Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. З відповідачем по справі він зареєстрував шлюб 18.01.2003 року. Від даного шлюбу дітей не мають. З відповідачем у нього не склались шлюбні відносини, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з 2004 року. Причиною розпаду сім"ї є те, що вони мають різного складу характери, їх погляди на життя не співпадають, на цьому грунті між ними виникали постійні сварки, які негативно впливали на його стан здоров"я. Відповідач не приділяла належної уваги розвитку подружніх відносин, вона не піклувалась про створення нормальних сімейних стосунків, не дбала про забезпечення сімейного благополуччя, взаємну повагу один до одного. На даний час відповідач проживає окремо з іншим чоловіком. Сім"я розпалась остаточно, примирення між ними не можливо ні за яких умов, тому просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судовий збір на його користь. В судове засідання позивач не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, була повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час і місце судового засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з"явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 18 січня 2003 року, про що Виконавчим комітетом Антипівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, зроблено актовий запис № 1. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно п. 10 роз`яснень ППВС України № 11 від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків є неможливим. Таким чином, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач в судове засідання не з"явилась та не надала заяву про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved