Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 15 523,11 грн. майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обгрунтування позовних вимог зазначав про завдання йому майнової шкоди внаслідок механічного пошкодження належного йому транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю належного йому автомобіля та автомобіля під керуванням відповідача. Зокрема, посилався на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2017 року у справі № 490/11318/16-п, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення водіями транспортних засобів Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів). Обгрунтовуючи розмір майнової шкоди в сумі 15 523,11 грн., позивач посилався на виставлені йому суб'єктами підприємницької діяльності рахунки, а саме: від 24 лютого 2017 року № Счт-000014 від ПП [PERSON] за ремонт автомобіля на суму 21 950,00 грн. та від 24 лютого 2017 року № О8100000444 від Іноземного підприємства "АІС-Миколаїв" за необхідні запчастини на суму 36 063,24 грн.; часткове відшкодування шкоди Акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування" в сумі 43 190,13 грн.; фактичну оплату послуг евакуатора в сумі 400,00 грн. та послуг з розібрання автомобіля в сумі 300,00 грн. Зокрема, позивач вказав, що майнова шкода в розмірі 15 523,11 грн. становить різницю між сумою вартості робіт за обома рахунками, вартістю послуг евакуатора, послуг з розібрання автомобіля та сумою коштів, відшкодованих страховиком. Зокрема, 21 950,00 + 36 063,24 + 400,00 + 300,00 - 43 190,13 = 15 523,11 (а.с. 2). Відповідач надав відзив, в якому проти позову заперечував, посилаючись на завищення позивачем суми майнової шкоди, що заявлена до стягнення; фактичну несплату позивачем рахунків, виставлених суб'єктами підприємницької діяльності за ремонт автомобіля та необхідні запчастини; необгрунтованість і завищеність цих рахунків, про що свідчить, наприклад, включення у рахунок заміни масла в двигуні на суму 700,00 грн., що не пов'язано з ремонтом; відсутність підстав для доплати в розмірі, що не перевищує суму податку на додану вартість через відсутність документів, що підтверджують оплату проведеного ремонту та вартість замінених деталей; відшкодування позивачу страховиком вартості послуг евакуатора та розібрання автомобіля (а.с. 20-23). У підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника позивача судом витребувано з архіву суду справу № 490/2792/17 (за попереднім звернення позивача до суду з аналогічним позовом до відповідача) для огляду, призначено справу до розгляду на 05 листопада 2018 року, надано позивачу строк для підготовки відповіді на відзив. У судове засідання 05 листопада 2018 року позивач та його представник не з'явилися. Представником позивача надано до суду заяву, в якій він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу без його участі (а.с. 30). Відповіді на відзив до суду не надходило. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив у позові відмовити у повному обсязі та розглянути справу без його участі (а.с. 29). Будь-які інші клопотання від сторін у справі до суду не надходили. Судом оглянуто справу № 490/2792/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків, наведених нижче. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 19 листопада 2016 року відповідач [PERSON], керуючи траснпортним засобом марки "Iveco Daily", реєстраційний номер [NUMBER], рухався в м. Миколаєві по вул. Артилерійській та при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Потьомкінською, в порушення пунктів 2.2. "б", 16.11 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обставновки та особливостей її змін, не надав переваги у русі та допустив зіткнення із транспортним засобом марки "Geely JL 7162", державний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], який в цей самий час рухався головною дорогою. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини не підлягають доведенню на підставі частини шостої статті 82 ЦПК України як такі, що встановлені Центральним районним судом м. Миколаєва при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 490/11318/16-п. Зазначене підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2017 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення водіями транспортних засобів Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів) (а.с. 3). Оглядом справи № 490/2797/17 судом встановлено, що позивач у березні 2017 року звертався до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідача та страховика Акціонерного товариства «ПРОСТО страхування» майнової шкоди в сумі 58 713,24 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн. У вересні 2017 року позивач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду без зазначення жодних причин. Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року зазначений позов залишено без розгляду. Оглядом справи № 490/2797/17 також встановлені такі обставини. Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу була застрахована у Акціонерному товаристві "ПРОСТО страхування", що підтверджується полісом № АІ / 8933177 від 23 листопада 2015 року (аркуш 34 справи № 490/2797/17). Після настання страхового випадку АТ "ПРОСТО страхування" оглянуло ушкоджений транспортний засіб позивача та замовило автотоварознавче дослідження. Зокрема, залученим спеціалістом - автотоварознавцем [PERSON] оглянуто автомобіль позивача у присутності довіреної особи позивача - [PERSON], представника страховика [PERSON] та відповідача [PERSON] Результати огляду зафіксовані у двох протоколах огляду транспортного засобу від 23 листопада 2016 року. Протоколи містять назву деталі і опис пошкодження та літери на позначення шляхів відновлення відповідних частин транспортного засобу, а саме: „Е" - заміна, „І" - ремонт, „L" - фарбування, „Н" - антикорозійна обробка. Особи, що були присутні при огляді, ознайомлені із змістом протоколів та підтвердили, що ушкодження записані правильно. Зазначене підтверджується підписами спеціаліста - автотоварознавця, представників страховика та позивача, а також відповідача на зазначених протоколах (аркуші 44-47 справи № 490/2797/17). На підставі результатів технічного огляду спеціалістом-автотоварознавцем визначений обсяг і види відновлювальних робіт та їх вартість. Зокрема, згідно із звітом № 195/11-16 про оцінку автомобіля [NUMBER] від 06 лютого 2017 року, складеного спеціалістом - автотоварознавцем [PERSON] на замовлення страховика АТ "ПРОСТО страхування", вартість матеріального збитку, завданого власникові Geely JL 7162, реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталася 19 листопада 2016 року, складає 54 497 грн. 76 коп. (аркуші 35-39 справи № 490/2797/17). Визначена спеціалістом сума збитку обгрунтована ремонтною калькуляцією № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року. Ремонтна калькуляція містить перелік робіт та запчастин, необхідних для відновлення автомобіля позивача (аркуші 40-43 справи № 490/2797/17). Визначаючи суму, що підлягає відшкодуванню позивачу, страховик виходив із суми збитку, визначеного у звіті № 195/11-16 про оцінку автомобіля, за вирахуванням франшизи в сумі 510,00 грн. та 20 % податку на додану вартість (аркуші 29-31 справи № 490/2797/17). 21 березня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування в узгодженій сумі 43 088,21 грн. (аркуш 50 справи № 490/2797/17). Узгодивши суму страхового відшкодування в розмірі, визначеному страховиком, позивач тим самим погодився із звітом № 195/11-16 про оцінку автомобіля від 06 лютого 2017 року та ремонтною калькуляцією № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року, оскільки саме на підставі цих документів АТ „ПРОСТО страхування" визначило розмір страхового відшкодування. Погодившись із сумою страхового відшкодування, позивач також фактично погодився із відсутністю підстав для відшкодування суми податку на додану вартість до моменту фактичної оплати вартості запчастин. У зв'язку з узгодженням суми страхового відшкодування, 15 травня 2017 року страховик АТ "ПРОСТО страхування" сплатив позивачу 43 088,21 грн. за ремонт автомобіля Geely, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням від 24 квітня 2017 року № 7605 (аркуш 53 справи № 490/2797/17). На підставі вищенаведеного судом встановлена наявність між сторонами зобов'язальних (деліктних) правовідносин, що виникли у зв'язку із завданням відповідачем позивачу майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі із завдання шкоди. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина перша статті 1187 ЦК України відносить до джерел підвищеної небезпеки, серед іншого, діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов'язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2017 року у справі № 490/2351/18 відповідача визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля позивача. Отже, суд вважає доведеним наявність зобов'язання відповідача відшкодувати позивачу майнову шкоду, завдану пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Щодо розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд зазначає таке. Статтею 1192 ЦК України врегульовано способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Зокрема, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зазначене кореспондує з положеннями статті 22 ЦК України, відповідно до якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 29 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті , 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц. Стаття 81 ЦПК України покладає обов'язок доказування на сторони у справі. Зокрема, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження суми робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля та вартості запчастин позивач посилається на рахунок від 24 лютого 2017 року № Счт-000014, виставлений ПП [PERSON], та рахунок від 24 лютого 2017 року № О8100000444, виставлений ІП „АІС-Миколаїв". Доказів фактичної оплати зазначених рахунків позивачем не надано. Зазначені письмові докази суд оцінює як окремо, так і у сукупності з іншими письмовими доказами, а саме: двома протоколами огляду транспортного засобу від 23 листопада 2016 року, звітом № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року про оцінку автомобіля Geely JL 7162, реєстраційний номер [NUMBER], та ремонтною калькуляцією № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року, виконаними спеціалістом-автотоварознавцем [PERSON] Рахунок від 24 лютого 2017 року № Счт-000014 включає вартість заміни масла в сумі 700,00 грн. та заміни антифризу в сумі 500,00 грн. (позиції рахунка за порядковими номерами 23, 24), тоді як звіт № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року про оцінку автомобіля та ремонтна калькуляція № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року не містять відповідних позицій. Крім того, відповідно до частини третьої статті 82 ЦПК України суд визнає загальновідомою ту обставину, що масло та антифріз є витратними матеріалами і потребують періодичної заміни незалежно від того, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю конкретного автомобіля. Також суд, враховуючи зміст протоколу огляду транспортного засобу від 23 листопада 2016 року, вважає необгрунтованим включення до суми відшкодування вартості антикорозійного покриття ланжеронів у кількості 2 шт. на загальну суму 2000,00 грн. (позиція рахунка від 24 лютого 2017 року № Счт-000014 за порядковим номером 31). Зокрема, протокол огляду містить опис пошкодження передніх ланжеронів, лівого та правого (деформацію) та позначки про те, що зазначені деталі потребують ремонту (позначка „І") та фарбування (позначка „L"). У стовпчику „Н", де зазначається необхідність антикорозійного покриття, позначка відсутня (аркуш 42 справи 490/2797/17). Звіт № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року про оцінку автомобіля та ремонтна калькуляція № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року також не містять відповідної позиції щодо необхідності антикорозійного покриття ланжеронів. До рахунка від 24 лютого 2017 року № О8100000444 включено крило праве вартістю 1879,32 грн., тоді як протокол огляду транспортного засобу містить відомості про характер пошкодження крила переднього правого, а саме: деформація в передній частині, у зв'язку з чим крило потребує ремонту і фарбування (про що свідчать позначки „І" та „L"). Отже, зазначеним протоколом визначена і узгоджена необхідність ремонту і фарбування наявного правого переднього крила, а не заміни його новим. Звіт № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року про оцінку автомобіля та ремонтна калькуляція № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року також не містять такої позиції, як заміна крила. У зв'язку з цим вартість крила правого в сумі 1879,32 грн. не може бути врахована при визначенні розміру майнової шкоди. Отже, суд частково відхиляє як докази надані позивачем рахунки від 24 лютого 2017 року № Счт-000014 та № О8100000444 в частині включення до них вартості заміни масла в сумі 700,00 грн., заміни антифризу в сумі 500,00 грн., антикорозійного покриття двох ланжеронів на загальну суму 2000,00 грн. та вартості крила правого в сумі 1879,32 грн. Натомість суд враховує в цій частині протоколи огляду транспортного засобу, складені спеціалістом-автотоварознавцем та підписані представниками позивача, страховика, відповідачем, а також Звіт № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року про оцінку автомобіля та ремонтну калькуляцію № 195/11-16 від 06 лютого 2017 року. Зазначені документи складені експертом-оцінювачем, який має кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів, та саме на підставі них страховиком була визначена сума страхового відшкодування, з якою безумовно погодився позивач. Щодо включення позивачем при обчисленні розміру майнової шкоди вартості послуг евакуатора в сумі 400,00 грн. та послуг з розібрання автомобіля в сумі 300,00 грн., наданих позивачу фізичною особою-підприємцем [PERSON], ці витрати не підтверджені належними доказами. Зокрема, позивач зазначає про проведений розрахунок за відповідні послуги та надає суду як доказ копію рахунка № 20 від 19 листопада 2016 року. Разом з тим, рахунок є лише підставою для подальшої його оплати та не свідчить про факт надання позивачу відповідних послуг та їх фактичну оплату. Акту приймання-передавання виконаних робіт та платіжного документа позивачем суду не надавалось. Отже, обставина фактичного надання цих послуг та витрати на їх оплату не доведені позивачем. Також судом не приймається до уваги зазначена позивачем сума страхового відшкодування, отриманого від страховика. Зокрема, позивач зазначає про отримання страхового відшкодування в сумі 43 190,13 грн., тоді як з наданої позивачем копії історії по картковому рахунку вбачається зарахування на картковий рахунок 43 088,21 грн. страхового відшкодування, а 43 190,13 грн. складає вихідний залишок на рахунку (а.с. 8). Сплачена позивачу сума страхового відшкодування в розмірі 43 088,21 грн. підтверджується також копією платіжного доручення від 24 квітня 2017 року № 7605 (аркуш 53 справи № 490/2797/17). Крім того, з огляду на положення частини другої статті 36 Закону № 1961-IV, обгрунтованим є зменшення розміру шкоди на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, враховуючи, що позивачем не надано документального підтвердження фактичного понесення витрат на проведення ремонту та придбання запчастин. Зокрема, надані позивачем рахунки не підтверджують факт оплати з ПДВ. Отже, розрахунок майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням його транспортного засобу виконаний судом таким чином: Сума за рахунком № Счт-000014 - вартість заміни масла - вартість заміни антифризу - вартість антикорозійного покриття ланжеронів + сума за рахунком № О8100000444 - вартість крила правого - сума страхового відшкодування, виплаченого позивачу страховиком - 20 % ПДВ, тобто: 21 950,00 - 700,00 - 500,00 - 2 000,00 + (36 063,24 - 1 879,32 - 43 088,21 - 20 % = 7 877,57 (грн.). З'ясувавши обставини, що мають значення для справи, всебічно оцінивши досліджені докази як у сукупності, так і кожний окремо, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню в сумі 7 877,57 грн. Судові витрати Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено 704,00 грн. судового збору. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 357,28 грн. (7 877,57 /15523,11 *100 % = 50,75 %; 50,75 % * 704,00 = 357,28) На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial