Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

В січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені через втрату почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. 05 липня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши, що з позивачкою не проживають разом з липня 2018 року, сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини у добровільному порядку, спору про поділ майна не мають (вх.№4688/19-вх. від 05.07.2019р.). В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (вх.№5728/19-вх. від 27.08.2019р.). Відповідач надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивачки визнав, просив справу слухати в його відсутність (вх.№5726/19-вх. від 27.08.2019р.). Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 03 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №67); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 03 вересня 2011 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 07 травня 2013 року серії [NUMBER] за актовим записом №61 (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям припинені за втрати почуття любові і поваги один до одного; за час судового провадження з розгляду даної справи, а саме з січня 2019 року, сторони не примирилися; подружжя припинило спільне проживання з липня 2018 року; дитина проживає з позивачкою. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції обох про розірвання шлюбу, тривалого періоду не проживання, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 384,20грн., з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 384,20грн.

Outcome: approved