Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

26 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, розташований по вул.Зоряна(до перейменування - Тельмана),22 а в смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, вказуючи на те, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 15 травня 2013 року, оскільки [PERSON] державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа. Посилаючись на те, що спадкодавець є законним власником спадкового майна, позивач просить про задоволення позову. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в\~судове засідання\~не зявився,\~надав письмову\~заяву,\~відповідно до\~якої просив\~справу слухати\~за відсутності\~представника [PERSON]\~селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 травня 2013 року помер [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ФП №176620, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївської області 15 травня 2013 року(а.с.5). Спадкоємцем за законом першої черги, на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дружина, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ФП №255216, виданого [PERSON] райбюро Загс Миколаївської області 05 листопада 1972 року(а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.Зоряна(до перейменування - Тельмана), 22 а в смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області. \~ \~ \~ \~Згідно даних виписки з погосподарської книги за 1985-1991 роки [PERSON] селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №3678 від 08 листопада 2018 підтверджується, що номер об'єкту погосподарського обліку 1753 вул.Зоряна, 22 а, А-Ж - житловий будинок, належить на праві власності [PERSON]М.(а.с.10). \~ \~ \~ \~Відповідно до даних довідки №3648 від 06 листопада 2018 року, виданого [PERSON] селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, встановлено, що останнім, постійним місцем проживання [PERSON], який помер 15 травня 2013 року, було вул.Зоряна, 22 а смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області(а.с.11). \~ \~ \~ \~Розпорядженням Кривоозерського селищного голови №2р-ОД від 17 лютого 2016 року вулицю Тельмана перейменовано на Зоряна. Як вбачається із спадкової справи №257/2013(а.с.22-27), [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку, проте в оформленні спадкових прав на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами у нотаріальному порядку їй відмовлено(а.с.17), так як відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] заявили про відмову від належних їм часток спадщини після його смерті на користь позивача (а.с.24-25). Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою вулиця Тельмана №22 а в смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, виготовленого БТІ "Еверест" 18 листопада 1988 року (а.с.13-16), спадковий житловий будинок побудований в 1988 року, власником будинку вказано - [PERSON]. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1975 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 [PERSON] від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та [PERSON] від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого [PERSON] Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року. Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів". Таким чином для реєстрації будинку, збудованого у 1988 році, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації. Отже, судом встановлено, що будинок №22 а по вулиці Зоряна(до перейменування - Тельмана) в смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті [PERSON] як об'єкт права власності - нерухоме майно. У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач. Тому наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, розташований по вулиці Зоряна(до перейменування - Тельмана),22 а в смт.Криве Озеро Кривоозерського району\~Миколаївської області, за позивачем в порядку спадкування за законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Положеннями п.23 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином,\~право на\~спадщину є\~самостійним майновим\~правом,\~яке виникає\~на підставі\~факту її\~прийняття та\~підлягає захисту\~в передбачений\~законом спосіб,\~і через\~відмову нотаріуса\~у видачі\~спадкоємцю свідоцтва\~про право\~на спадщину.\~Даний спір\~підлягає розгляду\~в судовому\~порядку,\~оскільки іншим\~шляхом його\~вирішити не\~можливо,\~а набуття\~позивачем права\~власності на житловий\~будинок з\~відповідними господарчими\~будівлями та\~побутовими спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що відповідач - [PERSON] селищна рада Кривоозерського району Миколаївської області - не заперечує проти задоволення позову, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved