Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати незаконним та скасувати розпорядження № 33 від 04.02.2019 Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ, поновити його на посаді голови Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ. У позові посилається на те, що він з 25.02.2016 по 04.02.2019 працював на посаді голови в Первинній організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ. 04.02.2019 його було звільнено з посади голови розпорядженням № 33 Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ за п.1 ст.41 Кодексу законів про працю. Зазначає, що підставою звільнення у розпорядженні є протокол засідання профкому № 36/А від 04.02.2019. Посилаючись на ст. 233 Кодексу законів про працю України, позивач вказав, що він був ознайомлений з копією розпорядження № 33 Первинної організації Профспілки авіабудівників України на ДП ЗАВОД 410 ЦА 14 лютого 2019 року, таким чином, вважає, що строк звернення ним до суду не пропущений. Позивач вважає, що дане розпорядження є незаконним, винесене з порушенням норм чинного трудового законодавства і на його думку, повинно бути скасоване з наступних підстав. На думку позивача, протокол засідання профспілкового комітету (профкому), який став підставою для звільнення містить ряд неправдивих фактів. Щодо комунікації голови Первинної Організації Профспілки Авіабудівників України на ДП ЗАВОД 410 ЦА з членами професійної спілки, позивач зазначив, що рішення професійною спілкою приймалися колегіально, про що свідчать протоколи засідань профспілки. Голова приймав виважені та обґрунтовані рішення попередньо порадившись з профспілкою. Вказує, що голова профспілки розміщував копії документів на інформаційних стендах (на дверях кабінету голови). Всі документи були зареєстровані та знаходилися на підприємстві і кожен член профспілки мав змогу ознайомитися з рішенням у будь-який час. Зазначив, що про всі прийняті рішення голови профспілки він інформував членів профспілки в мережі Viber. Вказує, що відповідно до п.5.11.10 Статуту Профспілки авіабудівників України, профспілковий комітет оперативно інформує членів профспілки, що перебувають на обліку у первинній організації, що прийняті профкомом і вищими за рівнем виборними органами профспілки рішення. Вважає, що обов`язок щодо доведення до відома членів профспілки рішень покладений на профспілковий комітет. Щодо звернення голови профспілки до адміністрації підприємства та органів державної влади з метою захисту прав членів профспілки, позивач зазначив, що відповідно до пункту 5.14.8. Статуту Голова професійної спілки без довіреності представляє первинну організацію профспілки, у відповідності із законодавством, у взаємовідносинах з роботодавцем, власником, органами державної влади, виборними органами профспілки. Зазначив, що користуючись правами, які передбачені Кодексом законів про працю України, Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", Голова професійної спілки звертався до Президента України, Кабінету Міністрів України, ДК "Укроборонпром", Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та інших державних органів задля інформування їх про порушення прав членів профспілки та просив допомоги задля їх відновлення. Посилаючись на ст.1 Закону України «Про звернення громадян», ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», позивач вказує, що він звертався до адміністрації з вимогою підвищити заробітну плату працівникам підприємства на 56%, надати інформацію про розподіл премій між працівниками. Посилаючись на ст.ст. 21,28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» позивач вказує, що завдяки активним діям Голови було поновлено на роботі три незаконно звільнених членів профспілки, що підтверджується рішеннями суду по справі № 759/15338/17 стосовно [PERSON] , № 759/11333/16-ц стосовно [PERSON] , № 752/18463/16-ц стосовно [PERSON] . Щодо вивезення документів за межі підприємства, позивач зазначив, що відповідно до статті 42 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації. Надання для роботи виборного профспілкового органу та проведення зборів працівників приміщень з усім необхідним обладнанням, зв`язком, опаленням, освітленням, прибиранням, транспортом, охороною здійснюється роботодавцем у порядку, передбаченому колективним договором (угодою). Вказує, що адміністрація підприємства попередила Голову професійної спілки про необхідність звільнення приміщення, в якому зберігалися документи. Зазначає, що 20.12.2018 ним було оформлено пропуск на роботу. З 15.01.2019 його не пускали на підприємство на підставі Наказу ДП "ЗАВОД 410 ЦА" "Про внесення змін до Інструкції № 60" від 11.01.2019. Відповідно до даного наказу допуск на територію підприємства для повноважних представників профспілкових органів, які не є працівниками заводу, надається за одноразовими перепустками. Вказав, що відповідно до пункту 8.13 Наказу № 06 пересування профспілкових представників по території заводу здійснюється в супроводі не менше двох співробітників САБ відповідно до маршруту, визначеного працівником САБ. Відступи від маршруту можливі лише з дозволу та під особисту відповідальність начальника САБ. У разі самовільного відступу профспілковими представниками від маршруту, співробітники САБ зобов`язані вжити заходів щодо їх негайного виведення за територію заводу. Прийняття рішення щодо можливості продовження відвідування приймається начальником САБ залежно від конкретних обставин справи. Зазначає, що відповідно пункту 8.3 Наказу № 06 для отримання перепустки відповідна особа має звернутись не пізніше ніж за три дні до запланованого візиту зі зверненням, в якому має бути вказана інформація, а саме прізвище, ім`я та по-батькові, час відвідування заводу, мета відвідування заводу. Також пунктом 8.14 Наказу встановлюється наступне: "при відвідуванні та огляді робочих місць обов`язковою є присутність керівника структурного підрозділу, до якого належать працівники, що на них працюють або особи, що виконує його обов`язки". Зазначає, що таким чином, до Голови професійної спілки застосовувався тиск з боку роботодавця, зокрема протягом тривалого часу Голову профспілки не допускали на підприємство, чим створювали перешкоди для здійснення профспілкової діяльності. Посилаючись на ст. 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», позивач вказує, що профспілки самостійно організовують свою діяльність, проводять збори, конференції, з`їзди, засідання утворених ними органів, інші заходи, які не суперечать законодавству. Забороняється втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань. Посилаючись на п.1 ст. 40 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», позивач вказує, що адміністрацією підприємства було введено наказ, яким не тільки контролювався доступ голови на підприємство, але і встановлювався контроль над статутною діяльністю профспілки. Вважає, що Голова з метою збереження документів вивіз документи за межі підприємства, оскільки була загроза їх знищення адміністрацією підприємства. Щодо звітування про витрачені кошти згідно кошторису за 2018 рік, позивач зазначив, що його у період, коли він повинен був звітувати про витрачені кошти згідно кошторису за 2018 рік та подати проект кошторису на 2019 рік на розгляд профкому не допускали на територію підприємства. Зазначає, що відповідно до пункту 5.14.9. статуту, Голова щорічно звітує на засіданні Профкому про витрати коштів організації профспілки за затвердженим кошторисом. Вказує, що внаслідок свавілля адміністрації та перешкоджання профспілковій діяльності він не міг виконати належним чином покладені на нього обов`язки. Зазначає, що мав намір зібрати профком та прозвітувати про витрачені кошти за 2018 рік у холі підприємства, проте профком не зібрався. Тому, засідання 16.01.19 не було проведено. Також позивач вказує на те, що профспілка у протоколі засідання профспілкового комітету (профкому) № 36/А від 04.02.2019 використовувала багато оціночних термінів, зокрема «некоректність дій», «створення конфліктних ситуацій», «організація роботи профкому належним чином» тощо. Проте, на думку позивача, у даному протоколі відсутнє обгрунтування, що мається на увазі під цими термінами. Крім того, як вважає позивач, відсутні докази створення конфліктних ситуацій, некоректності дій голови профспілки. Щодо незаконності звільнення [PERSON] , позивач, посилаючись на п.4.25. Статуту, п.1 ст. 41, 148,149 КЗпП України, зазначив, що факти порушень, які вказані у протоколі повинні були зафіксовані у відповідних актах, його письмові пояснення щодо порушень відсутні. Просив задовольнити позов. 12.03.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ про визнання незаконними та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 28.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 30.01.2020 суддею Солом`янського районного суду міста Києва Букіною О.М. заявлено самовідвід у цивільній справі № 760/7199/19 (провадження № 2/760/4298/20) за позовом [PERSON] до Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ про визнання незаконними та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 30 січня 2020 року заяву про самовідвід головуючого в справі судді Букіної О.М. задоволено. 30.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. 13.06.2019 представник відповідача Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що професійна спілка авіабудівників України - це всеукраїнська громадська неприбуткова самоврядна організація (профспілка), яка у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», іншими законами та нормативно-правовими актами України, ратифікованими нормами міжнародного права, а також Статутом профспілки. Первинна організація ПАУ на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦА відповідно до статті 4.2 Статуту профспілки є організаційною ланкою Профспілки із статусом юридичної особи. Позивач [PERSON] був обраний головою Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ. Посилаючись на ст.ст. 12,15 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п.1.4 Положення про первинну організацію Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ, ст.ст. 2, 19 ЦПК України, ст. 6 Конституції України, висновки Конституційного Суду України від 09.07.1998 у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини першої статті 21 КЗпП України № 12-рп/98, ст. 221 КЗпП України, зазначила, що установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборчої платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали. Зазначає, що позивач перебував на виборній посаді, його діяльність регулювалась Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та Статутом Професійної спілки авіабудівників України, а тому спір про поновлення його на посаді голови ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА має вирішуватися відповідно до статутних документів Профспілки та законодавства, яке регулює основи її діяльності. Вказує, що взаємовідносини профспілок з їх членами, керівниками організаційних ланок, будь-які питання щодо членства у профспілці (вибуття, виключення зі складу членів профспілки) належить до виключної компетенції профспілок та їх внутрішньо-організаційної діяльності, а тому правовідносини за цим позовом, на думку представника відповідача, не мають розглядатися в порядку цивільного судочинства. На думку представника відповідача, твердження позивача щодо необхідності дотримання положень статей 41,118,139,149,235 КЗпП України при вирішенні даного спору є необґрунтованими та не можуть бути враховані судом при розгляді справи. Представник відповідача зазначила, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі відповідачем не визнаються та не підлягають задоволенню. Посилаючись на п.4.3,4.7,4.8,4.25,5.10, пп. 5.11.2 Статуту Профспілки авіабудівників України, ст.37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», представник відповідача зазначила, що звільнення [PERSON] проведено уповноваженим на те органом та з дотриманням статутних документів, що регулюють діяльність ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Представник відповідача вказує на те, що відсутні докази того факту, що позивач працював з 25 лютого 2016 року до дня звільнення на посаді голови в первинній організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ. Зазначає, що у зв`язку із заволодінням [PERSON] примірників протоколів конференцій, засідань профспілкового комітету за період з 01 лютого 2016 по 31 січня 2019 року первинна організація ПАУ також не володіє відповідними документами, та не має змоги підтвердити повноваження [PERSON] як голови первинної організації ПАУ та профспілкового комітету. Вказує, що розпорядження про звільнення [PERSON] № 33 від 04 лютого 2019 року винесене на підставі протоколу засідання профкому від 04 лютого 2019 року № 36/А. Зазначає що, на даному засіданні були присутні шістнадцять членів профспілкового комітету з вісімнадцяти, у тому числі [PERSON] . Вважає, що відповідно до п. 4.30 Статуту ПАУ засідання профкому було правомочним. Вказує, що в ході засідання були виявлені грубі порушення трудових обов`язків, законодавства України, Статуту ПАУ, зловживання, допущені [PERSON] , а саме: порушено ст. 139 КЗпП України (обов`язок працювати чесно і сумлінно), порушено пункти 2.10.2, 2.10.10 Положення про первинну організацію ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА (обов`язок голови ПО ПАУ організовувати ведення діловодства первинної організації ПАУ, забезпечувати формування та збереження архіву, підписувати прийняті рішення). Як вказує представник відповідача, в ході засідання, з`ясувалося, що в своїх листах до адміністрації підприємства, інших організацій [PERSON] посилається на рішення, які не приймались профкомом або, які приймались у іншому контексті. Зазначає, що [PERSON] , посилаючись на рішення профкому за своїм підписом направив Генеральному директору підприємства лист № 375 від 08 січня 2019 року про погодження профкомом наказу «Про встановлення тарифних ставок та окладів працівникам заводу» за умови, що будуть активізовані служби по завантаженню виробництва для того, щоб з 01 березня підняти тарифи та оклади для працівників заводу на 56 %. Разом з тим, жодних техніко-економічних обґрунтувань для підвищення окладів саме на 56% не наводив. На думку представника відповідача, цей факт підтверджується самим позивачем у позові. Вказує, що як стверджують члени профкому, на засіданні вони погодили наказ без жодних умов. Було прийнято рішення звернутися до генерального директора щодо загрузки підприємства. Яким чином [PERSON] відобразив це питання у протоколі засідання профкому представнику відповідача невідомо, адже ці документи вилучені [PERSON] . Посилаючись на п. 2.10.10 Положення про первинну організацію ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА, представник відповідача зазначає, що саме голова ПО ПАУ організовує ведення діловодства первинної організації ПАУ, забезпечує формування та збереження архіву. Яким чином було відображено у протоколі голосування по даному питанню члени профкому пересвідчитися не могли, адже протоколів в приміщенні профкому не було. Представник відповідача зазначив, що позивач у своїх доводах стверджує, що рішення приймались колегіально та посилається на протоколи профспілкового комітету, при цьому не додав їх у якості додатка до позову. Як зазначає представник відповідача, відповідно до п. 2.10.2 Положення про ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА голова ПО ПАУ організовує підготовку необхідних матеріалів для засідань профспілкового комітету, підписує прийняті рішення та протоколи. На думку представника відповідача, фактично [PERSON] підписувались його особисті рішення, а не рішення профспілкового комітету. Як вважає представник відповідача, фактично [PERSON] було допущено дії, що можуть кваліфікуватися як службове підроблення (стаття 366 Кримінального кодексу України), тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів. Щодо порушення позивачем п.2.10.7 Положення про первинну організацію ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА, представник відповідача зазначила, що в ході засідання профкому з`ясувалось, що [PERSON] особисто оскаржив у суді рішення вищого за рівнем органу Профспілки - Президії Центрального Комітету ПАУ. Причому, як вказує представник відповідача, сплатив судовий збір з рахунку первинної організації ПАУ у розмірі 1762,00 грн. Як зазначає представник відповідача, відповідно до пункту 2.10.7 Положення про первинну організацію ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА голова профкому за дорученням профкому розпоряджається коштами первинної організації ПАУ в межах асигнувань, передбачених її бюджетом. Вказує, що жодного рішення з приводу подання позовної заяви щодо оскарження рішення вищестоящого органу та сплати відповідного судового збору профспілковий комітет не приймав, доручень [PERSON] не надавав. Окрім того, зазначає, що [PERSON] навіть не інформував членів профкому про такі дії. Представник відповідача зазначає, що з`ясувавши даний факт, члени профкому просили [PERSON] відкликати позовну заяву із суду, на що він відмовив. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року позовну заяву [PERSON] до Профспілки авіабудівників України залишено без розгляду. Щодо порушення позивачем п. 5.14.9 Статуту ПАУ, пункту 2.10.7 Положення про первинну організацію ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА, представник відповідача зазначила, що станом на 04 лютого 2019 року [PERSON] відповідно до вимог Статуту не звітував на розширеному засіданні профкому про витрачання коштів за затвердженим кошторисом. Вказує, що в позовній заяві позивач зазначив, що не зміг звітувати по виконанню кошторису за 2018 рік оскільки в той період його не пускали на підприємство. Разом з тим зазначив, що на підприємство його не пускали з 15 січня 2019 року, а 16 січня 2019 року він вже "мав намір" звітувати у холі підприємства. На думку представника відповідача, жодних необхідних матеріалів для звіту позивач не готував, жодних запитів чи доручень бухгалтеру профкому щодо звітування по виконанню кошторису не давав. Як вважає представник відповідача, звітувати відповідно до вимог Статуту ПАУ [PERSON] 16 січня 2019 року не планував. Щодо порушення позивачем п. 2.9.2 Положення про первинну організацію ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА, представник відповідача зазначила, що відповідно до п. 2.9.2 Положення представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів працівників підприємства у відносинах з роботодавцем, органами державної влади і місцевого самоврядування в суді здійснює профспілковий комітет, а не одноособово голова первинної організації. Зазначає, що на підставі цього, рішення про звернення до роботодавця, органів державної влади й місцевого самоврядування в суд мають прийматись профспілковим комітетом. Посилаючись на п. 5.14.8 Статуту ПАУ, представник відповідача зазначила, що голова ПО ПАУ представляє без довіреності юридичну особу первинну організацію ПАУ, а не трудовий колектив чи працівників підприємства. Представник відповідача вказує на те, що [PERSON] звертався до різних органів не як громадянин, не у власних інтересах, чи за захистом своїх особистих прав. [PERSON] підписував звернення як представник трудового колективу, від імені профспілкового комітету, від імені посадової особи Профспілки, на бланку первинної організації ПАУ. На думку представника відповідача, це підтверджує позивач. Як вважає представник відповідача, одноособово представляючи інтереси та права членів профспілки [PERSON] перебрав на себе основну функцію профспілкового комітету. Щодо порушення позивачем пункту 3.14.4 Статуту ПАУ, а саме вчинення дій, що підривають авторитет Профспілки, заважають у здійсненні її статутної діяльності, представник відповідача зазначила, що головою ПО ПАУ протягом 2016-2018рр. надсилались чисельні листи відносно керівника ДП ЗАВОД 410 ЦА до Президента України, Кабінету Міністрів України, ДК «Укроборонпром», Мінекономрозвитку, Центрального комітету ПАУ, інших державних органів, а також до міжнародних профспілкових об`єднань. Як вказує представник відповідача, ці звернення не погоджувались із профспілковим комітетом. Це, на думку представника відповідача, призвело до негативних наслідків для трудового колективу та профактиву підприємства, внесення адміністрацією змін до пропускного режиму для профспілкових представників, що не є штатними працівниками підприємства. Також представник відповідача зазначає, що оформлювати перепустку на підприємство у визначеному порядку [PERSON] відмовлявся, чим на думку представника відповідача, поставив під загрозу роботу профспілкової організації на підприємстві. Дії адміністрації належним чином не оскаржував. Як зазначає представник відповідача, на засіданні профкому 04 лютого 2019 року, для отримання пояснень своїм діям, рішенням, листам було надано слово [PERSON] , який зазначив, що у своїх діях він не вбачає порушень Статуту ПАУ та наділений всіма необхідними повноваженнями представляти трудовий колектив та профспілковий комітет без попереднього погодження з профкомом своїх рішень, а також звернень до ЦК ПАУ, різних політичних організацій, ДП «Укроборонпрому», міжнародних організацій, суду. Пояснив, що вихід з даної ситуації він вбачає лише у зміні менеджменту підприємства і керівника безпосередньо. Представник відповідача зазначила, що надати письмові пояснення своїх дій [PERSON] відмовився. Вказує, що профспілковий комітет прийняв рішення щодо дострокового звільнення [PERSON] з посади голови ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА за грубе порушення Статуту ПАУ, трудових обов`язків та у зв`язку з втратою довіри. Як зазначає представник відповідача, на підставі цього рішення було оформлено розпорядження від 04 лютого 2019 року № 33 про звільнення [PERSON] за пунктом 1 статті 41 Кодексу законів про працю, а саме, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків та Сатуту ПАУ, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Вказує, що 19 вересня 2018 року, відповідно до пунктів 8.18.1, 8.18.4, 8.18.15 Статуту Профспілки, пункту 6.1 Регламенту Президії та з урахуванням попереднього обговорення на Президії ЦК ПАУ, Голова Профспілки своїм розпорядженням № 46 створив комісію по розгляду питань, порушених позивачем в листах до ЦК ПАУ. Представник відповідача зазначила, що [PERSON] 04 лютого 2019 року було звільнено з посади голови первиної організації, разом з тим він залишився членом профкому, якого було делеговано в профком від підрозділу заводу - Центральної заводської лабораторії. Проте, після звільнення [PERSON] не підтримував зв`язок з колективом та профспілковим активом підрозділу. Згідно п. 3.20 Статуту ПАУ, п.4.8. Інструкції по проведенню звітів і виборів рішенням профспілки ЦЗЛ від 02 квітня 2019 року, протокол № 56 [PERSON] було відкликано зі складу профспілкового комітету від колективу ЦЗЛ. 15 квітня 2019 року профспілковий комітет на ДП ЗАВОД 410 ЦА виключив [PERSON] із членів Профспілки. Представник відповідача вказує, що з моменту виведення [PERSON] із складу профспілкового комітету, а також виключення його із лав Профспілки він одночасно втратив право займати посаду голови ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА, а отже, і бути поновленим. Зазначила, що основним нормативно-правовим актом, яким керується Профспілка авіабудівників України є Статут, яким не передбачена можливість поновлення членів Профспілки на виборних посадах та у самій Профспілці на підставі рішення суду. Просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі. 23.07.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої зазначив, що представник відповідача - Плахова К.Ю. не є уповноваженим представником Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ оскільки між Плаховою К.Ю. та профспілкою не було укладено договір про надання юридичних послуг. Щодо винесення розпорядження про звільнення на засіданні профкому, позивач зазначив, що засідання профкому 04 лютого 2019 року не було правомочним, оскільки було скликано із порушеннями вимог статуту. Відповідно до п. 5.14.2. Статуту Голова первинної організації профспілки скликає і організує засідання профкому Президії, координує роботу комісій Профкому. Зазначає, що у положенні про первинну організацію Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ міститься пряма вказівка на таке право голови профспілки, а саме: п.2.10.2. - скликає та проводить засідання профспілкового комітету, організовує підготовку необхідних матеріалів до них, підписує прийняті рішення та протоколи засідання. Вказує, що Голова Первинної організації ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА не скликав засідання Профкому, а інша процедура скликання не передбачена Статутом. Щодо звернення Голови профспілки до адміністрації підприємства та органів державної влади з метою захисту прав членів профспілки, позивач, посилаючись на п.5.14.8. Статуту, Кодекс законів про працю України, ст.19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.1 Закону України «Про звернення громадян», зазначив, що він звертався до адміністрації з вимогою підвищити заробітну плату працівникам підприємства на 56% та надати інформацію про розподіл премій між працівниками. Вказує, що адміністрацією підприємства застосовувалися заходи щодо залякування членів профспілки та заходи морального тиску. Посилаючись на ст.ст. 21,28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», позивач зазначив, що завдяки його активним діям на посаді було поновлено на роботі три незаконно звільнених членів профспілки. Щодо представництва інтересів та прав профспілки, позивач, посилаючись на ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п.п. 2.3.3, 5.14.8. Статуту ПАУ, п.2.10.1 Положення про первинну організацію Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ зазначив, що він, звертаючись до різних органів, жодним чином не порушив положення Статуту. Щодо порушень при складенні Протоколу № 36/А від 04.02.2019 ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА позивач зазначив, що даний протокол відповідно до якого його було звільнено з посади Голови профспілки Первинної організації ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА було складено із порушеннями, оскільки підписів під протоколом налічується чотирнадцять, а не шістнадцять, як вказується кількість членів профкому. Щодо порушень відповідачем положень Статуту щодо [PERSON] , позивач, посилаючись на п.5.11.18., п.9.4 Статуту ПАУ зазначив, що дані функції не виконувались по відношенню до нього, що є порушенням Статуту. Просив задовольнити позовні вимоги. 08.08.2019 представник відповідача Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ К.Ю. Плахова подала до суду заперечення на відповідь позивача на відзив до позовної заяви, в яких зазначила, що вона представляє інтереси відповідача по справі на підставі довіреності, виданій від імені ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА її головою Лукашевич І,М. на підставі та в порядку, передбачених ст.ст. 244, 246 ЦК України, ст. 58,62 ЦПК України. Лукашевич І.М. , відповідно до п.5.14.8, 5.14.11 Статуту ПАУ, як голова ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА, як керівник юридичної особи має право вчиняти певні юридичні дії, закрема видавати довіреності за своїм підписом для представництва юридичної особи. Зазначає, що протокол профспілкового комітету ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА № 5/А від 13 липня 2016 року щодо переведення [PERSON] з посади головного метролога ДП ЗАВОД 410 ЦА на штатну посаду голови ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА не відповідає подальшим вчиненим діям та не є підставою для виникнення трудових відносин. Зазначила, що в рішенні йдеться лише про клопотання перед адміністрацією ДП ЗАВОД 410 ЦА про переведення [PERSON] голову первинної організації профспілки на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦА з роботи на громадських засадах на штатну одиницю профкому». Вказує, що адміністрація підприємства не має жодних повноважень щодо переведення профспілкових працівників з посади на посаду в межах профспілкової структури. Вважає, що задовольнити таке клопотання адміністрація не могла. Посилаючись на п. 4.28 Статуту ПАУ, представник відповідача вказала, що лише вищий орган ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА - збори чи конференція уповноважений приймати рішення про переведення голови профкому на штатну одиницю профкому. Зазначила, що [PERSON] не організовував відповідних зборів чи конференції для прийняття такого рішення. Вважає, що обґрунтування - збільшення об`єму роботи та навантажень для такого переведення є недостатнім. Однак, як зазначає представник відповідача, [PERSON] видав розпорядження № 37 від 19.07.2016 та прийняв себе на посаду голови ПО ПАУ. В розпорядженні посилається на протокол профкому № 1/А від 25.02.2016 року, в якому зазначено, що [PERSON] обрано на посаду голови ПО ПАУ саме на громадських засадах. Вважає, що [PERSON] зайняв посаду звільненого (штатного) голови ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА з грубими порушеннями статутних норм Профспілки. Щодо неправомірності засідання профспілкового комітету, представник відповідача, посилаючись на абз.2 п. 2.8. Положення про первинну організацію Профспілки авіабудівників України на ДП ЗАВОД 410 ЦА, п. 4.30 Статуту ПАУ вказала, що засідання профспілкового комітету вважається правомочним, якщо в ньому бере участь більше як половина його членів. Зазначила, що у засіданні профкому 04 лютого 2019 року приймали участь 16 членів профкому з 18, в тому числі за участі [PERSON] . Вважає, що немає підстав вважати, що засідання профкому не було правомочним. Представник відповідача зазначила, що [PERSON] неодноразово підписував та направляв у різні інстанції свої особисті рішення з посиланням на рішення профспілкового комітету, хоча відповідних рішень профком не приймав. Щодо зазначених позивачем статутних норм, які передбачають соціальний захист для профспілкових працівників, строк повноважень яких закінчився внаслідок не обрання на новий строк, представник відповідача зазначила, що повноваження позивача, як голови ПО ПАУ були достроково припинені за грубе порушення Статуту ПАУ, тому, як вважає представник відповідача дані гарантії на нього не поширюються. Вказала, що позивач не надав належних доказів чи документів про обрання його головою ПО ПАУ на ДП ЗАВОД 410 ЦА - трудова книжка, протокол конференції ПО ПАУ про делегування профспілковому комітету повноважень обирати голову профспілкового комітету та про підстави переведення на штатну посаду в ПО ПАУ. Просила закрити провадження у справі за позовом [PERSON] до первинної організації Профспілки авіабудівників України на ДП ЗАВОД 410 ЦА про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, а у випадку продовження розгляду справи - відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно протоколу Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ № 5/А від 13.07.2016 постановлено клопотати перед ДП ЗАВОД 410 ЦА про переведення [PERSON] голову первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ з роботи на громадських засадах на штатну одиницю профкому (а.с.206). Відповідно до розпорядження профспілкового комітету Первинної організації Профспілки авіабудівників України № 37 від 19.07.2016 [PERSON] прийнято на посаду голови первинної організації профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 Цивільної авіації з 19 липня 2016 року з оплатою праці згідно штатного розкладу (а.с. 174). Протоколом профспілкового комітету Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ № 36/А від 04.02.2019 постановлено: за грубе порушення Статуту ПАУ, трудових обов`язків та у зв`язку із втратою довіри достроково звільнити [PERSON] з посади голови ПО ПАУ на ДП Завод 410 ЦА 04 лютого 2019 року (а.с.15-19). Розпорядженням Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ № 33 від 04.02.2019 за грубе порушення п.п.1.6, 3.14.4, 3.14.5 Статуту ПАУ, [PERSON] , 04.02.2019 звільнено з посади Голови первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ» за п.1 ст. 41 КЗпП України (а.с.20). Згідно витягу з протоколу профспілкового комітету Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ» № 3/А від 15.04.2019 постановлено [PERSON] вивести зі складу профспілкового комітету та виключити його із Профспілки авіабудівників України (а.с.157-158). У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. У частині першій статті 1 ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Вказаними нормами визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Позивач звертаючись з позовом до суду просить визнати незаконним та скасувати розпорядження №33 від 04.02.2019 Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ та поновити його на посаді голови Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ . Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно з висновками Конституційного Суду України, викладеними у Рішенні від 09 липня 1998 року у справі № 12-рп/98 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини першої статті 21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну «законодавства»), відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Шляхом укладення трудового договору з роботодавцем громадяни реалізують свої конституційні права на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов`язків. Трудовий договір є основним юридичним фактом, з яким пов`язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин. За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Отже, основною ознакою трудових відносин є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації. Встановлення правовідносин між сторонами є важливим та впливає на те, що за відсутності трудових правовідносин між сторонами, що регулюються нормами КЗпП України, не може виникати й порушення відповідачем трудових прав позивача. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 221 КЗпП України визначено, що органами, які розглядають трудові спори, є комісії по трудових спорах та районні, районні у місті, міські чи міськрайонні суди. Проте установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали (частина третя зазначеної статті). Статтею 36 Конституції України встановлено, що громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей. Громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначено Законом України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» далі - Закон № 1045-XIV), відповідно до статті 1 якого професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Первинна організація профспілки - це добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. Членом профспілки є особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески. Згідно зі статтею 4 Закону № 1045-XIVзаконодавство про профспілки складається з Конституції України, Закону України «Про об`єднання громадян» (який застосовується до профспілок, якщо інше не передбачено зазначеним Законом), цього Закону, КЗпП України та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Відповідно до статті 14 указаного Закону профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів. Статути (положення) профспілок приймаються з`їздами, конференціями, установчими або загальними зборами членів профспілки відповідного рівня і не повинні суперечити законодавству України. Статут (положення) профспілки повинен містити: 1) статус та повну назву профспілки, її скорочену назву (за наявності), місцезнаходження її виборних органів (юридичну адресу); 2) мету та завдання профспілки; 3) умови і порядок прийняття в члени профспілки та вибуття з неї; 4) права, обов`язки членів профспілки, умови, порядок та підстави виключення з членів профспілки; 5) територіальну, галузеву або фахову сферу діяльності; 6) організаційну структуру профспілки, повноваження її організацій, виборних органів, порядок формування їх складу; 7) умови, терміни, порядок скликання з`їздів, конференцій чи загальних зборів членів профспілки та порядок прийняття ними рішень; 8) порядок і терміни звітності виборних органів профспілки перед членами профспілки, порядок здійснення контролю за діяльністю виборних органів профспілки; 9) джерела надходження (формування) коштів профспілки та напрями їх використання; 10) порядок здійснення господарської діяльності, необхідної для виконання статутних завдань профспілки; 11) порядок внесення змін до статуту профспілки; 12) умови та порядок припинення діяльності профспілки і вирішення майнових питань. У статуті профспілки можуть бути передбачені й інші положення, що стосуються особливостей створення та функціонування певної профспілки, якщо це не суперечить цьому Закону. У межах повноважень, передбачених статутом, вищі за статусом профспілкові органи можуть затверджувати положення про організації профспілки. Відповідно до затвердженого З`їздом профспілки авіабудівельників України від 26.01.2000 із змінами та доповненнями станом на 16.03.2016 Статуту професійна спілка авіабудівників України ( далі- Профспілка) -це всеукраїнська громадська неприбуткова самоврядна організація ( профспілка), яка у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», іншими законами та нормативно-правовими актами України, ратифікованими нормами міжнародного права, а також Статутом Профспілки. Пунктом 1.1 статуту профспілки авіабудівників України визначено, що Професійна спілка авіабудівників України - це всеукраїнська громадська неприбуткова самоврядна організація (профспілка), яка об`єднує, на добровільних засадах (за родом їх професійної діяльності), працівників підприємств, організацій, установ і навчальних закладів, незалежно від форм власності і відомчої належності, пов`язаних з розробкою, виробництвом, експлуатацією та ремонтом авіаційної техніки (літальних апаратів), працівників інших галузей, студентів, учнів, пенсіонерів, з метою представництва та здійснення захисту професійних, трудових, економічних і соціальних прав та інтересів членів профспілки (а.с.22). Згідно п.1.6 діяльність ПРОФСПІЛКИ будується на демократичних засадах і грунтується на принципах: -добровільності вступу до ПРОФСПІЛКИ і виходу з неї, індивідуального членства в ПРОФСПІЛЦІ і рівності всіх членів ПРОФСПІЛКИ; -виборності (делегування) органів всіх рівнів, їх звітності перед членами ПРОФСПІЛКИ та вищими за рівнем виборними органами ПРОФСПІЛКИ; -підпорядкованості нижчих за рівнем виборних органів ПРОФСПІЛКИ вищим; -поєднання колегіальності в роботі з персональною відповідальністю керівників і членів виборних органів за виконання прийнятих рішень, обов`язковістю виконання рішень вищих за рівнем виборних органів ПРОФСПІЛКИ; -гласності в роботі всіх виборних органів ПРОФСПІЛКИ; -свободи дискусій на стадії обговорення питань та обов`язковості виконання прийнятих рішень; -дотримання внутріспілкової дисципліни; -поваги до думки меншості, її права на захист своєї позиції; -права вищого за рівнем виборного органу ПРОФСПІЛКИ на скасування рішень нижчих виборних органів, якщо вони суперечать законодавству, цьому СТАТУТУ; -солідарності членів ПРОФСПІЛКИ та її організацій в реалізації мети та завдань ПРОФСПІЛКИ. Означені принципи реалізуються у подальших розділах СТАТУТУ. Згідно п.2.1 метою діяльності ПРОФСПІЛКИ є здійснення представництва і захисту професійних, трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів ПРОФСПІЛКИ в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, їх організаціями та об`єднаними, а також із іншими об`єднаннями громадян. Відповідно п.4.1 ПРОФСПІЛКА будується за виробничим та територіальним принципами. Основою ПРОФСПІЛКИ є її члени, які об`єднуються у первинні організації. Так відповідно до п.4.2 структуру ПРОФСПІЛКИ складають: -первинні організації; -об`єднані організації; -територіальні організації, які є організаційними ланками ПРОФСПІЛКИ із статусом юридичної особи. Відповідно до п.4.3 всі члени ПРОФСПІЛКИ, які працюють на одному підприємстві або навчаються в одному навчальному закладі), об`єднуються, за виробничим принципом, у первинну організацію ПРОФСПІЛКИ. 4.11.вищим за рівнем виборними органами для організацій профспілки є: -центральний комітет профспілки ( його президія)- для первинних,об`єднаних і територіальних організацій ; -виборні органи територіальних організацій - для об`єднаних і первинних організацій; -виборні органи об`єднаних організацій - для первинних організацій; -виборні органи первинних організацій - для цехових організацій, профгруп. За положеннями п.5.1 первинна організація ПРОФСПІЛКИ складається з членів ПРОФСПІЛКИ, які працюють на одному ПІДПРИЄМСТВІ. Первинна організація створюється за наявності не менше трьох членів ПРОФСПІЛКИ. Рішення про утворення первинної організації та входження у ПРОФСПІЛКУ приймається установчими зборами працівників ПІДПРИЄМСТВА, які виявили бажання вступити до ПРОФСПІЛКИ. Положенням п.п 5.4, 5.15 визначено, що вищим органом первинної організації ПРОФСПІЛКИ є ПРОФСПІЛКОВІ ЗБОРИ (КОНФЕРЕНЦІЯ),У ПЕРВИННІЙ ОРГАНІЗАЦІЇ ПРОФСПІЛКИ, за рішенням зборів (конференції) або профкому утворюються профспілкові організації в підрозділах ПІДПРИЄМСТВА (цехах, відділах, службах) - ЦЕХОВІ ОРГАНІЗАЦІЇ. Відповідно до п.4.3 Статуту Профспілки авіабудівників України всі члени Профспілки, які працюють на одному підприємстві, об`єднуються у первинну організацію профспілки. Згідно п.4.7 Статуту вищим органом первинної організації профспілки є збори або конференція. Аналогічна позиція міститься у п.5.4 Статуту. Відповідно до п.4.8 профспілкові збори, конференції на період між своїми звітно-виборними скликаннями обирають відповідні виборні органи. Відповідно до пункту 5.10 Статуту таким виборним органом у первинній організації профспілки є профспілковий комітет. Згідно пп. 5.11.2 Статуту профспілковий комітет в тому числі обирає зі свого складу голову первинної організації, якщо це право делеговано зборами (конференцією). Таким чином, аналізуючи положення Статуту, який визначає засади діяльності первинної організації профспілки, де позивач обіймав посаду голови, звільнення керівника відноситься до виключних повноважень виборного органу Профспілки, в даному випадку профспілкового комітету. Пунктом 4.25 Статуту встановлено, що звільнення керівника (заступника) профспілки або ії організаційної ланки за порушення Статуту, неналежне виконання посадових обов`язків проводиться відповідно до норм трудового законодавства за рішенням органу профспілки, який їх обрав. Звільнення зазначених осіб за власним бажанням, а також з інших підстав, передбачених трудовим законодавством, здійснюється відповідним виборним органом профспілки. Частиною третьою статті 12 Закону № 1045-XIV встановлено, що забороняється втручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб у діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань, яке може призвести до обмеження прав профспілок або перешкодити законному здійсненню їх статутної діяльності. У цій нормі міститься пряма заборона втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань. Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 1045-XIVпрофспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. Таким чином, за змістом Закону № 1045-XIVу судовому порядку може бути оскаржено лише рішення профспілкового органу, в якому порушено вимогу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, з оспорювання розпорядження №33 від 04.02.2019 Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ та поновлення його на посаді голови Первинної організації Профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві ЗАВОД 410 ЦИВІЛЬНОЇ АВІАЦІЇ не має характеру трудових, про що свідчить положення статті 221 КЗпП України, які закріплюють застереження, стосовно непоширення порядку розгляду трудових спорів на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішеннями органів, що їх обрали. Спір, що виник, належить до виключної компетенції профспілок та їх внутрішньо-організаційної діяльності, оскільки пов`язаний з питаннями членства та заняття виборної посади у громадській організації, а тому такий спір має вирішуватися відповідно до статутних документів профспілок та законодавства, яке регулює основи їхньої діяльності. Згідно ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 431/1490/17, провадження 61-19св18) та постанові 26 лютого 2020 року(справа 210/5659/18, провадження 14-632цс19). Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70). «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) Таким чином, при вирішенні даного клопотання суду слід встановити, чи відбулося звільнення позивачів тим же органом, який їх призначив на посаду. Позивач перебував на виборній посаді на платній основі, його діяльність підпорядкована Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» та Статуту Укрелектропрофспілки, виниклий спір належить до виключної компетенції профспілок та їх внутрішньо-організаційної діяльності, а тому спори мають вирішуватися відповідно до статутних документів профспілок та законодавства, яке регулює основи їх діяльності. Виходячи із наведеного вище, суд вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту, його право неможливо поновити у обраний ним спосіб та у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed