Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У вересні 2011 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що під час перебування з 1999 року по 2003 рік у фактичних шлюбних відносинах з сином відповідачів [PERSON] її донька [PERSON] придбала земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка входила до складу дачного товариства та її відчуження відбулося шляхом заміни попереднього землекористувача на [PERSON] Купівля цієї земельної ділянки відбулася за 5000 доларів США, які позивачка отримала у позику та передала дочці. Повернення позики відбулося за рахунок коштів, отриманих позивачкою та її сином [PERSON] від продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. Також під час перебування з [PERSON] у шлюбних відносинах у 2003 році [PERSON] за особисті кошти, отримані від продажу належної їй квартири, придбала автомобіль "Ніссан", реєстраційний номер [NUMBER], яким спочатку керувала на підставі довіреності, а у 2006 році зареєструвала як власник на своє ім'я. 12 вересня 2003 року дочка позивачки та [PERSON] одружилися, а 27 листопада 2003 року [PERSON] було видано державний акт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Протягом 1999-2005 років [PERSON] ніде не працював, не мав самостійного заробітку та проживав за кошти дружини. Для закупівлі будматеріалів донька позивачки вмовила її оформити кредитний договір від 27 вересня 2007 року №002-15240-270907. В подальшому на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], був побудований трьохповерховий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який підключений до системи газопостачання. У цьому житловому будинку знаходяться речі доньки позивачки: телевізор та пральна машина, бойлер, два мобільних телефони, набір сертифікованого посуду "Цептер", меблі, газова плита GRETTA, блендер BOSH MSM. Крім цього, на ім'я доньки позивачки є дві ощадні книжки за рахунком [NUMBER] на суму 4200 гривень та за рахунком [NUMBER] у сумі 51,85 гривень, які є її особистою власністю. [INFO] донька позивачки померла. Останній рік життя донька позивачки хворіла на цукровий діабет, гепатит, пневмонію, правосторонній плеврит, часто втрачала свідомість. Вона знаходилась у безпорадному стані та потребувала допомоги, але її чоловік [PERSON] про неї не дбав, ніякої допомоги, в тому числі на придбання ліків, їй не надавав та помер [INFO]. Позивачка [PERSON] просила суд визнати за нею право власності: - на 3/4 частини земельної ділянки та дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]; - автомобіль марки "Ніссан Прем'єра", реєстраційний номер [NUMBER]; - набір сертифікованого посуду "Цептер"; - на ощадні книжки за рахунком [NUMBER] у ощадній касі №5374/0151 м.Одеси на суму 4200 гривень та за рахунком [NUMBER] у філії №7860/846 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на суму 51,85 гривень. 31 жовтня 2011 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, яка була об'єднана у одне провадження з первісним позовом [PERSON] У зустрічній позовній заяві відповідач [PERSON] зазначила, що її син [PERSON] з 1999 року дійсно став проживати однією сім'єю з [PERSON] та у них виникло бажання придбати власне житло. Батько [PERSON] був членом дачного кооперативу "Ремонтник" у с.Алтестово та у 1999 році за усною домовленістю за 2200 доларів США переуступив свою частку-пай іншій особі. [PERSON] також продав за 2500 доларів США належний автомобіль "Опель". У березні 2000 року [PERSON] вступив до дачно-будівельного товариства "Кінсбурн" та сплатив попередньому користувачу земельної ділянки у цьому товаристві 4500 доларів США за рахунок коштів від продажу автомобіля та коштів, отриманих від батька. За рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] також придбали земельну ділянку за адресою: : [ADDRESS], на якій вже знаходилась недобудований дачний будинок. Рішенням Таїровської селищної ради від 28 квітня 2000 року зазначена земельна ділянка була безоплатно передана у власність [PERSON] Деякий час [PERSON] та [PERSON] проживали у належній позивачці та її синові квартирі під [ADDRESS]. Але у 2001 році власники продали цю квартиру з метою використання отриманих коштів для будівництва будинку у [ADDRESS]. Тому 14 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали квартиру під [ADDRESS], яку у подальшому стали здавати у оренду та за отримані від оренди кошти продовжували будівництво дачного будинку. Автомобіль марки "Ніссан", державний номер [NUMBER], також був придбаний за спільні кошти [PERSON] та [PERSON]. Протягом 2000 - 2008 років [PERSON] особисто робив на будівництві дачного будинку, а фінансування цих робіт здійснювалось за рахунок спільних коштів подружжя від продажу квартири та отриманих у кредит. При цьому відповідачка та її чоловік також надавали для цього фінансову допомогу. Після одруження син відповідачки [PERSON] та її невістка [PERSON] жили у злагоді, але [PERSON] не могла мати дітей. У 2010 році у батька [PERSON] діагностували пухлину голосових зв'язок. Поряд з цим [PERSON] виконував свої зобов'язання щодо надання допомоги як дружині, так й батькові. З літку 2010 року стосунки між подружжям погіршились та за кілька днів до смерті у лікарні [PERSON] розповів відповідачці, що його дружина [PERSON] була хвора на СНІД. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті спадкоємцями першої черги є чоловік [PERSON] та її мати - позивачка [PERSON] Оскільки [PERSON] помер [INFO] та не встиг прийняти спадщину дружини, в силу 1225 ЦК України відповідачка [PERSON] є також спадкоємцем [PERSON] Відповідачка [PERSON] у зустрічній позовній заяві просила суд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] визнати за нею право власності на 3/4 частини земельної ділянки та дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], а також на 3/4 частини автомобіля марки "Ніссан Прем'єра", реєстраційний номер [NUMBER] (т.1, а.с.67-73). Після смерті [INFO] відповідача [PERSON] ухвалою суду від 01 серпня 2013 року до участі в справі в якості відповідача було залучено її спадкоємця [PERSON] Відповідно до заяви від 21 березня 2014 року [PERSON] зменшила позовні вимоги в частині визнання права власності на спірний дачний будинок та просила суд визнати за нею права забудовника щодо 3/4 частин дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у свою чергу збільшила позовні вимоги та відповідно до заяви від 22 квітня 2014 року остаточно просила суд: - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімє'ю з 1999 по 12 вересня 2003 року; - встановити факт припинення шлюбних відносин [PERSON] між [PERSON].з 2010 року по [INFO]; - встановити факт умисного ухилення [PERSON] від надання [PERSON] допомоги у зв'язку з хворобою та безпорадним станом; - визначити частку спадкового майна після померлої [PERSON] у розмірі 3/4 частин дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]; - визнати за позивачкою [PERSON] право на спадкування на 3/4 часток спадкового майна після [PERSON]; - усунути [PERSON] від спадкування за законом після [PERSON]; - визнати за позивачкою [PERSON] права забудовника щодо 3/4 частин не зданого в експлуатацію дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], яка складається з приміщень дачного дому літ.А: 1-4 сходи 3,4 кв.м; 1-5 кухня 13,6 кв.м; 1-5 кухня 13,6 кв.м; 1-6 туалет 1,1 кв.м; 1-7 санвузол 1,7 кв.м; 1-8 житлове 20,0 кв.м, а також частини цокольного поверху літ.А1 площею 22,0 кв.м; прибудови літ.а площею 10,4 кв.м, балкону літ.а-2 площею 1,6 кв.м, що становить 70/100 часток; - стягнути з [PERSON] на користь позивачки компенсацію у розмірі 17714 гривень за зменшення частки у будинку на 5/100; - земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], надвірні споруди: навіс літ.Б, басейн №6, мангал №5 та огорожу залишити у спільному користуванні осіб; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на автомобіль марки "Ніссан Прем'єра", реєстраційний номер [NUMBER]; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на ощадні книжки за рахунком [NUMBER] у ощадній касі №5374/0151 м.Одеси на суму 4200 гривень та за рахунком [NUMBER] у філії №7860/846 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на суму 51,85 гривень; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на особисте майно [PERSON]: набір сертифікованого посуду фірми "Цептер" столовий сервіз на 12 осіб, пральна машина ARDO; батарея електрична, мікрохвильова печь LG; газова плита GRETTA, холодильник двохкамерний; телевізор SONY; DVD-плеєр PIONEER; ресивер GLOBO 8300A; бойлер ARISTON; газову колонку; - стягнути з [PERSON] пропорційно частці у спадковому майні витрати, пов'язані з утриманням та користуванням дачного будинку за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, допитавши у якості свідків позивача, відповідача та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, що заявлені по цій справі первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (т.1, а.с.14). [PERSON] померла [INFO] (т.1, а.с.15). Мати [PERSON] - позивачка по цій справі [PERSON] прийняла спадщину своєї дочки шляхом звернення 30 травня 2010 року до Третьої одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини (т.1, а.с.240, 247). Крім цього, спадкоємцем [PERSON] першої черги також був її чоловік [PERSON], який пережив дружину та помер [INFO] (т.1, а.с.77). Мати [PERSON] належним чином та своєчасно прийняла спадщину свого сина [PERSON] шляхом звернення 25 травня 2011 року до Третьої одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини (т.1, а.с.131, 138). Батько померлого [PERSON] - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини сина на користь матері померлого [PERSON] (т.1, а.с.132, 138). Таким чином, [PERSON] була єдиним спадкоємцем свого сина [PERSON] та після його смерті в порядку спадкової трансмісії вона також прийняла спадщину своєї невістки [PERSON] шляхом звернення 12 липня 2011 року до Третьої одеської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини (т.1, а.с.252). Згідно з ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах. Після смерті [INFO] [PERSON] її єдиним спадкоємцем є онука [PERSON], що підтверджується належним чином засвідченою копією матеріалів спадкової справи №505/2013, яка заведена Третьою одеською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [PERSON] [PERSON] належним чином прийняла спадщину [PERSON] шляхом звернення 29 травня 2013 року до вказаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] (т.2, а.2-22). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Вирішуючи заявлену по цій справі вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю суд звертає увагу, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено у вересні 2003 року до набрання законної сили Сімейним кодексом України, а відповідно до Кодексу про шлюб та сім'ю України факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу на той час не породжував будь-які взаємні права та правові обов'язки, а тому не мав юридичного значення. Згідно з ч.1 ст104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя. При вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу. Але стороною позивача у судовому засіданні не доведено, що з 2010 року подружжя [PERSON] та [PERSON] проживали окремо та припинили шлюбні відносини. Так, позивачка [PERSON] у судовому засіданні пояснювала, що її донька протягом останніх 2 років свого життя майже постійно проживала з нею. Позивачка та допитаний у судовому засіданні її син свідок [PERSON] пояснювали, що у 18 грудня 2010 року саме [PERSON] доставив [PERSON] у лікарню з місця їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживала за цією адресою, дачний будинок погано опалювався та саме це могло сприяти її захворюванню у грудні 2010 року. Згідно з поясненнями свідка [PERSON] він зі своєю дружиною відвідував [PERSON] на день її народження у 2010 році саме у дачному будинку у с.Мізікевича. Згідно з ст.cт. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 листопада 2003 року, виданого на підставі рішеня Таїровської селищної ради від 19 вересня 2003 року №201, [PERSON] є власником земельної ділянки для дачного будівництва площею 0,0148 га за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.16,18). Суд критично оцінює пояснення сторін щодо придбання цієї земельної ділянки шляхом оплатної переуступки права на цю земельну ділянку попереднім її користувачем, оскільки такий порядок набуття майна не заснований на законі та не має правового значення, а відповідно й правових наслідків. Ця спірна земельна ділянка не є також майном, набутим подружжям під час шлюбу, оскільки [PERSON] безоплатно отримав її в приватну власність у 2003 році, використавши своє право громадянина на приватизацію. Правовідносини подружжя [PERSON] та [PERSON] щодо цієї спірної земельної ділянки виникли у 2003 році, а тому регулюються діючими до 01 січня 2004 року нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, за якими приватизована земельна ділянка не є спільним майном подружжя. Закон України "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя " від 11 січня 2011 року №2913-VI не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до цих правовідносин. Згідно з технічним паспортом від 07 грудня 2011 року на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], самочинно побудований дачний будинок з господарчими будівлями та спорудами, який складається з дачного будинку літ.А, прибудови літа, сходи літ.а1, балкону літ.а2, тераси літ.а3, цокольного поверху літ.А1, надбудови літ.А2, навісу літ.Б, споруд №1-8,І,ІІ (т.1, а.с.177-182). Згідно з висновком судової комплексної експертизи від 05 березня 2012 року ринкова вартість дачного будинку з надвірними будівлями та спорудами складає 134772 доларів США, що за курсом Національного Банку України на день оцінки 05 березня 2012 року складає 1076559 гривень (т.1, а.с.173). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У силу ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Як за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним (п.3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13). Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. З урахуванням встановлених по справі обставин до складу спадщини [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах входять саме майнові права забудовника дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Суд критично оцінює посилання сторони позивача та показання допитаних у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачки [PERSON] щодо використання належних особисто [PERSON] коштів для здійснення будівництва, які вона отримувала від позивачки та у кредит, а також від продажу особисто їй належної квартири. Показання свідків не є допустимими доказами таких обставин справи, інші письмові докази використання 5700 гривень, отриманих [PERSON] від продажу 18 квітня 2003 року квартири під [ADDRESS] саме на будівництво спірного майна, суду не надані (т.1, а.с.20). Кошти отримані одним з подружжя на підставі кредитного договору та використані на користь сім'ї є спільним майном подружжя. Так, згідно з ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 01 листопада 2006 року РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області, власником автомобіля марки "Ніссан Прем'єра", реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] на підставі біржової угоди від 04 листопада 2005 року. Ринкова вартість автомобіля складає 20400 гривень (т.1, а.с.211-214). Цей автомобіль придбаний [PERSON] під час шлюбу та в силу ст.60 СК України є спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 05 грудня 2011 року на вирішення судової комплексної експертизи також було поставлено питання щодо ринкової вартості побутових речей, що знаходяться у дачному будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно з висновком судової комплексної експертизи від 05 березня 2012 року на момент огляду експертом приміщень будинку там знаходилось наступне рухоме майно, вартість якого з урахуванням часткової втрати побутових та товарних цінностей (амортизаційного зносу) складає: пральна машина ARDO - 1827,42 гривень; батарея електрична 148,96 гривень; мікрохвильова піч LG - 356,44 гривень; газова плита GRETTA - 733,50 гривень; холодильник двохкамерний - 1063,05 гривень; телевізор SONY - 455,43 гривень; DVD-плеєр PIONEER - 205,20 гривень; ресивер GLOBO 8300A - 218,50 гривень; бойлер ARISTON - 455,43 гривень; газова колонка - 522,69 гривень (т.1, а.с.173). Газова плита GRETTA була придбана саме позивачкою за грошові кошти отримані у кредит та подарована дочці [PERSON], тому є її особистою власністю. Ці обставини відповідачем у судовому засіданні фактично визнані та не спростовувалися, а крім цього підтверджуються відповідними видатковою накладною та кредитним договором (т.1, а.с.43, 44). Також стороною відповідача у судовому засіданні не оспорювалось та фактично визнано, що грошові кошти на банківських рахунках [PERSON] були її особистою власністю. Згідно з ощадними книжками [PERSON] на її рахунку [NUMBER] у ощадній касі №5374/0151 м.Одеси знаходиться 4200 гривень та на її рахунку [NUMBER] у філії №7860/846 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» знаходиться 51,85 гривень (т.1, а.с.22). Наявність іншого спірного рухомого майна, що входить до складу спадщини [PERSON] та [PERSON], сторонами перед судом не доведена. З врахуванням наведеного, суд вважає, що до складу спадщини [PERSON] входять належні їй на праві особистої власності газова плита GRETTA, а також грошові кошти у сумі 4200 гривень на рахунку [NUMBER] ощадної каси №5374/0151 м.Одеси та грошові кошти у сумі 51,85 гривень на рахунку [NUMBER] у філії №7860/846 Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Згідно з ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тому, з врахуванням встановленого суд вважає, що до складу спадщини [PERSON] та [PERSON], окремо кожного, входять майнові права забудовника ? частини дачного будинку, , 1/2 частина автомобіля марки "Ніссан Прем'єра", реєстраційний номер [NUMBER], а також по 1/2 частині пральної машини ARDO, батареї електричної, мікрохвильової печі LG, холодильника двохкамерного, телевізора SONY, DVD-плеєра PIONEER, ресивера GLOBO 8300A, бойлеру ARISTON, газової колонки. Вирішуючи по суті позовні вимоги про усунення померлого [INFO] [PERSON] від права спадкування за законом після померлої [INFO] дружини [PERSON] суд керується положеннями ч.5 ст.1224 ЦК України, відповідно до яких за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного суду України у п.6 його постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N7 правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно з показаннями позивача [PERSON], яка була допитана у судовому засіданні в якості свідка, її донька [PERSON] не могла мати дітей, у 2010 році почала хворіти на цукровий діабет. Між нею та чоловіком [PERSON] почали виникати скандали. Останні два роки життя [PERSON] майже постійно проживала у позивачки. Поряд з цим, наприкінці осені 2010 року вона жила у дачному будинку в [ADDRESS]. Вона скаржилася на низьку температуру у житлових приміщеннях будинку, але її чоловік [PERSON] відмовлявся підвищувати температуру в системі опалення. У грудні 2010 року вона захворіла на пневмонію та 18 грудня 2010 року чоловік [PERSON] відвіз її до лікарні. Зі слів доньки їй відомо, що [PERSON] залишив доньку з речами у входу в лікарню та сказав, щоб вона більше у [ADDRESS] не поверталася, а їхала помирати до матері. Ніякої матеріальної допомоги [PERSON] дружині не надавав, ліки купували позивачка та її син за свій рахунок. Також [PERSON] не відвідував дружину у лікарні та вона не могла зв'язатися з чоловіком по телефону, що додавало їй страждань. Після лікарні одужання [PERSON] не відбулося: вона постійно втрачала свідомість, не могла самостійно рухатися та потребувала постійного стороннього нагляду, у зв'язку з чим позивачка вимушена була звільнитися з роботи. Померла [PERSON] у позивачки дома, поховання було оплачено її сином та братом померлої [PERSON] Ці обставини також підтвердив свідок [PERSON], зазначивши, що останній Новий рік у своєму житті його сестра [PERSON] зустрічала у лікарні. Йому нічого невідомо про те, що чоловік [PERSON] відвідував дружину у лікарні та надавав їй допомогу. Свідок оплачував лікування [PERSON] та після лікарні відвіз її до матері. Згідно з показаннями свідка [PERSON] коли [PERSON] перебувала у лікарні ліки для неї купували матір та брат. Свідок намагалася помирити подружжя [PERSON], але чоловік цього не хотів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] вигоняв дружину з будинку та останній рік життя дружина [PERSON] для [PERSON] навіть не існувала. Раніше [PERSON] жив за рахунок дружини, але під час хвороби [PERSON] він їй не допомагав. Показання свідків щодо безпорадного стану [PERSON] підтверджуються медичною документацією [PERSON] (т.1, а.с.7, 23-27). З врахуванням встановленого суд вважає, що [PERSON] дійсно знаходилась у безпорадному стані, який був зумовлений тяжкою хворобою, та вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Але [PERSON] ухилився від надання їй будь-якої допомогу, тому в силу ч.5 ст.1224 ЦК України його має бути усунено від права спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача проти задоволення цієї частини первісного позову, оскільки її посилання на те, що під час хвороби дружини [PERSON] вимушений був надавати допомогу своєму батькові похилого віку, який страждав на онкологічне захворювання, не спростовують вищенаведених висновків суду. Наявність хвороби у [PERSON] було діагностовано лише 24 лютого 2011 року (т.1, а.с.93). З врахуванням вищенаведеного, оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [INFO] доньки [PERSON], а відповідачка [PERSON] не має права спадкувати частину спадщини [PERSON].

Outcome: partial