Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивачі, 20.05.2016 року звернулись до суду з позовом до до ПрАТ «Страхова компанія «Україна», третя особа: ТОВ «Фінанс-Лайн» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП,в якому просили стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 3065,50 грн., суму моральної шкоди в розмірі 153,27 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що 25.05.2015 року по пр. Ак. Палладіна зі сторони вул. Мінської в напрямку вул. Г.Наумова в м. Києві сталася ДТП. Водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. У судовому засіданні 21.10.2016 року, представником позивача [PERSON], подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, на суму франшизи в розмірі 500,00 грн., в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 49500,00 грн., на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 3065,50 грн., та моральну шкоду в розмірі 153,27 грн. та судові витрати. 02.10.2015 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва, [PERSON], звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «ВКФ «Чабер» за умови, що протягом року з дня передачі на поруки він виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито. Цивільний позов [PERSON], залишено без розгляду. В період розгляду кримінальної справи [PERSON], вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна», за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5582805, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіль «Пежо», д.н.з. [NUMBER]. 15.10.2015 року, позивачі звернулись до ТОВ «Фінанс Лайн», яке є асистентом відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» із заявою про настання страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку №294/15 експертного автотоварознавчого дослідження, вартість збитку завданого власнику колісного транспортного засобу становить 216799,69 грн. Згідно висновку №294-1/15 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження, з визначення утилізації вартості транспортного засобу від 30.10.2015 року, утилізаційна вартість автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 25.05.2015 року, станом на момент проведеного дослідження складає 90700,00 грн. Таким чином вартість реального збитку завданого позивачу становить 126099,69 грн. Ліміт відповідальності за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5582805, становить 49500,00 грн., яку позивач [PERSON] просила стягнути на свою користь. Крім того, позивачу [PERSON], було заподіяно шкоду життю та здоров'ю в розмірі 3065,50 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь. А також просив стягнути моральну шкоду, яка завдана ушкодженням здоров'я у розмірі 5% страхової виплати, що становить 153,27 грн. На підставі наведеного позивачі просили позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні 21.10.2016 року, позивачі та їх представник [PERSON], позовні вимоги з врахування уточнень, підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Україна» до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Представник третьої ТОВ «Фінанс-Лайн» та третя особа [PERSON] до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно п. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 1 п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого. Відповідно до п. 1 п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я,медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Судом встановлено, що 25.05.2015 року по пр.. АК.Палладіна зі сторони вул. Мінської в напрямку вул. Г.Наумова в м. Києві сталася ДТП. Водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], яким керував водій [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.12). 02.10.2015 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва, [PERSON], звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.. 47 КК України з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «ВКФ «Чабер» за умови, що протягом року з дня передачі на поруки він виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито. Цивільний позов [PERSON]Е, залишено без розгляду (а.с. 37). В період розгляду кримінальної справи [PERSON], вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 36). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна», за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5582805, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіль «Пежо», д.н.з. [NUMBER]. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 50000,00 грн., здоров'ю та життю 100000,00 грн, франшиза 500,00 (а.с. 125) 15.10.2015 року, позивачі звернулись до ТОВ «Фінанс Лайн», яке є асистентом відповідача ПрАТ « Страхова компанія «Україна» із заявою про настання страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7, 14, 15, 40, 48, 49) Згідно висновку № 294/15 експертного автотоварознавчого дослідження, вартість збитку завданого власнику колісного транспортного засобу становить 216799,69 грн. Згідно висновку № 294-1/15 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження, з визначення утилізації вартості транспортного засобу від 30.10.2015 року, утилізаційна вартість автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 25.05.2015 року, станом на момент проведеного дослідження складає 90700,00 грн. (а.с. 51-72, 81-82). Таким чином вартість реального збитку завданого позивачу становить 126099,69 грн. (216799,69 -90700,00). Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] було заподіяно майнову шкоду завдану ушкодженням здоров'я та згідно наданих документів, позивач понесла витрати на суму 3065,50 грн. (а.с. 16-35), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 153,27 грн., підлягають задоволенню, оскільки становлять 5% від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved