Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В лютому 2015 року до суду звернувся прокурор з позовом до Дзержинського гірничого технікуму, в якому ставить питання про стягнення недорахованої стипендії [PERSON]. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO] є сином шахтаря, стаж підземної роботи якого становить більше 15 років, тому він має право на гарантовану виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Однак, всупереч вимогам даного закону відповідач виплачував йому стипендію на загальних підставах. Вважає, що за період з вересня 2013 року по січень 2015 року утворилась заборгованість по виплаті [PERSON] стипендії в сумі 2063 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на його користь за рахунок коштів державного бюджету України. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в інтересах якого прокурором подано позов в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. В своїх письмових запереченнях зазначила, що Законами України ""Про бюджет на відповідні роки" кошти на виплату стипендій відповідно до Закону України "Про престижність шахтарської праці" не передбачалися. Оскільки виключно законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, то виплатити стипендії в розмірі, встановленому Законом України "Про престижність шахтарської праці" неможливо. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, вирішення даного питання залишила на розсуд суду. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються спеціальним законом. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] з 01 вересня 2013 року навчається в Дзержинському гірничому технікумі (а.с. 4; 5-6). Згідно довідки про доходи (а.с. 6) [PERSON] за період з вересня 2013 року по січень 2015 року отримував стипендію в розмірі 649 грн. щомісяця. З огляду на це суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" в редакції від 22 липня 2009 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти батьки яких мають стаж підземної роботи не менш 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, батько [PERSON] - [PERSON] з 27.05.2000 року по теперішній час працює забійником 2-го розряду підземним на відокремленому підрозділі «шахта ім. Ф.Е. Дзержинського». Стаж його роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем в шахті відповідно до ст. 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345 складає 18 років 2 місяця (а.с. 7). Виходячи з цього, [PERSON] і на момент вступу сина до навчального закладу працював на відокремленому підрозділі «шахта ім. Ф.Е. Дзержинського». Згідно довідки про співвідношення нарахованої та виплаченої стипендії студента [PERSON], який має статус «дитини шахтаря» до мінімального прожиткового рівня за період з вересня 2013 року по січень 2015 року (а.с. 8) розмір нарахованої та виплаченої стипендії складає 17212 грн., при цьому розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб за цей період загальною сумою складає 19275 грн., отже різниця недорахованої суми стипендії [PERSON] складає 2063 грн. Не можуть бути взяті до уваги доводи відповідача відносно того, що нормами Законів України "Про Державний бюджет на 2012 -2014 роки" не передбачене фінансування виплат згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», як і аналогічними Законами за попередні роки, дія Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці» не зупинялася і Кабінету Міністрів України не делегувалося право визначати розміри передбачених ним видатків, а тому відсутність бюджетного фінансування на ці видатки не може бути підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач по справі за період з вересня 2013 року по січень 2015 року нараховував студенту [PERSON] стипендію на загальних підставах, розмір якої був нижчим за розмір стипендії, визначений зазначеним законом в розмірі прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет» на відповідні роки, тому недорахована сума стипендії за вказаний період в розмірі 2063 грн. підлягає стягненню з відповідача Дзержинського гірничого технікуму за рахунок коштів державного бюджету України. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved