Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області, Центру надання адміністративних послуг Рокитнівської райдержадміністрації, Головного управління держгеокадасту у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування запису про право власності на нерухоме майно, скасування відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що починаючи з 1950 року [PERSON] мала в постійному користуванні земельну ділянку по [ADDRESS] . Підтвердженням того, що вказана земельна ділянка з 1950 року перебула в постійному користуванні [PERSON] є довідки Старосільської сільської ради від 30.07.2014 №4072 та від 18.08.2017 №6003, розмір земельної ділянки 0,30 га. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями, а саме: а прибудова, а1 прибудова, Б сарай, В сарай, К колодязь, які належали [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією технічного паспорту, з якого вбачається розташування на зазначеній земельній ділянці вказаного будинку і надвірних будівель, та копією Витягу від 14 квітня 2015 р. №1990 з погосподарської книги №4 за 2015 рік Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області з якого вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі будинок з надвірними будівлями і спорудам належить [PERSON] знаходиться в [ADDRESS] , а роком побудови є 1950 рік. 29 жовтня 2014 р. [PERSON] написала заповіт на ім`я [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М. та зареєстрований в реєстрі за №1397, за номером у спадковому реєстрі №56709298. Згідно заповіту [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого: належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. [INFO] [PERSON] померла. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленим закон строк. До складу спадщини після смерті [PERSON] окрім іншого також входять і майнові права на земельну ділянку, з приводу якої виник даний спір і які не припинились внаслідок її смерті. Відповідно до рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2016 року по справі №571/517/16-ц, що набрало законної сили, встановлений преюдиційний факт про те, що вказаний будинок по [ADDRESS] з надвірними будівлями належав померлій [PERSON] .. Також, відповідно до згаданого рішення суду за нею та іншим спадкоємцем [PERSON] визнано право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] як на спадкове майно після смерті [PERSON] . Рішенням Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області №987 від 29 квітня 2014 року «Про передачу земельної ділянки у власність» частину земельної ділянки, що в [ADDRESS] , площею 0,2082 га, яка перебувала в постійному користуванні [PERSON] , передано у власність [PERSON] для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Спірній земельній ділянці, яку передано у власність [PERSON] , присвоєно кадастровий номер 5625086800:03:001:0094. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості №95330427 від 22.08.2017 р. вбачається, що починаючи з 27.05.2014 р. і станом на даний час земельна ділянка за кадастровим номером 5625086800:03:001:0094 належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також вбачається, що [PERSON] 27.05.2014 р. видано свідоцтво про право власності, на нерухоме майно, серія та номер 22181054, тобто документ, що підтверджує її право власності на спірну земельну ділянку. Підтвердженням тієї обставини, що спірна земельна ділянка, яка оскаржуваним рішенням сільської ради передана у власність [PERSON] , є частиною земельної ділянки, яка перебувала в постійному користуванні [PERSON] є в тому числі викопіювання із чергового кадастрового плану землекористувань с.Дроздинь Рокитнівського району Рівненської області земельної ділянки якою користувалась [PERSON] та викопіювання з плану землекористувань с.Дроздинь Рокитнівського району Рівненської області земельної ділянки, яка надається у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] . Із вказаних викопіювань графічно вбачається, що спірна земельна ділянка, яка передана оскаржуваним рішенням сільської ради у власність [PERSON] є частиною земельної ділянки, якою постійно користувалась [PERSON] . В пункті 3 оскаржуваного рішення сільської ради вказано, що земельна ділянка площею 0,2082 га за кадастровим номером 5625086800:03:001:0094 передана у власність [PERSON] за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. Передана ж у власність [PERSON] не перебувала у запасі, адже вона була частиною земельної ділянки, якою постійно користувалась [PERSON] .. При цьому, право користування [PERSON] земельною ділянкою, якою вона постійно користувалась і частина якої була передана у власність [PERSON] , не припинялось а ні в порядку статтей 141-144 нині діючого ЗК України, ані в порядку ст.36 ЗК УРСР 1970 року, ані в порядку статтей 27, 29, 31 ЗК УРСР 1990 року. Зазначає, що [PERSON] добровільно не відмовлялась від права постійного користування зазначеною земельною ділянкою по [ADDRESS] і яка згідно довідок сільвиконкому складала 0,30 га. Вона не зверталась із письмовою заявою про відмову від права постійного користування цією земельною ділянкою до Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області і відповідно жодного рішення про припинення права користування вказаною земельною ділянкою сільською радою не приймалось. Право користування [PERSON] зазначеною земельною ділянкою також не припинялось і в примусовому порядку, зокрема не приймалось жодного рішення Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про примусове припинення права користування земельною ділянкою. Не вилучалась вказана земельна ділянка у [PERSON] також і для суспільних та інших потреб в порядку ст.149 ЗК України. Не існує жодного рішення Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про вилучення у [PERSON] зазначеної вище земельної ділянки, якою вона постійно користувалась, для суспільних та інших потреб. Таким чином, передання спірної земельної ділянки у власність [PERSON] Старосільською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області було здійснено в порушення земельного законодавства України у зв`язку із тим, що спірна земельна ділянка була частиною земельної ділянки в [ADDRESS] , якою постійно користувалась [PERSON] і яка у останньої не вилучалась, вона перебувала у неї на праві постійного користування і її право користування цією земельною ділянкою припинено не було в порядку визначеному законом (ані в добровільному ані в примусовому порядку). Оскаржуване рішення сільської ради Старосільською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області прийняте в порушення вказаних норм чинного законодавства України. Іншими словами оскаржуване рішення сільської ради є незаконним. Позивач вважає, що її майнові права на земельну ділянку мають бути захищені судом також і шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] виданого 27.05.2014 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області [PERSON] . Щодо скасування запису про право власності на нерухоме майно. В Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 27.05.2014 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області Ільчуком Олександром Сергійовичем внесено запис про право власності №5795446 на спірну земельну ділянку за [PERSON] . Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Поки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно буде міститися запис про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, дотоді не можна буде вважати, що відбувся реальний захист її порушених прав. Вважає, що її права порушені та мають бути захищені в такий ефективний та не заборонений законом спосіб, як скасування внесеного в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запису про право власності за номером 5795446 щодо земельної ділянки за кадастровим номером 5625086800:03:001:0094 площею 0,2082 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 07.03.2014 року. Управлінням Держземагенства у Рокитнівському районі Рівненської області було здійснено державну реєстрацію спірної земельної ділянки, вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру прав та із Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.08.2017 р. Посилаючись на норми Земельного кодексу України, Земельного кодексу УРСР 1970 року, Земельного кодексу УРСР 1990 року, Цивільного кодексу України, Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про адміністративні послуги" "Про державний земельний кадастр" просить: 1) визнати недійсним рішення Старосільської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області №987 від 29 квітня 2014 року про передачу земельної ділянки у власність; 2) визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] , видане 27.05.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області [PERSON] ; 3) скасувати внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про право власності за номером 5795446 щодо земельної ділянки за кадастровим номером 5625086800:03:001:0094 площею 0,2082 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ) скасувати внесені до Державного земельного кадастру відомості про формування земельної ділянки за кадастровим номером 5625086800:03:001:0094 площею 0,2082 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та про присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до заперечення, відповідач [PERSON] вказує, що позов є безпідставним, необгрунтованим, таким, що не підлягає до задоволення. В позовній заяві позивач вказує, що оскільки вона та її сестра є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] , то вони, відповідно мають право на спадкування земельної ділянки площею 0,30 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка з 1950 року перебувала в користуванні спадкодавця і частину якої безпідставно отримала у власність [PERSON] .. При цьому в підтвердження права користування спадкодавцем позивач посилається на довідки, які видані Старосільської сільською радою та ст.ст. 1216, 1218, 1219 ЦК України. Тобто позовні вимоги фактично зводяться до того, що [PERSON] неправомірно отримала у власність частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні [PERSON] , а тому підлягають скасуванню рішення сільської ради, свідоцтво про право власності, відповідний запис в реєстрі речових прав. Проте з такою позицією позивача не погоджується, так як відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної сособи, яка померла (спадкодавцем) до інших осіб ( спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною діялнкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. В той же час відповідно до ст. 16 Земельного Кодексу УРСР в редакції 1970 року надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення виконавчих комітетів сільських рад народних депутатів. Право користування засвічується державними актами на право користування землею. Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємства і організацій та по господарських книгах сільських рад (ст. 20 ЗК УРСР). В свою чергу відповідно до ст. 22 та 23 ЗК України в редакції 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що засвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Також, ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. В той же час, позивачем же не надано належних та допустимих доказів перебування частини земельної ділянки, яка передана у власність [PERSON] у постійному користуванні спадкодавця, тобто не надано відповідного рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування або інших правовстановлюючих документів. Отже, як вбачається з доданих до позову документів право користування земельною ділянкою площею 0,30 га у [PERSON] відповідно до вимог законодавства оформлене не було. Як вбачається з рішення Старосільської сільської ради від 29.04.2014 року частина земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,1782 га була вилучена із земель запасу сільськогосподарського призначення та передана в землі запасу житлової та громадської забудови і в подальшому земельна ділянка площею 0,2088 га була передана у власність [PERSON] для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. Довідкою Старосільської сільської ради (в матеріалах справи) також підтверджується, що земельна ділянка площею 0,2082 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] і надана у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] відноситься до земель запасу сільської ради. Позивач у позовній заяві, як на одну із підстав позовних вимог вказує, що право користування [PERSON] земельною ділянкою, якою вона постійно користувалась і частина якої була передана у власність [PERSON] не припинялось, адже вона не відмовлялась від права постійного користування, право користування не припинялось і в примусовому порядку. Проте, такі посилання позивача не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких документів, визначених законодавством, які засвідчували б право [PERSON] на користування земельною ділянкою не надали. Право власності на земельну ділянку було надано [PERSON] 27.05.2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про право власності № [NUMBER] . В той же час, [PERSON] померла [INFO] . Тобто, частина земельної ділянки, яка ніби-то перебувала у користуванні [PERSON] передана у власність [PERSON] ще за життя [PERSON] .. Будь-яких заперечень, претензій, спорів зі сторони [PERSON] щодо її права користування земельною ділянкою не було. Вважає, що той факт, що земельна ділянка на момент передання у власність [PERSON] не перебувала у користуванні спадкодавця, а тому право користування землею не входить до складу спадщини після смерті [PERSON] .. Вважає, що підстав для визнання недійсним рішення Старосільської сільської ради Рокитнівського району № 97 від 29.04.20014 року про передачу земельної ділянки [PERSON] у власність нема, а отже відповідно нема підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку) видане [PERSON] , скасування внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на нерухоме майно та скасування внесених до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки за кадастровим номером 565086800:03:001:0094 немає, тому просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] пояснила, що при житті [PERSON] говорила, що хто її догляне до смерті, тому й залишиться все її майно. [PERSON] знала, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку, на якій знаходився її огород. Через півроку після приватизації , [PERSON] склала заповіт. Також [PERSON] оскаржувала оформлення земельної ділянки [PERSON] , зверталася до адвоката [PERSON] . Також їй відомо, що [PERSON] була зареєстрована за адресою проживання [PERSON] .. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнив, що у [PERSON] була у користуванні земельна ділянка, яка перейшла до неї від батьків. Згодом, відповідач [PERSON] обманним шляхом оформила земельну ділянку на себе. Водночас, земельна ділянка з 1950 року перебувала у відкритому користуванні [PERSON] та не вилучалась. Тому не відповідає дійсності, що земельна ділянка нібито видавалась із земель запасу. В тих межах, в яких земельна ділянка була у користуванні [PERSON] , вона увійшла до складу спадщини. На земельній ділянці, належній [PERSON] знаходиться сарай, який на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] , тому рішення про передачу земельної ділянки відповідачеві є незаконним. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала , просить відмовити у задоволенні. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги вважає безпідставними та необгрунтованими посилаючись на обставини, викладені у відзиві та доповнила, що позивачем не надано жодних документів, що спірна земельна ділянка у визначеному порядку видавалась [PERSON] у власність чи користування. Частина земельної ділянки, яка ніби-то перебувала у користуванні [PERSON] передана у власність [PERSON] ще за життя [PERSON] і будь-яких заперечень зі сторони [PERSON] щодо її права користування земельною ділянкою не було. Крім того, рішенням Старосільської сільської ради частина земельної ділянки по [ADDRESS] , була вилучена із земель запасу сільськогосподарського призначення та передана в землі запасу житлової та громадської забудови і в подальшому була передана відповідачці у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. Просить відмовити у позові. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала вказуючи на те, що спочатку [PERSON] склала заповіт на неї, згодом переписала на матір відповідачки, потім на відповідачку [PERSON] .. У 2014 році [PERSON] склала новий заповіт, згідно якого житловий будинок і земельну ділянку заповіла їй та сестрі [PERSON] .. Після складання заповіту вона повідомляла [PERSON] , що земельна ділянка передана у власність [PERSON] .. Будучи допитаною як свідок [PERSON] показала, що вона є депутатом Старосільської сільської ради п`яти скликань і була присутня, як на сесії сільської ради розглядали питання надання земельної ділянки [PERSON] , проте, розглядалося питання про виділення 0,14 га землі. Земельна ділянка перебувала у користуванні [PERSON] давно, була огороджена, на ній знаходиться хлів, який вона особисто допомагала його переробляти та на даний час з сестрою оформили на себе право власності по заповіту. [PERSON] зверталася і в сільську раду, і в місцеву прокуратуру та мала намір позиватися до суду, але не встигла. Представник третьої особи [PERSON] вважає позов обгрунтованим з огляду на те, що сільська рада визнає, що земельна ділянка перебувала у користуванні [PERSON] .. Землевпорядна організації при оформленні технічної документації [PERSON] не з`ясувала, що на земельній ділянці є будівля, належна [PERSON] .. Підтверджує, що при житті [PERSON] зверталася до нього за юридичною допомогою та мала намір позиватися до суду, проте, у зв`язку зі смертю цього не зробила. Свідок [PERSON] показала суду, що проживала по сусідству з [PERSON] , земельна ділянка перебувала у її користуванні та була огороджена. На даний час їй відомо, що земельна ділянка належить [PERSON] .. Їй не відомо, чи мала [PERSON] документа на право власності чи право користування спірною земельною ділянкою. Свідок [PERSON] показав суду, що при житті [PERSON] , на прохання [PERSON] , допомагав обробляти земельну ділянку [PERSON] .. Земельна ділянка була огородження. Чи мала [PERSON] документи на право власності чи право користування спірною земельною ділянкою йому не відомо. [PERSON] дав показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] .. Свідок [PERSON] дала показання, що була присутня, коли [PERSON] пропонувала її сестрі [PERSON] приватизувати земельну ділянку. Коли проводили заміри земельної ділянки, [PERSON] була присутня та сама показувала межі. При цьому були присутній землевпорядник сільської ради та працівники землевпорядної організації. [PERSON] оформляла право власності на землю у 2014 році при житті [PERSON] .. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до наступного. Частина 1 статті 15 ЦК України вказує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В порядку, встановленому цим Кодексом, кожна особа має право звернутися до суду, за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.21). Згідно заповіту [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого: належний їй будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах ( а.с.19). Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.03.2016 року державним нотаріусом Рокитнівської державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться [ADDRESS] , оскільки спадкоємцями не надано правовстановлюючого документу на спадкове майно(а.с.22). Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2016 року, за [PERSON] та [PERSON] , області , в порядку спадкування за заповітом, визнано право власності кожного на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться в [ADDRESS] (а.с.108-109). Позивач [PERSON] зазначає, що успадкована після смерті [PERSON] господарська будівля - сарай, знаходиться на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні покійної [PERSON] та на даний час належить на праві власності відповідачеві [PERSON] .. Так, згідно довідки Старосільської сільської ради №4972 від 30.07.2014 року, виданої жительці с. [PERSON] , її земельна ділянка складає 0,30 га - для ведення особистого селянського господарства, з них: 0,05 га - огородина (а.с. 12,111). Відповідно до довідки Старосільської сільської ради №6003 від 18.08.2017 року, що станом на 01.01.2014 року покійна [PERSON] користувалась земельною ділянкою площею 0,30 га в [ADDRESS] (а.с. 13). Крім того, згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , замовником технічної документації є [PERSON] . Технічний паспорт виготовлено 02.04.2015 року (а.с. 14-17). Відповідно до довідки Старосільської сільської ради №1996 від 14.04.2015 року, згідно витягу з погосподарської книги №4 за 2015 рік будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Рік побудови будинку 1950 (а.с. 18). Відповідно до інформації №03/07 140 від 06.12.2017 року Старосільська сільська рада Рокитнівського району Рівненської області зазначила, що згідно земельно-кадастрової книги [PERSON] користувалась земельною ділянкою площею 0,30 га, але у власності її не мала. 28 жовтня 2013 року у сільську раду звернулася [PERSON] , яка проживала спільно з [PERSON] і була прописана в її житловому будинку в [ADDRESS] , і за згодою покійної заява була розглянута і прийнято рішення №585 від 4 грудня 2013 року. [PERSON] було надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. При обмірі земельної ділянки проектуючою організацією в присутності землевпорядника сільської ради [PERSON] та покійного військового обліковця [PERSON] , покійна [PERSON] особисто показувала межі замірів, включаючи господарську будівлю. [PERSON] говорила, що решту земельної ділянки приватизує на себе і потім перепише на [PERSON] .. Тому, порадившись, виконком сільської ради рахував, що дана земельна ділянка надана [PERSON] згідно чинного законодавства і порушень з боку сільської ради не має (а.с. 82) . Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями статті 2 ЦК України земельні відносини регулюються земельним законодавством. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України 2001 року право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116,118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із частиною 1 статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Не заслуговує на увагу суду посилання позивача на норми Земельних кодексів УРСР 1970 та 1990 років, оскільки спірні відносини виникли після смерті [PERSON] ( 07.08.2015 ), а відтак, застосуванню підлягають норми Земельного законодавства за станом на вказану дату. Крім того, не заслуговує на увагу суду посилання представника позивача на те, що земельна ділянка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] , оскільки право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Доказів у підтвердження того, що [PERSON] у визначеному законом порядку набула права користування спірною земельною ділянкою суду не надано і в суді таких доказів не здобуто. Натомість, в обгрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] посилається на те, що право власності на спірну земельну дялянку відповідач набула у визначений законом спосіб. З дослідженої копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , вбачається, що 28.11.2013 року [PERSON] звернулася до Старосільської сільської ради Рокитнівського району рівненської області із заявою та просила надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.121). Рішенням Старосільської сільської ради від 04 грудня 2013 року №585 [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , орієнтовною площею 0,25 го в [ADDRESS] , за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови (а.с.126). Відповідно до рішення Старосільської сільської ради №987 від 29 квітня 2014 року, сільська рада вирішила: 1.Вилучити земельну ділянку, яка передається у власність [PERSON] по [ADDRESS] , площею 0,1782 га із земель запасу сільськогосподарського призначення, в тому числі сільськогосподарські землі з них сільськогосподарські угіддя - 0,1782 га та передати в землі запасу житлової та громадської забудови під одно- та двоповерховою забудовою. 2. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5625086800:03:001:0094, ідентифікаційний номер [NUMBER] ) у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] площею 0,2082 га . 3. Передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2082 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер 5625086800:03:001:0094, ідентифікаційний номер [NUMBER] ) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, в т.ч. забудовані землі - 0,2082 га з них забудовані землі під одно та двоповерхову забудову - 0,2082 га в [ADDRESS] (а.с.23,78). Згідно інформаційної довідки № 953430427 від 22.08.2017 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 22181054 від 27.05.2014 року, земельна ділянка за кадастровий номер 5625086800:03:001:0094, площею 0,2082 га, що розташована в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної форми власності, розмір частки 1/1 (а.с. 24,114). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер: 22181442 від 27.05.2014 року, право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 5625086800:03:001:0094, площею 0,2082 га, що розташована по [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 115). Судом встановлено, що на замельній ділянці [PERSON] знаходиться одно з господарських будівель (сарай), право власності на яку в порядку спадкування по заповіту набули позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] .. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] померла [INFO] , а після її смерті виник спір про право на земельну ділянку, застосуванню підлягають норми матеріального права, чинні на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 6 статті 118 Кодексу передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходження земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Отже, особа, яка зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, має звернутися з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Згідно із приписами ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у ст. 126 Земельного кодексу України. Водночас, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що померла [PERSON] у визначеному законом порядку оформила своє право власності чи право користування спіоною земельною ділянкою. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 Земельного кодексу України. За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. При цьому суд враховує, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Аналізуючи встановлені обставини справи та правові норми, суд прийшов до висновку що при передачі земельної ділянки у власність [PERSON] Старосільською сільською радою було дотримано визначену законом процедуру, що вказує на відсутність підстав для визнання недійсним та скасування рішення Старосільської сільської ради №987 від 29 квітня 2014 року. Приймючи до уваги те, що інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсним рішення Старосільської сільської ради №987 від 29 квітня 2014 року, відсутні підстави для їх задоволення.

Outcome: dismissed