Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Олександрійської центральної районної лікарні в якому просить поновити його на роботі лікарем-фтизіатром протитуберкульозного кабінету поліклініки Олександрійської центральної районної лікарні, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, поновити строк для оскарження наказу про накладення дисциплінарного стягнення № 177-ОД від 19.05.2016 року , визнати незаконним та скасувати наказ про накладення дисциплінарного стягнення № 177-ОД від 19.05.2016 року, стягнути з відповідача на його користь судовий збір сплачений при подачі заяви про забезпечення доказів в розмірі 275, 60 грн та 48.34 грн за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання. Позовні вимоги мотивує тим, що він працював на посаді лікаря-фтизіатра протитуберкульозного кабінету поліклініки Олександрійської ЦРЛ. За період роботи у вказаній установі йому було винесено п»ять дисциплінарних стягнень у вигляді доган, зокрема 31.03.2015 року, 17.12.2015 року, 19.05.2016 року, 15.09.2016 року , 16.09.2016 року. Наказом головного лікаря № 313-од від 29.12.2015 року з нього було знято догани накладені згідно наказів від 31.03.2015 року та від 17.12.2015 року. Наказом № 177 од від 19.05.2016 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за систематичне невиконання функціональних обов»язків і посадової інструкції, що призвело до запізнілої діагностики туберкульозу легень та ненадання своєчасної медичної допомоги вагітній [PERSON] Вважає, що вказаний наказ про оголошення догони винесений з порушенням норм законодавства, оскільки від моменту звернення громадянки [PERSON] в туб. кабінет 10.11.2015 року до оголошення догани 19.05.2016 року пройшло 6 місяців та 9 днів. Крім того, від моменту виявлення проступку 12.04.2016 року до оголошення догани пройшло 38 днів. Наказом № 261-од від 15.09.2016 року, йому було оголошено догану за грубі невиконання пунктів 3.1, 3.9, 3.10 розділу ІІІ, пунктів 6.2 розділу 4 та п. 7.2 розділу 7 посадової інструкції та порушення вимог наказу МОЗ України № 250 "Про затвердження методичних рекомендацій» «Організація , проведення епідеміологічного нагляду та дезінфекційних заходів у протитуберкульозних закладах і вогнищах туберкульозу" і Постанови КМУ від 21.02.2001 року № 157 «[PERSON] питання реєстрації, обліку та звітності щодо інфекційних хвороб». Вважає, що вказане стягнення до нього було застосовано на підставі припущень, оскільки екстрені повідомлення на померлих направила сестра медична протитуберкульозного кабінету поліклініки ОЦРЛ [PERSON], а сестра медична [PERSON] не заповнила вчасно обов»язкову медичну документацію через малий досвід роботи, але це при оголошені догани враховано не було та дійсні обставини виявленого порушення були проігноровані. Наказом № 262-од від 16.09.2016 року йому було оголошено догану за груде невиконання пунктів 3.1, 3.9, 3.20 розділу 3 та п.7.2 розділу 7 посадової інструкції, але вказаний наказ вважає незаконним, оскільки в ньому не зазначено підставу застосування дисциплінаргоного стягнення, а організація ізоляції хворих, зокрема примусова їх госпіталізація не входить до його посадових обов»язків. Наказом № 93-к від 16.09.2016 року його було звільнено з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпПУ, а заборгованість по заробітній платі була виплачена 20.09.2016 року. Оскіль вважає, що його звільнили з порушенням вимог законодавства , звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях (а.с. 138-142). Пояснив, що у головного лікаря до нього постійно було упереджене ставлення, вона дозволяла собі ображати його принизливими словами в присутності колег та в судовому засіданні під час розгляду справи за його позовом про скасування наказів щодо застосування дисциплінарних стягнень . Крім того йому не було належним чином визначено посадові обов»язки, оскільки він та інший лікар-фтизіатр мали однакові посадові інструкції, але фактично за усною вказівкою головного лікаря виконували різні обов»язки. Незважаючи на те, що 29.12.2015 року з нього були зняті догани накладені 31.03.2015 року та 17.12.2015 року , наказом від 19.05.2016 року до нього знову було застосовано дисциплінарне стягнення за систематичне невиконання функціональних обов»язків. Крім того громадянка [PERSON] до нього за медичною допомогою звернулась 10.11.2015 року, тобто в той час коли він працював за старою посадовою інструкцією , а в провину йому зазначили невиконання вимог посадової інструкції від 01.10.2015 року, з якою його фактично ознайомили 04.12.2015 року. Крім того просив суд звернути увагу на те, що посадова інструкція, яка була затверджена головним лікарем 02.06.2014 року підроблена, зокрема до неї додатково приєднано 2,3,4 аркуші про що свідчить різний шрифт написання її тексту , а підпис про ознайомлення з нею не його . Під час прийому [PERSON] у неї жодних скарг не було, він її обстежив та зробив запити до Войнівської сільської ради , за місцем реєстрації пацієнта та до Протитуберкульозного диспансеру, які повідомили, що вказана особа на обліку як хвора на туберкульоз не перебуває. Зробити манту він не міг, тому що не було туберкуліну. Він опитав пацієнтку з приводу наявності скарг та щодо наявності у неї родичів хворих на туберкульоз. У пацієнта ніяких скарг не було. Крім того вагітних на флюрографію направляти не можна. Після виявлення у [PERSON] очагів туберкульозу він призначив їй лікування та рекомендував ізолювати новонароджену дитину, але його вказівки [PERSON] проігнорувала та проживала з дитиною . Про вказані обставини він довів до відома керівництво та пропонував вилучити дитину, але належної реакції зі сторони керівництва не було. Потім [PERSON] звернулась до лікарні зі скаргою на нього. Наказ про оголошення догани від 19.05.2016 року йому для ознайомлення було надано у той же день, але він його не оскаржував, оскільки головний лікар запевнила, що він носить профілактичний характер та до звільнення не призведе. Про те, що законодавством передбачений тримісячний строк для звернення до суду з вимогою про скасування про накладення дисциплінарного стягнення йому було добре відомо, але він повірив головному лікарю та вчасно наказ не оскаржив. При винесенні йому догани 15.09.2016 року головним лікарем не було враховано всі обставини вчиненого, зокрема те, що відповідальність за інформацію зазначену в екстреному повідомлені несе особа, яка заповнила таке повідомлення, про що він написав у своїх поясненнях, але головний лікар на це увагу не звернула та винесла йому знову догану. В той час, коли екстрене повідомлення було заповнено сестрою медичною, яка і була відповідальною за нього. 16.09.2016 року до нього знову було застосовано догану, але у наказі не заначено підстави для її застосування , крім того догану йому було оголошено за неприйняття мір щодо ізоляції хворої особи на туберкульоз , але в його посадові обов»язки не входить звернення до суду з відповідними заявами та він не має повноважень представляти інтереси лікарні у суді. Наказом від 16.09.2016 року його було звільнено на підставі п.3 ст. 40 КЗпПУ, а заборгованість по заробітній платі виплачена 20.09.2016 року. Від допиту свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позивач відмовився. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що наслідком невиконання позивачем своїх обов»язків, що призвело до застосування догани від 19.05.2016 року є запізніла діагностика туберкульозу легень та ненадання своєчасної медичної допомоги вагітній [PERSON], що в подальшому призвело до протитуберкульозного лікування новонародженої дитини . Наслідками невиконання позивачем своїх посадових обов»язків, що призвело до застосування другої догани від 15.09.2016 року було те, що фактично вчасно не було проведено роботи по дизінфеції у вогнищі туберкульозу, тобто у місці проживання померлих, що могло призвести до захворювання інших людей. Наслідками невиконання позивачем своїх посадових обов»язків, що призвело до застосування третьої догани від 16.09.2016 року було те, що відбулось зараження туберкульозом співмешканця і батька [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона являється дружиною позивача та працює в районній лікарні медичною сестрою. Коли її чоловік звернувся до суду з позовом про скасування наказів про застосування до нього доган її викликали у відділ кадрів та просили вмовити його забрати із суду позов, запевняли, що він звільнений не буде і з нього будуть зняті всі догани, але згодом його звільнили. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона була пацієнткою [PERSON], він дуже уважний лікар та коли вона хворіла та зверталась до нього за консультаціями він завжди приділяв їй належну увагу. У неї ніколи не було до нього жодних зауважень і їй більше подобалось лікуватись у [PERSON] ніж у лікаря Мороз. Щодо обставин притягнення [PERSON] до дисциплінарних стягнення та подальшого звільнення їй нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює в Олександрійській центральній районній лікарні в протитуберкульозному кабінеті сестрою медичною і деякий час працювала з [PERSON] на заміні його медичної сестри [PERSON], яка перебувала у відпустці. Вона дійсно не подала екстрені повідомлення на померлих, оскільки [PERSON] не давав такої вказівки і їй не було відомо, що хтось помер. Про все довідалась, коли із санстанції надійшла скарга. Раніше, коли вона працювала з іншим лікарем Мороз, вона заповнювала екстрені повідомлення щодо осіб, які захворіли, ці повідомлення вона заповнювала лише за вказівкою лікаря. Зі своєю посадовою інструкцією вона була ознайомлена. Коли почали проводити перевірку щодо виявлених недоліків у роботі вона надавала письмові пояснення, дисциплінарні стягнення до неї не застосовувались. Перед тим як заміщати [PERSON], остання з нею провела інструктаж і сказала, що про необхідність заповнення екстрених повідомлень їй скаже лікар. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює в Олександрійській центральній районній лікарні в протитуберкульозному кабінеті сестрою медичною. З 2014 року по день звільнення [PERSON] працювала з ним. З липня по серпень 2016 року вона була у відпустці, а її заміняла [PERSON] Коли вийшла з відпустки почала опрацьовувати картки хворих і виявила, що троє хворих померли. Коли запитала у [PERSON] чи відправлялись на цих осіб ектренні повідомлення він сказав, що не відправлялись. Тому вона заповнила екстрені повідомлення особисто, а потім з»ясувалось, що вони були надіслані дуже пізно. Взагалі необхідність заповлення екстрених повідомлень контролює лікар, оскільки він володіє всією інформацією щодо хворих і дає вказівку про необхідність їх заповнення. Їй відомо, що екстрені повідомлення щодо померлих осіб мають бути направленні протягом 24 годин, коли стало відомо про смерть, оскілкиь ці особи повинні бути зняті з обліку. З порядком заповнення повідомлень вона знайома. [PERSON] їй дав вказівку заповнити і відправити ці повідомлення і вона це зробила за власним підписом. Взагалі, якщо її не було на роботі, ці повідомлення оформляв лікар, чому він цього не зробив вчасно їй не відомо. [PERSON] з [PERSON] на період її відпустки працювала не на постійній основі, а лише йому допомагала. Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що вона працює на посаді заступника головного лікаря Олександрійської ЦРЛ та завідуючої поліклінікою. Посадові інструкції у лікарні розробляються один раз на три роки перед акредитацією. Всіх працівників з посадовою інструкцією знайомлять під підпис. В посадові обов"язки кожного лікаря входить керівництво роботою середнього медичного персоналу це сестри медичної. Оскільки на той час в лікарні працювало два лікаря фтизіатра [PERSON] та [PERSON], між ними було умовно поділені обов»язки. Умовно на [PERSON] було покладено обов»язки огляду активних хворих туберкульозом, а на Мороз вагітних. Це було зроблено з метою запобігання контактування активних хворих з іншими пацієнтами. [PERSON] якщо когось із лікарів з якихось причин небуло на роботі, то всі обов»язки виконував інший лікар. У період з 27.10.2015 роу по 04.01.2016 всі обов»язки лікаря фтизіатра виконував [PERSON], тобто він здійснював прийом усіх осіб, які потребували консультацій та огляду лікаря-фтизіатра і ніякого розподілу обов»язків не було , оскільки [PERSON] був один лікар-фтизіатр на весь район. [PERSON] до лікарні працевлаштувалась лише 04.01.2016 року. З приводу застосування до [PERSON] догани від 19.05.2016 року за ненадання своєчасної медичної допомоги вагітній [PERSON] пояснила, що вагітним жінкам робиться рентген, на кожну вагітну заводиться медична картка. 27.10.2015 року [PERSON] проходила проф.огляд. У неї був строк вагітності 14-15 тижнів, тому їй було відмовлено у перериванні вагітності та було поставлено на облік. В цей день вона відвідала флюрокабінет та гінеколога, також їй дали список лікарів, у яких вона повина була обстежитись, одним із лікарів є лікар фтизіатр. Їй було призначено явку на 11.11.2015 року. З врахуванням того , що у [PERSON] було виявлено зміни на знімках легенів, їй повторно було зроблено знімок і вона пішла на консультацію до лікаря фтизіатра 10.11.2015 року з результатами другого знімку. З її слів лікар про її зміни нічого не сказав, лише зробив запис в індивідуальній картці вагітної, а в амбулаторній картці він жодних записів не зробив. Крім того [PERSON] повинен був направити хвору до обласної лікарні та призначити аналіз мокроти, але цього зроблено не було. В подальшому , коли у [PERSON] було 38 тижнів вагітності вона потрапила на прийом до лікаря фтизіатра Мороз, яка і виявила всі недоліки роботи [PERSON]. [PERSON] призначила [PERSON] рентгенографію, аналіз мокротиння і направила до обласної лікарні, де їй поставили діагноз туберкульоз легень. Отже вперше туберкульоз у [PERSON] було виявлено лише 14.04.2016 року, хоча це необхідно було зробити іще 10.11.2015 року, але [PERSON] цього не зробив, що призвело до необхідності проводити хіміотерапію новонародженій дитині та не прийшлось би розлучати матір з дитиною, оскільки якби [PERSON] вчасно направив [PERSON] до обласної лікарні з усіма необхідними аналізами, жінка б до пологів пройшла лікування, а наразі стоїть питання про необхідність хірургічного втручання, оскільки туберкульоз легень у [PERSON] виявили дуже пізно. Про виявлені недоліки родоти [PERSON], [PERSON] написала доповідну записку на підставі якої почалось службове розслідування. За наслідками службового розслідування клініко-експертною комісією було надано висновок про запізнілу діагностику туберкульозу у [PERSON]. Сама ж [PERSON] до лікарні зі скаргою на дії [PERSON] звернулась 20.04.2016 року після огляду в Онокодиспансері та встановлення діагнозу туберкульоз. Стосовно застосування до [PERSON] догани 15.09.2016 року, показала, що 16.08.2016 року до районної лікарні з санстанції надійшла інформація про те, що екстрені повідомлення про померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які хворіли на туберкульоз до їхньої установи надійшло занадто пізно , з порушенням термінів встановлених законодавством, що призвело до не проведення дезінфекції в очагах можливого зараження інших осіб. Зокрема, [PERSON] , який хворів на активну форму туберкульозу помер 13.07.2016 року вдома, з ним проживали його батьки та постійно спілкувалась сестра [PERSON], у якої після смерті [PERSON] також було виявлено туберкульоз. Наслідком її хвороби могло бути не проведення за місцем проживання хворого дезінфекції. [PERSON] та [PERSON] померли в лікарні, але за місцем їх смерті дезінфекція проведена також не була, через відсутність направлених вчасно до санстанції екстрених повідомлень про смерть людей, які хворіли на активну форму туберкульозу. За наслідками виявлених порушень було проведено службове розслідування і до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення. Екстренні повідомлення могла заповнити медична сестра, але за вказівкою лікаря, адже вся інформація про хворих надходить саме до лікаря в телефонному режимі, або письмово. Інформацію про факт смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] напевно отримав [PERSON], але письмових доказів цього немає, оскільки ці факти ніяким чином у лікарні не фіксуються. Після отримання інформації про факт смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] повинен був зробити запис у амбулаторній картці хворих, але ці записи зроблені не були, амбулаторні картки на цих осіб просто були відкладені окремо. Про те, що [PERSON] не вжив належних заходів для заповлення екстрених повідомлень стало відомо з наслідків службового розслідування та письмових пояснень медичних сестер [PERSON] та [PERSON]. Фактично інформацію про смерть хворих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в телефонному режимі могла отримати і медична сестра, через відсутність лікаря у кабінеті, але відповідно письмових пояснень медичної сестри [PERSON], вона не отримувала від [PERSON] ніяких вказівок, щодо заповлення екстрених повідомлень на померлих, тому дисциплінарне стягнення було застосовано саме до нього. 16.09.2016 року до [PERSON] знову було застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани. Підставою для її застосування було те, що [PERSON] не вжив належних заходів для примусової госпіталізації [PERSON], яка хворіла на активну форму туберкульозу та несла загрозу для оточуючих. Так, [PERSON] проходила стаціонарне лікування в Обласному тубдиспансері, звідки її було виписано у зв»язку з порушенням режиму. Про це було повідомлено до протитуберкульозного кабінету Олександрійської районної лікарні, але [PERSON] не вжив належних заходів, зокрема щодо звернення до суду з відповідною заявою та документами із заявою про примусову госпіталізацію Кілікової до протитуберкульозного закладу. З 18.07.2016 року по 23.09.2016 року [PERSON] була невідомо де і не відомо з ким спілкувалась, у зв»язку з чим відбулось зараження туберкульозом її співмешканця [PERSON], який наразі проходить курс лікування. По даному факту службове розслідування не проводилось і приводом для застосування дисциплінарного стягнення послугувала інформація зазначена у медичних документах. Про даний випадок до адміністрації лікарні повідомила лікар Мороз, яка коли вийшла з відпустки його виявила та 15.09.2016 року звернулась до суду з відповідною заявою і на підтаві рішення суду від 23.09.2016 року [PERSON] було примусово госпіталізовано до протитуберкульозного диспансеру. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 04.01.2016 року працює в Олександрійській районній лікарні на посаді лікаря фтизіатра. У них із [PERSON] однакові посадові обов»язки, але з метою недопущення контактування активних хворих з іншими пацієнтами за вказівкою головного лікаря та з врахуванням їхньої з [PERSON] думки, між ними формально обов»язки було поділено таким чином, що огляд активних хворих на туберкульоз та їх лікування здійснював [PERSON], а огляд вагітних та інших хворих здійснювала вона. У той час коли з якихось причин одного з лікарів небуло на робочому місці, огляд усіх пацієнтів здійснював лікар, який перебував на робочому місці. 30.03.2016 року до неї на прийом прийшла [PERSON]. На момент обстеження вона ніяких скарг не висловлювала, але з медичної картки хворої вона встановила, що на час огляду [PERSON] [PERSON], 10.11.2015 року, у неї були виявлені зміни у легенях та про це був зроблений відповідний запис в амбулаторній картці. Тобто вже на час першого огляду [PERSON], [PERSON] виявив підозри на захворювання туберкульозом, але належних заходів для з»ясування остаточного діагнозу [PERSON] він не зробив. Наслідком неналежного реагування [PERSON] на виявлені у [PERSON] зміни в легенях стало те, що їй дуже пізно було встановлено діагноз, тому вона лікувалась тривалий час і на сьогоднішній день у неї залишились туберкуломи в легенях, які у будь-який час знову можуть відкритись. Стосовно не заповнення [PERSON] екстрених повідомлень на померлих осіб, які хворіли туберкульозом їй відомо, що вони , як лікарі фтизіатри повинні їх заповнювати у найкоротші строки з дня отримання відповідної інформації. Зазвичай заповнення екстреного повідомлення здійснюється медичним працівником, який отримав інформацію про смерть хворого на туберкульоз і такою інформацією володіє лікар, який дає вказівку медичній сестрі про заповнення екстрених повідомлень. У липні 2016 року за місцем свого проживання помер [PERSON], який хворів на відкриту форму туберкульозу. 24.10.2016 року до лікарні звернулась рідна сестра [PERSON] [PERSON], у якої було виявлено відкриту форму туберкульозу і в подальшому вона була госпіталізована до Обласної лікарні. У [PERSON] було виявлено туберкульоз розширеної резистенції, який є стійким до багатьох медичних препаратів. Тому зробили висновок, що [PERSON] заразилась саме від свого брата [PERSON], через те, що вчасно не було проведено після його смерті, за місцем його проживання дезінфекцію. А причиною цього стало не надання [PERSON] до санстанції екстрених повідомлень. Підтвердила, що дійсно батько [PERSON] [PERSON] з 04.2016 року також лікується від туберкульозу, але на її думку і батько [PERSON] і його сестра заразились саме від [PERSON]. Стосовно порушень допущених [PERSON] щодо невжиття заходів для примусового лікування [PERSON] їй відомо, що [PERSON] проходила стаціонарне лікування в Областній лікарні і її було виписано у зв»язку з порушенням режиму та її медична документація була направлена до Олександрійської районної лікарні. З медичної документації було встановлено, що у [PERSON] наявні бактеріовиділення та вона несе загрозу для оточуючих, але в порушення вимог Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз », [PERSON] не вжив належних заходів для звернення до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON]. В той час коли медична документація відносно [PERSON] надійшла до лікарні, вона була у відпустці, і всі обов»язки лікаря- фтизіатра виконував [PERSON] Він дійсно їй телефонував з цього приводу та радився по питаннях підготовки матеріалів до суду, але чому він не звернувся до суду із відповідними документами вчасно їй невідомо. Всі необхідні дії були зроблені нею після виходу із відпустки і на підставі рішення суду [PERSON] було примусово госпіталізовано. Вона особисто не була ніколи свідком того, щоб головний лікар якимось чином принижувала [PERSON] в присутності сторонніх осіб. Дійсно висловлювала на його адресу критику з приводу недоліків у роботі, але все це було в межах професійної етики. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює начальником відділу кадрів Олександрійської районної лікарні та готувала проекти наказів про застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень та фактично виконувала технічну роботу за вказівкою адміністрації лікарні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працює в Олександрійській районній лікарні заступником головного лікаря з медичної частини і лікарем терапевтом. З приводу застосування до [PERSON] догани від 19.05.2016 року за ненадання своєчасної медичної допомоги вагітній [PERSON] пояснила, що 27.10.2015 року [PERSON] проходячи профогляд зробила флюрографічне обстеження. 28.10.2015 року вона звернулась до лікаря гінеколога з приводу переривання вагітності. У неї був строк вагітності 14-15 тижнів, тому їй було відмовлено у перериванні вагітності та було поставлено на облік і призначено повторне обстеження. 10.11.2015 року [PERSON] знову прийшла на прийом до лікаря- гінеколога, який їй повідомив, що їй необхідно звернутись за консультацією до лікаря-фтизіатра, оскільки, як повідомили із рентгенкабінету, у неї були виявлені зміни в легенях. Цього ж дня вона звернулась за консультацією до лікаря- фтизіатра [PERSON] і зробила повторний знімок легень на цифровому апараті. Зі скарги [PERSON] відомо, що [PERSON] оглянув два її знімки і здійнив запис у її амбулаторній картці про те, що вона на обліку у лікаря фтизіатра не знаходиться , жодних рекомендацій він їй не надавав та запропонував прийти до нього на огляд після пологів. 30.03.2016 року з рентгенкабінету до гінеколога знову надійшла інформація, про те, що [PERSON] повина знаходитись на обліку у лікаря-фтизіатра і її знову направили на консультацію до фтизіатра, але цього разу вона потрапила на прийом до Мороз, яка призначила повторне обстеження і здачу мокроти. 06.04.2016 року [PERSON] зробили повторний знімок і Мороз її направила в Обласний протитуберкульозний диспансер, де їй 08.04.2016 року вперше поставили діагноз «туберкульоз легень» і вказали, що динаміка відсутня. Це означає, що зміни в її легенях, які були виявлені з самого початку не змінювались. [PERSON] рекомендували уникати контакту з новонародженою дитиною та пройти хіміотерапію. 11.04.2016 року Мороз їй про все це доповіла , а вона в свою чергу написала про виявлені факти у своїй доповідній головному лікарю. В цей же день на підставі наказу було створено комісію по розслідуванню даного випадку. Після проведення службового розслідування відбулась клініко- експретна комісія, на яку також були запрошені фіхівці з обласного туберкульозного диспансеру, за наслідками якої виявлені [PERSON] порушення були підтверджені та було рекомендовано застосувати до нього дисциплінарне стягнення. Бездіяльність [PERSON] призвела до запізнілої діагностики туберкульозу у [PERSON] внаслідок чого їй було заборонено грудне вигодовування новонародженої дитини та ізоляція від неї. Стосовно застосування до [PERSON] догани 15.09.2016 року, показала, що 16.08.2016 року до районної лікарні з санстанції надійшла інформація про те, що екстрені повідомлення про померлих [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які хворіли на туберкульоз до їхньої установи надійшло занадто пізно , з порушенням термінів встановлених законодавством, що призвело до не проведення дезінфекції в очатах можливого зараження інших осіб. У зв»язку з вказаною інформацією вона знову написала доповідну головному лікарю та було створено комісію по розслідуванню даного випадку. За наслідками розслідування було виявлено, що [PERSON] 13.07.2016 року помер у їхній лікарні. З 11.04.2016 року по 04.07.2016 року він перебував в Обласному онкодиспансері та йому було видалено пухлину головного мозку. 11.07.2016 року він був госпіталізований до їхньої лікарні та оглянутий [PERSON], який у його картці зазначив, що у нього немає бактеріовиділень та він є безпечним для оточуючих. 13.07.2016 року [PERSON] у медичній картці хворого зробив відмітку про те, що він помер від ракової інтоксикації. [PERSON] був хворий на туберкульоз, [PERSON] про це знав та повинен був направити екстрені повідомлення до санстанції, але чомусь цього не зробив. Зокрема, [PERSON] , який хворів на активну форму туберкульозу помер 13.07.2016 року вдома, з ним проживали його батьки та постійно спілкувалась сестра [PERSON], у якої після смерті [PERSON] також було виявлено туберкульоз. Наслідком її хвороби могло бути не проведення за місцем проживання хворого дезінфекції. Про смерть [PERSON] у медичній картці [PERSON] також було зроблено запис, але без дати. [PERSON] повинен був телефонувати до моргу та цікавитись чи не помирали хворі на туберкульоз, але він цього не робив. [PERSON], який також хворів туберкульозом помер 15.07.2016 року в Обласному протитуберкульозному диспансері. Про це повино було бути повідомлено у телефоному режимі в кабінет лікаря-фтизіатра. [PERSON] доказів того, що про цей факт було повідомлено немає, оскільки така інформація у лікарні ніяким чином не фіксується. [PERSON] [PERSON] повинен був цікавитись станом хворого та вжити заходів для вчасного виявлення смерті хворого. У медичній картці [PERSON], [PERSON] зробив запис про факт його смерті лише 10.08.2016 року, хоча міг все це виявити вчасно. 16.09.2016 року до [PERSON] знову було застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани. Підставою для її застосування було те, що [PERSON] не вжив належних заходів для примусової госпіталізації [PERSON], яка хворіла на активну форму туберкульозу та несла загрозу для оточуючих. Так, [PERSON] проходила стаціонарне лікування в Обласному тубдиспансері, звідки її було виписано у зв»язку з порушенням режиму. Про це було повідомлено до протитуберкульозного кабінету Олександрійської районної лікарні, але [PERSON] не вжив належних заходів, зокрема щодо звернення до суду з відповідною заявою та документами із заявою про примусову госпіталізацію Кілікової до протитуберкульозного закладу. З 18.07.2016 року по 23.09.2016 року [PERSON] була невідомо де і не відомо з ким спілкувалась, у зв»язку з чим відбулось зараження туберкульозом її співмешканця [PERSON] 11.09.2016 року Мороз про виявлені факти написала доповідну, на підставі якої було видано наказ про оголошення [PERSON] чергової догани. По даному факту службове розслідування не проводилось . В подальшому адміністрація лікарні звернулась до профспілки з клопотанням про надання згоди на звільнення [PERSON] На засіданні профспілки [PERSON] було запропоновано звільнитись за власним бажанням, але він відмовився, тому його було звільнено за системне невиконання посадових обов»язків без поважних причин. Адміністрація лікарні завжди позитивно ставилась до [PERSON], але на виявлені порушення інакше відреагувати не могла. Допитана в судовому засданні свідок [PERSON] показала, що вона працює у районій лікарні на посаді головної медичної сестри, про всі випадки притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності їй відомо з медичної документації. Їй достовірно відомо, що екстрені повідомлення мають заповнятись лише лікарем, але коли сестра медична [PERSON] вийшла із відпустки, екстрені повідомлення на померлих хворих вона заповнила особисто, чи підписував їх [PERSON] їй невідомо, але їх має право підписувати лише лікар. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює на посаді завідуючого терапевтичного відділення Олександрійської ЦРЛ та був членом клініко-експертної комісії по двом випадкам виявлених недоліків у роботі [PERSON] Вся інформація з цього приводу йому відома з медичної документації. У зв»язку з неналежним виконанням [PERSON] посадових обов»язків йому були оголошені догани та в подальшому його було звільнено. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, показання свідків та дослідивши надані сторонами докази , суд дійшов висновку про необхідність частково задоволнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 20.05.2014 року [PERSON] був прийнятий на посаду лікаря-фтизіатра протитуберкульозного кабінету Олександрійської центральної районної лікарні (а.с. 4-5, 9). Посадові обов»язки позивача були визначені посадовими інструкціями від 02.06.2014 року (а.с. 116-118) та від 01.10.2015 року (а.с. 10-13). З посадовою інструкцією від 01.10.2015 року [PERSON] було ознайомлено 04.12.2015 року (а.с.13). [PERSON] являється членом професійної спілки Працівників охорони здоров»я (а.с. 218-228) Наказами від 31.03.2015 року № 140-ОД та від 17.12.2015 року № 303-ОД до [PERSON] було застосовано дисциплінарні стягнення у виді догани, які наказом головного лікаря від 29.12.2015 року № 313-од були зняті. Вказані обставини встановлені рішенням суду та відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. (а.с. 20-22). Наказом головного лікаря Олександрійської ЦРЛ від 19.05.2016 року № 177-ОД до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за систематичне невиконання функціональних обов»язків і посадової інструкції, що призвело до запізнілої діагностики туберкульозу легень та ненадання своєчасної медичної допомоги вагітній [PERSON], небажаних наслідків для вагітної та новонародженої дитини . З вказаним наказом під підпис [PERSON] був ознайомлений 19.05.2016 року (а.с. 29). А з вимогою до суду про скасування вказаного наказу [PERSON] звернувся 04.10.2016 року (а.с. 1). Приводом для застосування вказаного дисциплінарного стягненн стали скарга [PERSON] (а.с.30), доповідні записки лікаря терапевта [PERSON] (а.с. 31), доповідної записки заступника головного лікаря [PERSON] (а.с. 32), протокол № 3 клініко-експертної комісії Олександрійської центральної районної лікарні від 26.04.2016 року на засіданні якої був присутній позивач та який надавав свої пояснення з приводу виявлених фактів (а.с. 34-37). 15.09.2016 року наказом головного лікаря Олександрійської ЦРЛ № 261-ОД , за систематичне невиконання своїх функціональних обов»язків і посадової інструкції, що призвели до великої загрози розповсюдження інфекції серед контактних осіб та населення сіл Куколівка, Лікарівка та смт [PERSON], внаслідок не проведення заключної дезінфекції в вогнищах туберкульозу після смерті хворих та в вогнищах не проведена санітарно освітня робота з контактними особами лікарю-фтизіатру протитуберкульозного кабінету поліклініки [PERSON] було оголошено догану. Відповідно змісту вказаного наказу, підставою для застосування дисциплінарного стягнення у виді догани послугували лист Олександрійського міськміжрайонного відділу державної установи «Кіровоградський обласний лабораторний центр МОЗ України» від 16.08.2016 року за № 1037/11-3, проведене службове розслідування з попереднім вивченням медичної документації хворих на туберкульоз, які померли, а саме: [PERSON], с.Куколівка, [PERSON], смт.Нова Прага, [PERSON], с.Лікарівка; доповідні записки заступника головного лікаря медичної частини [PERSON], заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності з виконанням обов»язків завідувача поліклінікою [PERSON], пояснювальна записка [PERSON] та невиконання [PERSON] пунктів 3.1, 3.9, 320 розділу ІІІ пунктів 6.2 розділу 4 та пункту 7.2, розділу 7 посадової інструкції лікаря фтизіатра, затвердженої 01.10.2015 року; вимог наказів МОЗ №250 від 21.05.2007 року «Про затвердження методичних рекомендацій «Організація проведення епідеміологічного нагляду та дезінфекційних заходів у протитуберкульозних закладах і вогнищах туберкульозу», наказу МЗ СССР № 654 від 13.12.1989 року «О совершенствовании системы учета отдельных инфекционных и паразитарних заболеваний, Постанови КМУ від 21.02.2001 року № 157 «[PERSON] питання реєстрації, обліку та звітності щодо інфекційних хвороб», де вказано , що екстрені повідомлення повинні надаватись по телефону та письмово на протязі 12 годин , заключна дезінфекція після отримання екстрених повідомлень протягом 6 годин в місті та до 12 годин в сільській місцевості, але лікар-фтизіатр [PERSON] цього не виконав (а.с.38, 61-73, 80). 16.09.2016 року наказом головного лікаря Олександрійської ЦРЛ № 262-ОД за систематичне невиконання функціональних обов»язків і посадової інструкції лікарю-фтизіатру протитуберкульозного кабінету поліклініки [PERSON] було оголошено догану. Підставою застосування даного дисциплінарного стягнення зазначено те, що хвора [PERSON] має активну форму туберкульозу з бактеріовиділенням. Проходила лікування в умовах стаціонару КЗ «ОПТД», але 18.07.2016 року хвора самовільно покинула відділення, до протитуберкульозного кабінету Олександрійської ЦРЛ для вирішення питання подальшого лікування не з»явилась. В період з липня-серпня 2016 року [PERSON] перебувала на території смт.Нова Прага, на сьогоднішній день місце знаходження хворої невідомо. Хвора веде аморальний спосіб життя не обмежує себе у спілкуванні з оточуючими. Дана ситуація загрожує значним поширенням туберкульозу серед населення смт. Нова Прага. Лікар-фтизіатр [PERSON] за період з липня-серпня 2016 року не прийняв ніяких мір щодо організації ізоляції [PERSON], зокрема примусової її госпіталізації та не поставив до відома адміністрацію Олександрійської ЦРЛ. У зв»язку з чим були допущенні грубі невиконання пунктів 3.1, 3.9, 3.20 розділу 3 та пункту 7.2 розділу 7 посадової інструкції лікаря фтизіатра, затвердженої 01.10.2015 року. Вказним наказом головним лікарем Олександрійської ЦРЛ також було вирішено вийти з клопотанням до профспілкового комітету медичних працівників Олександрійської ЦРЛ про надання погодження на звільнення лікаря-фтизіатра протитуберкульозного кабінету [PERSON] по пункту 3 ст. 40 (а.с. 85) Відповідно до витягу з протоколу засідання профспілкового комітету Олександрійської районної організації Профспілки працівників охорони здоров»я України від 16.09.2016 року було надано погодження на звільнення лікаря-фтизіатра протитуберкульозного кабінету поліклініки [PERSON] з займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Засіданнія профспілкового комітету проводилось за участі [PERSON] (а.с.85-86). Наказом головного лікаря Олександрійської ЦРЛ від 16.09.2016 року № 93-к [PERSON] лікаря-фтизіатра протитуберкульозного кабінету поліклініки 16 вересня 2016 року звільнено з роботи по п.3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього ). Підставими звільнення зазначено : догани, оголошені наказами № 177-ОД від 19.05.2016 року, № 261-ОД від 15.09.2016 року, № 262-ОД від 16.09.2016 року та погодження Профспілкового комітету медпрацівників Олександрійської ЦРЛ (88) Відповідно довідки Олександрійської ЦРЛ від 26.09.2016 року , заборгованість по нарахованій заробітній платі [PERSON] була виплачена 20.09.2016 року і станом на 26.09.2016 року заборгованість відсутня (а.с. 89). Після звільнення [PERSON] працевлаштувався і за період з 01.11.2016 року по 04.08.2017року, йому була виплачена заробітна плата в розмірі 15\~298,58 грн (том № 1 а.с. 161, том № 2 а.с. 33). Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1\~ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом було роз"яснено сторонам по справі про їхній обов"язок доказування та наслідки ненадання доказів (а.с. 103). Також позивачеві у судовому засіданні було роз»яснено його право на збільшення позовних вимог протягом усього часу розгляду справи, але він цим правом не скористався. За вказаних обставин, відповідно вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд вирішує даний спір в межах заявлених позивачем вимог, тому законність застосування до позивача наказами від 15.09.2016 року та від 16.09.2016 року дисциплінарних стягнень у виді доган, судом не перевірялась. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч. 1 ст. 233 КЗпП України). У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (ст. 234 КЗпП України). З врахуванням зазначених норм закону та встановлених у судовому засіданні обставин, суд не вбачає законних підстав для поновлення [PERSON] строку на оскарження наказу про накладення дисциплінарного стягнення № 177-ОД від 19.05.2016 року , оскільки жодні поважні причини пропуску тримісячного строку судом не встановлено, а сам позивач підтвердив, що про визначений законом тримісячний строк для звернення до суду з вимогою про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення йому було добре відомо, але він повірив головному лікарю та вчасно наказ не оскаржив. Тому підстави для визнаня незаконним та скасуваня вказаного наказу судом не перевірялись. Разом з тим, суд вважає, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог законодавста, а тому [PERSON] підлягає поновленю на посаді лікаря- фтизіатра, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналогічна норма передбачена й ч.2\~ст.149 КЗпП України, згідно якої за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Так, відповідно до п.3\~ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.22,23\~Постанови "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992, № 9, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.\~40\~і п. 1 ст.\~41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~148,\~149 КЗпП\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Із системного аналізу вказаних вище норм закону та роз'яснень Верховного Суду України вбачається, що при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли, чи дотримані роботодавцем строки та порядок застосування дисциплінарних стягнень. Отже зі змісту зазначених вище норм закону вбачається, що за порушення трудової дисципліни до працівника може застосовуватись лише один із заходів дисциплінарного стягнення: догана або звільнення. При цьому, за кожне порушення може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Якщо роботодавець вже застосовував до працівника таке дисциплінарне стягнення як догана, то він не може за цей же проступок його звільнити. Оскільки згідно наказу № 93-к від 16.09.2016 року звільнення [PERSON] відбулось на підставі наказів № 177 ОД від 19.05.2016 року , № 261-ОД від 15.09.2016 року, № 262-ОД від 16.09.2016 року про оголошення доган, то має місце подвійне притягнення до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме порушення у вигляді догани і звільнення. За вказаних обставин звільнення [PERSON] безумовно відбулось з порушенням вимог законодавства та він у відповідності зі\~ст.235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за весь період вимушеного прогулу, адже тривалий розгляд даної справи здійснювався не з вини позивача. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100\~(далі - Порядок) з наступними змінами, суд, для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходить з заробітної плати позивача за останні два місяці, що передували звільненню. У разі, коли протягом двох місяців, що передували звільненню з роботи, працівник не з його вини працював не всі робочі дні, його середня заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється за фактично відпрацьований час у цьому періоді, а не за два повні календарні місяці, що йому передували. Пунктом 3 Порядку визначені виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати. Це: основна заробітна плата, доплати та надбавки, премії, які не носять разового характеру, винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Із наданої відповідачем довідки вбачається (а.с.231), що заробітна плата позивача у серпні та вересні 2016 року становила відповідно 4035.54 грн та 2306.04 грн. 16.09.2016 року [PERSON] було звільнено. В період з 01.08.2016 року по 16.09.2016 року мали місце 34 робочих дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 186.51 грн. Період вимушеного прогулу з 17.08.2016 року по 28.09.2017 року становить 280 робочих днів. Заробітна плата позивача за час вимушенного прогулу становить 52 222.80 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] за один місяць, тобто за період з 17 вересня 2016 року по 17 жовтня 2016 року ( за 20 робочих днів ) становить 3\~730 грн. 20 коп. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших платежів (п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"). Відповідно абзацу другого п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. З врахуванням того, що після звільнення з Олександрійської центральної районної лікарні [PERSON] було виплачено 15 298, 78 грн (заробітна плата за новим місцем роботи), вказана сума підлягає зарахуванню до середнього заробітку за час вимушеного прогулу (52 222.80 грн - 15298, 78). Отже з Олександрійської центральної районної лікарні на користь [PERSON] в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню сума в розмірі 36924, 02 (вказана сума визначена судом без вирахування податків та обов»язкових платежів). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: partial