, 6 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення; якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача; у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди; (абзац третій) у разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). Згідно норм ст. 121 ч. 1 п. г Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Згідно ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/18560/16, чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК ( 2768-14 ) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК) ( 435-15 ). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.13 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних прав», п.7 Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, в тому числі на земельні частки (пай) регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення прав на землю (ст.1 ЦК) ст. 2, 5 ЗК України. Захист судом прав на землю в цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст.16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоуправління. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Також, ч. 2 ст. 95 ЗК України передбачає, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. У відповідності до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоуправління акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , при її формуванні (приватизації) має дорівнювати згідно норм ст. 120 ч. 2,4,6, ст. 121 ч. 1 п. г ЗК України, площі 0,25 га і на дану площу мають рівні права співвласники зазначено житлового будинку, тобто, позивач [PERSON] , як власник 1/2 частки будинку та [PERSON] і [PERSON] , які разом мають право на 1/2 частку будинку, відповідно до розміру їх часток у праві власності. Згідно даних Бохоницької сільської ради земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,25 га раніше до 2019 року у приватну власність не надавалася і право власності на неї ні за ким зареєстровано не було, тобто, державний акт на право власності на дану земельну ділянку не видавався і право власності на неї не раніше оформлялося у відповідності до вимог закону, до його оформлення відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Лише в даний час, а саме: 23.06.2020 року, коли позивач отримала відповідь на адвокатський запит від Бохоницької сільської ради № 268 від 19.06.2020 року, їй стало відомо про існування рішення Бохоницької сільської ради 40 сесії 7 скликання від 31 травня 2019 року Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області на оформлення земельної ділянки в рівних частках, кожному по 1/2 частці, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в [ADDRESS] , за рахунок земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та постійне користування на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту. Також стало відомо про існування рішення № 11 Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 серпня 2019 року 43 сесії 7 скликання Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність гр. [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту. За порадою адвоката позивач звернулася до Центру адміністративних послуг «Прозорий Офіс» Вінницької міської ради і отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2020 року, згідно якого підтверджується, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність, серія на номер : 9, виданий 13.08.2019 року, видавник: Бохоницька сільська рада Вінницького району Вінницької області, було внесено запис про право власності (підстава внесення запису): рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48342800 від 21.08.2019 18:01:58 [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область, було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390, в розмірі частки 1 за [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна. Так, згідно відповіді на запит адвоката Бохоницької сільської ради № 268 від 19.06.2020 року повідомлено, що за адресою: [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0,25 га цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520680500:02:004:0390. Тобто, усю земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в [ADDRESS] - оформлено та зареєстровано на праві власності лише [PERSON] та [PERSON] , хоча вони є співвласниками лише 1/2 частки житлового будинку, який розташований на цій земельній ділянці. Тобто, право власності відповідачів оформлено всупереч законних прав ще одного співвласника в 1/2 частці зазначеного житлового будинку - [PERSON] , яка фактично позбавлена взагалі права на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Таким чином, саме за житловим будинком [ADDRESS] рахувалася земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що відповідає нормам Земельного Кодексу України (ст. 121 ЗК України). Інша частина земельної ділянки відносилася до іншого цільового призначення, а саме: для ведення особистого підсобного господарства і перебувала також у комунальній власності Бохоницької сільської ради, так як приватизована не була станом на 1993 рік. Таким чином, як власник 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , позивач має право на 1/2 частку земельної ділянки, яка раніше перебувала у користуванні [PERSON] , спадкоємицею якої є [PERSON] . В даний час позивач має намір подарувати належну їй 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] своєму синові, [PERSON] , а для цього їй необхідно виготовити технічну документацію з землеустрою на земельну ділянку, на якій розташовано будинок та присвоїти їй кадастровий номер. Позивач зверталася з відповідною письмовою заявою 16.09.2019 року до Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, як власник 1/2 частки будинку, щодо надання їй дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою на виділення в натурі 1/2 частки земельної ділянки орієнтовною площею 0,23 гектари, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також, 07.03.2019 року до Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області звертався син позивача, [PERSON] , в якій також просив Бохоницьку сільську раду не надавати дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою [PERSON] . Крім того, позивач зверталася і раніше з адвокатськими запитами до Бохонцикьої сільської ради, але вперше їй було надано і повідомлено про виділення у власність [PERSON] та [PERSON] спірної земельної ділянки лише в червні 2020 року, а раніше сільська рада ці документи не надавала, хоча, як з`ясувалося, рішення про затвердження технічної документації відповідачам було прийнято Бохоницькою сільською радою 13 серпня 2019 року. Позивач вважає, що таке грубе порушення сталося перш за все з вини відповідача Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, якій було добре відомо про існування іншого співвласника житлового будинку, господарських будівель і споруд, в [ADDRESS] - [PERSON] . Тобто, всупереч нормам закону, Бохоницька сільська рада Вінницького району Вінницької області прийняла завідомо протиправне рішення 31 травня 2019 року 40 сесії 7 скликання Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, на оформлення земельної ділянки в рівних частинах, кожному по 1/2 частці, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в [ADDRESS] , за рахунок земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та постійне користування на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту, а також рішення № 11 Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 серпня 2019 року 43 сесії 7 скликання Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність гр. [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту. Хоча фактично, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками лише 1\\2 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Також згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно статті 26 ч. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Позивач вважає, що є всі підстави для визнання недійсним та скасування протиправного рішення Бохоницької сільської ради Вінницького району вінницької області від 31 травня 2019 року 40 сесії 7 скликання Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою та рішення № 11 Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 серпня 2019 року 43 сесії 7 скликання Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність гр. [PERSON] та [PERSON] , які фактично позбавляють законного співвласника 1\\2 частки будинку [PERSON] реалізувати свої повноваження власника. Також має бути скасовано і Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 48342800 від 21.08.2019 18:01:58 [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область, на підставі якого було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390, в розмірі частки 1 за [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна. Так як саме на підставі даного рішення було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку площею 0,25 га за відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Тобто саме 23.06.2020 року з відповіді на запит адвоката Бохоницької сільської ради позивач дізналася про порушення відповідачем її законних прав і про оформлення ним права власності на земельну ділянку. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати недійсними та скасувати: рішення Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 31 травня 2019 року 40 сесії 7 скликання Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, на оформлення земельної ділянки в рівних частинах, кожному по 1/2 частки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в [ADDRESS] , за рахунок земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та постійне користування на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту; рішення Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 серпня 2019 року 43 сесії 7 скликання Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність гр. [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту згідно якого затверджено технічну документацію щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] та [PERSON] на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області; скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48342800 від 21.08.2019 18:01:58 [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область, щодо реєстрації право власності на об`єкт нерухомого майна земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390, в розмірі частки 1 за [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна; судові витрати по справі стягнути на користь позивача з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, згідно квитанцій. На вказану позовну заяву позивача, представником відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокатом - Путіліним Є.В., за підписом відповідача [PERSON] , направлено суду відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в зв`язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. Так, згідно наданого відзиву сторона відповідачів зазначає, що в заявленому позові позивачка посилається на порушення вказаними рішеннями її прав на частину будинку, яка належить їй на праві власності і просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 31 травня 2019 року 40 сесії 7 скликання «Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області на оформлення земельної ділянки, кожному по 1/2 частки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25га, в [ADDRESS] рахунок земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та постійне користування на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької ласті від 13 серпня 2019 року 43 сесії 7 скликання «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність гр. [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування будівель та споруд на території Бохоницької сільської ради в межах населеного пункту, згідно якого затверджено технічну документацію щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність площею 0.25га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд [PERSON] та [PERSON] на території Бохоницької сілської ради Вінницького району Вінницької області»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень з відкриттям розділу індексний номер 48342800 від 21.08.2019 р. [PERSON] виконавчими комітет Вінницької міської ради Вінницька область щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна земельна ділянка площею 0.2500га, кадастровий номер 0520680500:02:004:0390 в розмірі частки 1 за [PERSON] та [PERSON] форма власності приватна вид спільної власності спільна сумісна. Вказане рішення являється ненормативним актом ОМС, воно вичерпало свою дію внаслідок його виконання (розроблення вказаної технічної документації та її затвердження), в зв`язку з чим подальше скасування рішенням відповідача судом, не породжує жодних правових наслідків, оскільки у відповідача вже виникло право власності на майно, яке оскаржується в даний час позивачем, і скасування вказаного рішення не призведе до відновлення порушених прав позивача, отже обраний захист права не є ефективним. До заявленого позову не надає жодного доказу розташування на приватизованій відповідачами земельній ділянці майна, яке належить їй на праві власності. Відповідно до вимог ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу, відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування ного доказу. Отже, доводи позивача про розташування на приватизованій земельній ділянці, яка належить їй на праві власності непідтверджене належними і допустимими азами по справі, а грунтуються на даний час виключно на припущеннях позивача. У постанові Великої Палати Верховного від 29 травня 2019 року № 367/2022/15-ц (14-376цс18) зазначено, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому, після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Також, згідно висновків, які містяться в пунктах 83-85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 року справа № 361/4307/16-ц повноваження державного реєстратора до перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. Державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, що правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб`єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції. З огляду на вказане, державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, якщо такі вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого державна реєстрація була проведена. На вказаний відзив представником позивача була надана відповідь, в якій представник зазначила, що сторона відповідача не навела у своєму відзиві підстав і не надала належних та допустимих доказів, які спростовують доводи позовної заяви позивача та обставини, викладені в позовній заяві і підтверджені наданими позивачем доказами. Відповідачем було надано суду докази, які фактично підтверджують позовні вимоги позивача, а саме: копії витягів з Державного реєстру речових прав від 21.08.2019 року про реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390; дві копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 19.12.2008 року; копія технічного паспорту на будинковолодіння від 15.08.2008 року. Так, згідно копій двох витягів з Державного реєстру речових прав від 21.08.2019 року про реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390 підтверджено, що підставою виникнення права спільної сумісної власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] є саме рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність, серія та номер 9; виданий 13.08.2019 року, видавник: Бохоницька сільська рада Вінницького району Вінницької області. Також, з цих Витягів вбачається, що підставою для внесення запису про право власності (номер запису про реєстрацію права власності : 32913580 за [PERSON] ; номер запису про реєстрацію права власності : 32913574 за [PERSON] ) про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390 за [PERSON] та [PERSON] є саме Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48342800 від 21.08.2019 18:01:58 [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область. Крім того, позивачем до позовної заяви було надано дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 серпня 2001 року, виданого Ісаєвою О.Ю., державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-2682, згідно якого позивачу на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] , було належним чином зареєстровано в КП «ВООБТІ» до 31.12.2012 року, згідно норм чинного на той час законодавства, що підтверджується листом КП «ВООБТІ» від 08.09.2020 року № 2256/1/01-9/20, наданого на адвокатський запит, який отримано лише в даний час. В наданій відповіді КП «ВООБТІ» від 08.09.2020 року зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 248, станом на 31.12.2012 року, право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] 14 серпня 2001 року зареєстровано КП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу за № 2, за реєстровим № 242 за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 04 серпня 2001 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ісаєвою О.Ю., зареєстрованому в реєстрі за № 1-2662. Згідно норм ст. 3 ч. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 3. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] була набута позивачем в порядку спадкування за законом в 2001 році, коли діяв ЦК України в редакції 1963 року. Так, згідно норм ст. 548 ч. 2 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що позивач належним чином не набула право власності на 1\\2 частку житлового будинку [ADDRESS] - є безпідставними. Згідно судової практики, викладеної у Постанові від 04.09.2018 № 915/127/18 Верховного Суду Великої Палати, п. 5.18 якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому, за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис. Згідно статті 26 ч. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. В ході судового розгляду представником позивача надавалися заяви про уточнення позовних вимог, які ухвалами суду приймалися до розгляду. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить ухвалити рішення, яким визнати недійсними та скасувати: рішення Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 31 травня 2019 року 40 сесії 7 скликання Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, на оформлення земельної ділянки в рівних частинах, кожному по 1/2 частки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в [ADDRESS] , за рахунок земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та постійне користування на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту; рішення Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 серпня 2019 року 43 сесії 7 скликання Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту згідно якого затверджено технічну документацію щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] та [PERSON] на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області; скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48342800 від 21.08.2019 18:01:58 [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область, щодо реєстрації право власності на об`єкт нерухомого майна земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390, в розмірі частки 1 за [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Галіцина В.В. уточнені позовні вимоги своєї довірительки підтримала, мотивуючи їх обставинами, викладеними в заяві та просила їх задоволити. Обставини, викладені у відповіді на відзив на позовну заяву представник також підтримала. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Путілін Є.В. в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, судом належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових документів на офіційну електронну адресу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на боці відповідача - Виконавчого комітету Вінницької міської ради Департамент адміністративних послуг в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, врахувавши надані сторонами відзив на позовну заяву та відповідь на нього, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2001 року, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2682, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] ; інша 1/2 частка вказаного житлового будинку належить [PERSON] (а.с.13, 59 - 79). В даний час 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] , які успадкували цю частку будинку після смерті своєї матері, [PERSON] (а.с. 90 - 96). Так, згідно вказаного вище дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14). Після смерті [PERSON] зазначений житловий будинок успадкували її діти - [PERSON] та [PERSON] . Земельна ділянка, на якій розташовано житловий будинок [ADDRESS] за життя [PERSON] приватизована не була і правовстановлюючі документи в установленому законом порядку на неї не видавалися, що підтверджується відомостями земельно-кадастрової книги Бохоницької сільської ради (а.с. 18). Таким чином, вказана земельна ділянка перебувала у комунальній власності Бохоницької сільської ради. Являючись співвласником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] позивач має право на приватизацію відповідної частини земельної ділянки та зверталася з відповідною заявою до Бохоницької сільської ради (а.с. 21 - 25). Згідно ст. 30 ЗК України ( в ред. 1992 року) при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). Згідно ст. 121 ч. 1 п. г ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/18560/16, чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», чудам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК ( 2768-14 ) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК) ( 435-15 ). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних прав», земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, в тому числі на земельні частки (пай) регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення прав на землю (ст.1 ЦК) ст. 2, 5 ЗК України. Захист судом прав на землю в цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст.16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоуправління. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Також, ч. 2 ст. 95 ЗК України передбачає, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоуправління акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] , при її формуванні (приватизації) має дорівнювати, згідно норм ст. 120 ч. 2,4,6, ст. 121 ч. 1 п. г ЗК України, площі 0,25 га і на дану площу мають рівні права співвласники зазначено житлового будинку, відповідно до розміру їх часток у праві власності. Згідно рішення Бохоницької сільської ради земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,25 га раніше до 2019 року у приватну власність не надавалася і право власності на неї ні за ким зареєстровано не було, тобто державний акт на право власності на дану земельну ділянку не видавався, і право власності на неї не раніше оформлялося у відповідності до вимог закону до його оформлення відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Як зазначає позивач, 23.06.2020 року, коли вона отримала відповідь на адвокатський запит від Бохоницької сільської ради № 268 від 19.06.2020 року (а.с.17), їй стало відомо про існування рішення Бохоницької сільської ради 40 сесії 7 скликання від 31 травня 2019 року Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області на оформлення земельної ділянки в рівних частках, кожному по 1/2 частці, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в [ADDRESS] , за рахунок земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність та постійне користування на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту. Також позивачу стало відомо про існування рішення № 11 Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13 серпня 2019 року 43 сесії 7 скликання Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність гр. [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Бохоницької сільської ради, в межах населеного пункту. Також, згідно вказаного повідомлення, за адресою: [ADDRESS] рахується земельні ділянка площею 0,25 га цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0520680500:02:004:0390. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2020 року (а.с. 26), на підставі рішення органу місцевого самоврядування, про затвердження технічної документації щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність, серія на номер : 9, виданий 13.08.2019 року, видавник: Бохоницька сільська рада Вінницького району Вінницької області, було внесено запис про право власності (підстава внесення запису): рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48342800 від 21.08.2019 18:01:58 [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька область, було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390, в розмірі частки 1 за [PERSON] та [PERSON] , форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна. З наведеного вбачається, що вся земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 0520680500:02:004:0390 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в [ADDRESS] оформлена та зареєстрована на праві власності лише [PERSON] та [PERSON] , хоча вони є співвласниками лише 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на цій земельній ділянці. Тобто, право власності відповідачів оформлено всупереч законних прав ще одного співвласника зазначеного житлового будинку - позивача [PERSON] , яка фактично позбавлена взагалі права на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. За житловим будинку [ADDRESS] рахувалася земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що відповідає нормам Земельного Кодексу України (ст. 121 ЗК України). Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки являються підставними та доведеними в судовому засіданні. Визначаючись щодо стягнення з відповідачів судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп. (а.с. 1), сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. 30). На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 29.07.2020 року, ордер серії ВН № 116382 адвоката Галіциної В.В., квитанції від 29.07.2020 року та від 16.04.2021 року, згідно яких за надання юридичних (представницьких) послуг нею сплачено адвокату Галіциній В.В. 5000 гривень та опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 18.08.2021 року. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. стягнути в рівних частках з відповідачів на користь [PERSON] .

Outcome: approved