Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідача, якою із урахуванням уточнення 16.04.2015 року позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати наказ № 21-к від 05.08.2014 року «Про зміну посадової інструкції інспектора з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та встановлення неповного робочого часу»; визнати неправомірними зміни істотних умов праці та зобовязати Інспекцію з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та поновити [PERSON] попередні умови праці, а саме роботу на умовах повного робочого часу; зобовязати Інспекцію з нагляду за станом житлового фонду при Департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради привести у відповідність до норм чинного законодавства України записи у трудовій книжці АХ № 720884, виданій на імя [PERSON]; стягнути з Інспекції з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради на користь [PERSON] кошти за вимушені прогули в розмірі 6579,00 грн.; стягнути з Інспекції з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу № 02-К від 30.05.2005 року позивач була прийнята на роботу до відповідачів на посаду інспектора. Посадові обовязки позивача були встановлені Інструкцією від 27.01.2012 року. Наказом № 21-К від 05.08.2014 року «Про зміну посадової інструкції інспектора інспекції з нагляду за станом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та встановлення неповного робочого часу» виданої начальником відповідачів [PERSON]. Спірний наказ було прийнято через тимчасове зменшення обємів господарської діяльності, із функціональних обовязків позивача було виключено п.п. 2.1., 2.2., 2.8., 2.9. а також позивача було з 05.10.2014 року переведено на неповний робочий час, шляхом зменшення кількості робочих годин упродовж дня до 4-х годин а також зменшення кількості робочих днів упродовж тижня до 2-х днів на тиждень, а саме середа та пятниця. Підставою вказаного наказу слугували постанова Херсонського окружного адміністративного суду а також Ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду. Проте вважає спірний наказ незаконним та таким, що не відповідає чинному законодавству, зокрема оскільки такий наказ неправомірно змінює істотні умови праці позивача та складений без урахування вимог закону та колективного договору. Таким чином вважає неповний робочий тиждень встановлений спірним наказом вимушеним прогулом через, що просить стягнути з відповідачів середній заробіток за час такого прогулу, який відбувався у період з 05.10.2014ркоу по 12.02.2015 року включно, коли наказом по підприємству відповідачів позивачу було поновлено повний робочий тиждень. Також вказує про те, що відповідачами не було вірно заповнено трудову книжку позивача, а саме в частині переведення позивача на іншу роботу на тому ж підприємстві та в частині найменування роботодавця. Також вважає, що діями відповідачів їй завдано моральну шкоду на вказану у позові суму. У судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали із викладених у позові підстав та просили його задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] щодо задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними наказів та стягнення середнього заробітку та моральної шкоди заперечували, вважаючи дії відповідачів такими, що відповідають чинному законодавству. З приводу внесення змін до трудової книжки позивача фактично не заперечували, вказуючи про можливість позасудового вирішення такого питання, проте зазначене в позасудовому порядку так і не було вирішено. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши доводи позовної заяви та перевіривши їх поданими сторонами доказами суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так згідно дослідженої судом трудової книжки позивача (запис № 1) остання наказом № 02-К від 30.05.2005 року була прийнята на посаду інспектора інспекції з нагляду за станом житлового фонду до відповідачів. Згідно запису № 2 від 25.09.2014 року трудової книжки позивача, остання продовжує працювати на посаді інспектора, а записом № 3 трудової книжки відповідно до Наказу № 2-К від 04.02.2015 року попередній запис визнано недійсним, через його помилковість. Спірним наказом відповідачів № 21-К від 05.08.2014 року, через тимчасове зменшення обємів господарської діяльності, яка виникла на підставі та в порядку виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 17.10.2013 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2014 року в посадову інструкцію позивача було внесено зміни а саме виключено з інструкції п.п. 2.1., 2.2., 2.8., 2.9. з розділу функціональних обовязків а також позивача відповідно до ст. ст. 32, 56 КЗпП України з 05.10.2014 року було переведено на неповний робочий тиждень, а саме на два робочих дні на тиждень середа та пятниця. Зазначеним наказом також вказано про проведення оплати праці пропорційно до відпрацьованого часу. З наказом № 21-К від 05.08.2014 ркоу позивач була ознайомлена під розпис 05.08.2014 року. Наказом № 3 від 13.02.2015 року з 16.02.2015 року позивача було переведено на повний робочий тиждень на попередні до спірного наказу умови праці. За постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.10.2013 року по справі № 821/2581/13-а та Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 року прийнятою за наслідками апеляційного розгляду такої постанови суду першої інстанції, якою вона була залишена без зміни, було визнано незаконними та скасовані рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17.10.2006 року № 845 та від 19.06.2007 року № 311 та зобовязано виконком Херсонської міської ради здійснити дії, з приводу оптимізації роботи підприємства відповідачів в частині надання ними адміністративних послуг населенню. Так скасованим рішенням виконком Херсонської міської ради від 19.06.2007 року № 311 вносились зміни до рішення № 485 від 17.06.2006 року з приводу встановлення переліку послуг, що надаються організацією відповідачів та вартості таких послуг згідно переліку. Відповідно до посадової інструкції позивача від 27.01.2012 року, а саме п.п. 2.1., 2.2., 2.8, 2.9. Інструкції, які були виключені спірним наказом, Інспектор зобовязаний здійснювати контроль за належною експлуатацією житлового фонду підприємствами, організаціями, що закріплені безпосередньо за ними; здійснювати роботи з технічного нагляду за проведенням капітального ремонту житлового фонду, переплануванням, переобладнанням жилих та нежилих приміщень у житловому фонді під обєкти різних форм власності. У разі виявлення в ході здійснення технічного нагляду недоліків, скласти відповідний акт та повідомити про це керівника інспекції; розробляти технічні умови на реконструкцію приміщень; розробляти технічні умови на встановлення альтернативного опалення. Так дійсно, частина робіт за вище приведеними функціональними обовязками позивача, відповідно до рішень виконкому Херсонської міської ради які були скасовані, підлягали оплаті згідно переліку. Відповідно до п.п. 1.4., 5.3. положення про Інспекцію з нагляду за станом житлового господарства Інспекція фінансується за рахунок коштів, які надходять від підприємств, установ, організацій та громадян за надання нею послуг, передбачених цим Положенням а також визначених відповідним рішенням виконавчого комітету міської ради; Інспекція може вести господарську діяльність на договірних засадах а також надавати платні послуги відповідно до чинного законодавства та затвердженого переліку. Разом із тим, згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.14 положення про Інспекцію з нагляду за станом житлового господарства здійснення контролю за належною експлуатацією житлового фонду територіальної громади міста, здійснення контролю та виконання технічного нагляду за роботами, повязаними з капітальним ремонтом житлового фонду, переплануванням жилих та нежилих приміщень у житловому фонді територіальної громади міста під обєкти різних форм власності; виконання технічного нагляду при здійсненні реконструкцій, перепланувань житлових та нежитлових приміщень входить до предмету діяльності інспекції, та вказане Положення наразі є чинним та ніким не змінено і не скасовано. Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Як вбачається з розяснень, викладених у п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів") відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці. Таким чином, з огляду на незмінність Положення про інспекцію з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, затвердженого 28.01.2011 року за № 94, зокрема в частині предмету діяльності, мети та функцій інспекції, суд приходить до переконання про те, що зміна в організації виробництва і праці інспекції фактично не відбулось, проте спірним наказом були змінені істотні умови праці позивача а саме змінено систему і розміри оплати праці, режим роботи, встановлено неповний робочий час. Виходячи з наведеного вважаю позовні вимоги в частині скасування спірного наказу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до п.п. З п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати здійснюється у випадках вимушеного прогулу. Згідно п. 8 вищезгаданого Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Таким чином, беручи до уваги період, за яким має бути проведено оплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу а саме з 05.10.2014 року по 13.02.2015 року включно, в якому кількість робочих днів, що мають бути оплачені за середнім заробітком, тобто по три робочих дні на тиждень, складає 55 днів, враховуючи середній заробіток позивача на підприємстві за останні два місяці, що передували місяцю, з якого повинна бути проведена оплата за середнім заробітком, тобто за серпень-вересень 2015 року, який складає 87/61 грн./день виходячи із розрахунку: (1942,50 грн. х 1942,50 грн. заробітку за вказаний період ) : 44 фактично відпрацьованих робочих дня, середній заробіток за час вимушеного прогулу дорівнює 4818,55 гривень виходячи із розрахунку: 87,61 грн./день Х 44 робочі дні вимушеного прогулу. Окрім того, згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За розясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи встановлення судом порушень трудових прав позивача, а також тривалість таких порушень, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача а також час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що окрім як з вище приведених судом доказів вбачається з показів допитаної в якості свідка позивача, суд оцінює моральну шкоду заподіяну позивачу у 2000,00 грн., відповідно на яку і підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення такої шкоди. Окрім того, згідно ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 2.2., 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінюст/Міністерство праці України/Мінсоцзахист, від 29.07.1993, № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України тощо. У графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Проте, дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що в ній не вказано про переведення позивача з посади «інспектора» на посаду «старшого інспектора» з приводу чого зазначала позивач та відповідача у судовому засіданні фактично не заперечували, не надавши при цьому суду належних доказів в разі наявності заперечень, про надання яких судом було зауважено відповідачам. Окрім того у трудовій книжці не зазначено повне найменування підприємства відповідачів із урахуванням структурних змін проведених у період з 2010-2011 років. Таким чином позовні вимоги в частині приведення трудової книжки позивача у відповідність до норм чинного законодавства підлягають задоволенню. Разом із тим позовні вимоги в частині поновлення позивачу попередніх умов праці не підлягають задоволенню, оскільки таке поновлення відбулось вищезгаданим наказом по Інспекції № 3 від 13.02.2015 року. Питання щодо розподілення судових витрат суд вирішує із урахування положень ст. 88 ЦПК України. На підстав викладеного та

Outcome: partial