Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

24.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму коштів в загальному розмірі 1040283,37, у тому числі: суму вкладу в розмірі 992580,04; нараховані проценти за період з 03.01.2014 року по 03.04.2014 року в сумі 47703,33 грн. В процесі розгляду справи позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: стягнути на його користь з відповідача суму коштів в загальному розмірі 840 725,67 грн., що підтверджується довідкою ПАТ "Реал Банк" про рух коштів по рахунку за період з 03.01.2014 року по 26.08.2014 року. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що року 03.01.2014 року між ним та ПАТ "Реал Банк" було укладено Договір банківського вкладу №10611/01 на суму 992 580,04 грн. на строк зберігання коштів з 03 січня 2014 року по 03 квітня 2014 року під 19,6% річних. Станом на 03.04.2014 року сума вкладу складала 1040283,37 грн. Згідно з пунктом 6.1 договору, "Договір набуває чинності з моменту його підписання та вважається виконаним після повернення Банком вкладнику суми вкладу і виплати процентів". Пунктом 6.2 Договору, встановлено, що після закінчення строку зберігання коштів нарахування процентів за цим договором припиняється, а сума вкладу та нарахованих процентів виплачується на вимогу вкладника готівкою через касу банку, або за заявою вкладника перераховуються на його депозитний рахунок або поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжних карток. 07.03.2014 року він звернувся до відповідача з письмовим зверненням про повернення належних йому грошей у зв'язку зі сплином терміну, на який було укладено договір, але йому було надано письмову відповідь від 17.03.2014 року № 08-206/773, з тексту якої вбачається, що постановою Правління НБУ №109 від 28.02.2014 року, ПАТ "Реал Банк" віднесений до категорії неплатоспроможних. На підставі зазначеної постанови рішенням № 10 від 28.02.2014 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення ПАТ "Реал Банк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасова адміністрація запроваджується строком на три місяці з 03 березня 2014 року по 02 червня 2014 року. Протягом дії тимчасової адміністрації вкладники банку можуть отримувати свої кошти за договором банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився, та за договором банківського рахунку. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми 200000 грн. Вважає, що умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Пошук на офіційному сайті Міністерства юстиції України даних про реєстрацію постанови № 109 виявив, що відповідних даних про цей акт немає ні в розділі зареєстровано, ні в розділі відмовлено, ні в розділі скасовано. Отже, постанова Правління НБУ № 109 не може служити обґрунтуванням відмови відповідача у виконанні ним свого зобов'язання за Договором № 08/08- 2/БТ і за чинним законодавством в частині видання мені вкладу. Інших причин для такої відмови відповідач не висунув. В результаті свідомого застосування постанови Правління НБУ № 109, яка не набрала чинності і не могла бути застосованою, посадові особи відповідача протиправно не повертають йому суму вкладу та нарахованих за договором відсотків, з наміром у подальшому обернути ці гроші на свою користь чи користь третій осіб. Вважає, що внаслідок такого привласнення посадові особи відповідача незаконно володіють і користуються вилученими грошима. 03.04.2014 року він звернувся з письмовим запитом до Національного банку України з проханням надати письмові пояснення стосовно змісту та державної реєстрації Постанови Правління Національного банку України № 109 від 28 лютого 2014 року, але відповідь на даний час так і не отримав. 12.04.2014 року він додатково раз звернувся з письмовим запитом до ПАТ "Реал Банк" з вимогою надати виписки по депозитному рахунку за Договором за період зберігання коштів, тобто з 03.01.2014 року та 03.04.2014 року, однак відповіді не отримав та до теперішнього часу відповідач вклад йому в сумі 840 725,67 грн. не повернув, через що він вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити. Уповноважений представник відповідача - ПАТ "Реал Банк" - Кабанова М.В., в судове засідання з'явилася, подала письмові заперечення, де зазначила, що постановою Правління НБУ №295 від 21.05.2014 року було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Реал Банк". Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.05.2014 року №34 уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ "Реал Банк" призначено Кадирова В.В. На виконання ч.1 ст. 26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", було здійснено виплату гарантованої суми відшкодування у розмірі 200000 грн., що підтверджено відповідною довідкою про рух коштів на рахунку [NUMBER]. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Уповноважений представник третьої особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Реал Банк", Кадиров В.В., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення на позовну заяву, в яких вважає вимоги позивача такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, просить відмовити позивачу в задоволенні позову, виходячи з того, що строк дії Договору банківського вкладу, закінчився 03 квітня 2014 року. Відповідно до положень законодавства у сфері гарантування вкладів фізичних осіб позивач отримав право на відшкодування суми вкладу в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Позивач належним чином та своєчасно був внесений до загального Реєстру вкладників та міг реалізувати своє право на отримання вкладу, проте за відшкодуванням вкладу до банку не звертався. Більше того, станом на час звернення до суду позивач має право звернутися за отриманням гарантованої суми відшкодування. Погашення заборгованості перед кредиторами Банку здійснюється у процедурі ліквідації в черговості, визначеної відповідно до законодавства. Постановою Правління Національного банку України № 295 від 21 травня 2014р. було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Реал Банк". Порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45, 49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідно до яких: " Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до Банку." Задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, строки та черговості, передбачених Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Враховуючи, що з 21.05.2014 року розпочато процедуру ліквідації, ПАТ "РЕАЛ БАНК'' не може порушити вимог чинного законодавства, а саме - задовольнити кредиторські вимоги позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості. За таких умов, ПАТ "Реал Банк" не має права здійснити позивачеві виплату коштів у спосіб або порядку іншому, ніж визначений законом порядок задоволення вимог кредиторів. Крім того, Постанова Правління Національного банку України від 21 травня 2014 року №295 на підставі якої здійснюється відкликання банківської ліцензії ПАТ "Реал Банк", не є за своєю правовою природою нормативно-правовим актом, оскільки має персоніфікований характер, адресована ПАТ "Реал Банк", стосується тільки його діяльності та не містить норм права. Так саме й Постанова Правління Національного банку України № 109 від 8 лютого 2014 р. запроваджувала тимчасову адміністрацію виключно у ПАТ "Реал Банк" та носила індивідуальний персоніфікований характер. Отже, дані постанови не є нормативно-правовими актами, а є правовими актами індивідуальної дії, що не підлягають такій реєстрації. Уповноважений представник третьої особи - Національного банку України, в особі управління НБУ України в Харківській області - Качук В.В., в судове засідання не з"явився, подав письмові пояснення у справі, де зазначив, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств , організацій та установ, незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Перелік ознак акту, який відноситься до регуляторних актів та підлягає державній реєстрації, вказаний в ст.. 1 ЗУ "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Постанова Правління Національного банку України № 109 від 8 лютого 2014 року "Про віднесення ПАТ "Реал Банк" до категорії неплатоспроможних" не відноситься до регуляторного акту. Отже, вимоги позивача не стосуються прав та обов'язків Національного Банку України. Суд, вислухавши пояснення уповноваженого представника позивача, представника відповідача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом справи встановлено, що 03.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ "Реал Банк" було укладено договір банківського вкладу №10611/01 на суму 992 580,04 грн. на строк зберігання коштів з 03 січня 2014 року по 03 квітня 2014 року під 19,6% річних. Станом на 03.04.2014 року сума вкладу складала 1040283,37 грн. Згідно умовами пункту 6.1 договору, "Договір набуває чинності з моменту його підписання та вважається виконаним після повернення Банком вкладнику суми вкладу і виплати процентів". Пунктом 6.2 Договору, встановлено, що після закінчення строку зберігання коштів нарахування процентів за цим договором припиняється, а сума вкладу та нарахованих процентів виплачується на вимогу вкладника готівкою через касу банку, або за заявою вкладника перераховуються на його депозитний рахунок або поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжних карток. 07.03.2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовим зверненням про повернення належних йому грошей у зв'язку зі спливом терміну, на який було укладено договір, але йому було надано письмову відповідь від 17.03.2014 року № 08-206/773, з тексту якої вбачається, що постановою Правління НБУ №109 від 28.02.2014 року, ПАТ "Реал Банк" віднесений до категорії неплатоспроможних. На підставі зазначеної постанови рішенням № 10 від 28.02.2014 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення ПАТ "Реал Банк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації. Відповідно до вимог статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Згідно з положеннями частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду,а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Строк дії договору банківського вкладу, як зазначалося вище, закінчився 03 квітня 2014 року. Відповідно до положень законодавства у сфері гарантування вкладів фізичних осіб позивач отримав право на відшкодування суми вкладу в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Як зазначає представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Реал Банк", позивач належним чином та своєчасно був внесений до загального Реєстру вкладників та міг реалізувати своє право на отримання вкладу, проте за відшкодуванням вкладу до банку не звертався. В ході судового засідання було встановлено, що на виконання ч.1 ст. 26 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивачу було здійснено виплату гарантованої суми відшкодування у розмірі 200000 грн., що підтверджено відповідною довідкою про рух коштів на рахунку [NUMBER]. Позивачем зменшено ціну позову, на даний час ця сума складає 840725,67 грн. та не заперечується з боку відповідача. Погашення заборгованості перед кредиторами Банку здійснюється у процедурі ліквідації в черговості, визначеної відповідно до діючого законодавства України. Постановою Правління Національного банку України № 295 від 21 травня 2014 р. було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Реал Банк". Порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких: "Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Главою 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та розділом 8 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачений спеціальний порядок погашення вимог кредиторів. Відповідно до вимог частини 4 статті 110 ЦК України, особливість ліквідації банків встановлюється законом про банки і банківську діяльність. Процедура ліквідації банку визначена главою 16 Закону та передбачає певний порядок виявлення кредиторів банку та погашення їх вимог в ході ліквідаційної процедури. Згідно з положеннями ч.8 ст. 91 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Відповідно до вимог ст. ст. 91, 93, 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема, кредиту та банківського вкладу. Статтею 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідаційної процедури, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги по заробітній платі, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до порушення процедури ліквідації банку; 3) вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що виникли у випадках, визначених законодавством про гарантування вкладів фізичних осіб; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 5.1) вимоги Міністерства фінансів України, що виникли у зв'язку з наданням поворотної фінансової допомоги за виключенням внесків до статутного капіталу; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Таким чином, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом "Про банки і банківську діяльність". Відповідно до вимог ст.З Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" грошові кошти (проценти), стягнуті на підставі рішення суду не можуть бути відшкодовані за рахунок Фонду, так як дія договорів припинилася і вкладник набув статусу кредитора банку. Відтак, посилання позивача на той факт, що відповідач не повертає вклад та продовжує користуватися його коштами, є безпідставними, оскільки сума вкладу, що залишилася до виплати позивачу не оспорюється відповідачем та позивач не позбавлений можливості отримати грошові кошти виключно в порядку та на умовах, передбачених ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Посилання відповідача на те, що постанова Правління НБУ № 109 не може служити обґрунтуванням відмови відповідача у виконанні ним свого зобов'язання за Договором № 08/08- 2/БТ, тому, як не набрала чинності, не являється публічним договором і не могла бути застосованою, є безпідставними та спростовані уповноваженим представником Національного банку України, оскільки Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов"язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ, незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Перелік ознак акту, який відноситься до регуляторних актів та підлягає державній реєстрації, вказаний в ст.1 ЗУ "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Таким чином, Постанова Правління Національного банку України № 109 від 8 лютого 2014 року "Про віднесення ПАТ "Реал Банк" до категорії неплатоспроможних" не відноситься до регуляторного акту. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відтак, заявлені позивачем вимоги, щодо порушення відповідачем його прав, що виразилося у не поверненні йому суми вкладу, що залишилася на рахунку, в розмірі 840725,67 грн., не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не наведено доказів, що підтверджують наявність підстав для стягнення на його користь з відповідача вказаної суми. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed