Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] 03 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, визначених за судовим рішенням на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 (однієї четвертої) до 1/6 (однієї шостої) частки усіх видів заробітку. Позовні вимоги мотивовано зміною матеріального та сімейного стану позивача. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та доводи в їх обґрунтування, викладені в позовній заяві. [PERSON] зазначив, що сукупний розмір аліментів на утримання двох дітей повинен складати 1/3 (одну третю) частку його заробітку, або ж 1/6 (одну шосту) частку на кожну дитину. Він сплачує аліменти на двох дітей: сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) та сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), що складає 41,6 % його заробітку. На даний час у шлюбі з другою дружиною не перебуває, з січня 2013 року спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного. Просив позов задовольнити. У судове засідання відповідачка [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з'явилась, про причини неявки не повідомляла, заперечень щодо позовних вимог [PERSON] та заяви про розгляд справи за її відсутності від [PERSON] не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, якого належним чином повідомлено і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що постановою судді Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від 08 серпня 2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку, починаючи з 28 липня 2003 року і до повноліття дитини. Рішенням Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від 25 липня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 24 червня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позовні вимоги про зменшення розміру аліментів [PERSON] обґрунтував зміною матеріального та сімейного стану. Між тим, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Посилаючись на зміну сімейного та матеріального стану, який погіршився після розірвання шлюбу з другою дружиною, [PERSON] не надав належних та допустимих доказів зазначеним доводам та не заявляв клопотань про їх витребування в порядку, встановленому статтею 134 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач працездатний, працевлаштований, працює у відокремленому структурному підрозділі "Сімферопольська дистанція колії" Державного підприємства "Придніпровська залізниця". На підтвердження цього [PERSON] надав довідку з місця роботи від 19.11.2013 року про заробітну плату та відрахування аліментів, згідно з якою за період з травня по жовтень 2013 року сукупний розмір його доходу склав 32792,20 грн., сума утриманих та перерахованих аліментів склала 11199,55 грн. Посилання позивача на відрахування аліментів з його заробітку у більшому розмірі ніж це передбачено законом, є необґрунтованими. Відповідно до статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Вищевказана норма передбачена і статтею 128 Кодексу законів про працю України. Надані до суду позивачем на підтвердження погіршення свого сімейного стану рішення суду від 21.10.2013 року про розірвання шлюбу з [PERSON] та акт обстеження житлових умов його проживання, не можуть бути визнані в якості беззаперечних та достатніх доказів для зміни розміру аліментів. Щомісячний заробіток [PERSON] дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання своїх дітей в розмірі, визначеному за рішенням суду. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок представлених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відхилення позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed