Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), третя особа без самостійних вимог про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] перебувала з Відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними 17 березня 2007 року розірвано. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач зумівши створити сім'ю та народити дітей, не зміг їх належно виховувати. Так, вже одразу після розірвання шлюбу, Відповідач, залишив дітей та зник у невідомому напрямку, на зв'язок ані з Позивачкою, ані з дітьми не виходить. Відповідач вже на протязі дев'яти років вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дітей, життям дітей не цікавляться, і взагалі не згадує про існування в нього дітей. Про таке свідчать довідка Костилівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №02-12/47 від 6 травня 2016 року, ухвала Рахівського районного суду Закарпатської області №6-72/09 від 11 вересня 2009 року, якою [PERSON] тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон до виконання ним аліментних зобов'язань, ухвала Рахівського районного суду Закарпатської області № 6-125/11 від 9 листопада 2011 року, якою [PERSON] оголошено в розшук. Крім того, згідно розрахунку заборгованості, складеноо відділом державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, відпвідач станом на 1 січня 2014 року допустив заборгованість о сплаті аліментів на утримання дітей на загальну суму 58555 гривень, що в свою чергу також стверджує злісне ухилення Відповідача від виконання батьківського обов'язку щодо виховання та матеріального утримання дітей, яке є обов'язковою складовою виховного обов'язку батьків. Всі питання щодо виховання вирішую я, самостійно, повністю опікуюся над дітьми, виховую та утримую їх. Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи, що наносить психологічної травми дітям, та з метою правового захисту прав та інтересів дітей, Позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: : сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи, у відповідності до частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома. Представник органу опіки та піклування Рахівської РДА - Даскало Г.М. в судове засідання не з'явився, Даскало Г.М. 07.09.2016 року надала суду заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги [PERSON] підтримує з підстав, викладених у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та просить справу розглянути без участі органу опіки та піклування. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності Відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд в ході розгляду справи встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 18.11.1999 року, який був розірваний, згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2007 року. За час спільного проживання у сторін народилися діте: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 19 травня 2011 року та [NUMBER] від 26 травня 2011 року. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За роз'ясненнями пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що [PERSON], як батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] [PERSON], вихованням дітей не займається та їх життям не цікавиться, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов, №66 від 15.06.2016 року, складеним депутатами Костилівської сільської ради - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженим сільським головою [PERSON]; згідно з розрахунком заборгованості по аліментах станом на 01.01.2014 року, згідно якого [PERSON] взагалі не сплачував аліменти на утримання дітей та його борг складає 87337,48 гривень; згідно з довідкою Костилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, згідно якої [PERSON] не цікавиться навчанням та вихованням дітей у школі. Згідно з ухвалою Рахівського районного суду від 11 вересня 2009 року [PERSON], [INFO], було тимчасово обмежено право виїзду за кордон, оскільки він мав невиконані зобов'язання, покладені на нього рішенням суду, зокрема заборгованість по аліментах за період з 01.01.2008 року, яка становила 9361,53 грн. Ухвалою Рахівського районного суду від 09.11.2011 року за поданням державного виконавця відділу ДВС Рахівського РУЮ постановлено оголосити розшук [PERSON], який ухиляється від виконання зобов'язань по сплаті аліментів у користь [PERSON] та місцезнаходження якого не відоме. В.о.голови Рахівської райдержадміністрації В.Турок надав висновок №03-18/479 від 26.07.2016 року, відповідно до якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки він від самого народження дітей батько ними не цікавиться, не приймає участі у їх вихованні, не надає їм ніякої матеріальної допомоги, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, на протязі дев'яти років не виконує свої батьківські обов'язки. Крім свідомого ухилення Відповідача від утримання дітей, що відповідає ухиленню від батьківського обов'язку щодо забезпечення дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, як складової виховання, судом встановлено, що Відповідач не являється інвалідом, психічно хворою чи слабоумною людиною, натомість є особою молодого віку, працездатний, отже очевидна свідома умисна поведінка останнього щодо ухилення від обов'язку належного виховання дітей, тобто не піклування про їх фізичний і духовний розвиток, відсутність інтересу щодо їх виховання, не спілкування з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, є причиною для позбавлення батьківських прав [PERSON] Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні доведено факт ухилення Відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд дійшов висновку, що Відповідача слід позбавити батьківських прав відносно зазначених дітей.

Outcome: approved