Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач посилається на те, що на адресу служби у справах дітей Дубенської райдержадміністрації надійшов лист із комунального закладу "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" з повідомленням, що малолітнього [PERSON], [INFO] понад 6 місяців жодного разу не відвідувала його мати - [PERSON]. Малолітній [PERSON], був влаштований до цього комунального закладу службою у справа дітей Дубенської міської ради. Виявлений він був в [ADDRESS]. Зі слів сусідів, мати недавно переїхала за цією адресою, постійно пиячить. Дитина кілька днів була голодна, продукти сусіди передавали через вікно. В будинку було дуже брудно, не було жодних запасів продуктів. До "Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей" дитина поступила в занедбаному стані, брудна, з вираженим неприємним запахом, одяг не придатний до подальшого використання, простежувався нічний енурез. Контакт педагогів з дитиною встановлювався поступово. Хлопчик характеризувався скутістю, сором'язливістю, потребував постійного заохочення. Погано розвинене мовлення, словниковий запас був нижче вікової норми, обмежувався лише декількома простими словами. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON], відомості про батька записані на підставі ч.1 ст.135 СК України (тобто зі слів матері). До цього випадку малолітній [PERSON] перебував на обліку в службі у справах дітей Дубенської міської ради, як дитина що опинилася в складних життєвих обставинах з причин неналежного виконання батьківських обов'язків матір'ю. Мати хлопчика, [PERSON], 1981 року народження, зареєстрована в с.Пирятин Дубенського району. Згідно до характеристики Мильчанської сільської ради вона характеризується з негативної сторони, так як зловживає алкоголем, не приділяє належної уваги вихованню сина. З лютого місяця 2013 року там не проживає, хоча будинок придатний для проживання. 13.08.2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Дубенської райдержадміністрації [PERSON] було надано іспитовий термін тривалістю два місяці з метою виправлення свого негативного способу життя, аморальної поведінки, працевлаштування, створення належних умов для повноцінного проживання, виховання та утримання малолітнього сина. Начальником служби у справах дітей Дубенської райдержадміністрації було попереджено [PERSON] про відповідальність за неналежне виховання дитини. Органу опіки та піклування стало відомо, що [PERSON] з 26.08.2014 року перебуває на лікуванні в КЗ "Острожецька туберкульозна лікарня" Рівненської обласної ради. Під час перебування в стаціонарі випадки порушення режиму не поодинокі: зловживання алкоголем, несвоєчасне приймання медикаментів, неадекватні відповіді на зауваження. Думка медичних працівників щодо виконання належним чином своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ставиться під сумнів. Зважаючи на викладені доводи позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], призначити опікуном малолітнього [PERSON], [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь опікуна аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 330 гривень починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача, начальник служби у справах дітей Дубенської райдержадміністрації в судовому засіданні позов підтримав та пояснив наступне. В минулому році до районної служби у справах дітей поступили матеріали щодо дитини яка перебувала на контролі через неналежне ставлення матері до виховання дитини. Стало відомо, що дитину у матері вже відібрано, через те, що дитина матір'ю на тривалий час залишалась закритою у квартирі, що сусіди змушені були через вікно носити їсти та годувати цю дитину. Маму дитини викликали на комісію, намагаючись якось вплинути на її поведінку дали їй іспитовий строк, щоб змінила свою антиморальну поведінку, влаштувалась на роботу, облаштувала для дитини нормальні умови для проживання. В такому випадку дитину можна було б забрати із дитячого закладу, бо дитина теж не може там знаходитись більше дев'яти місяців від часу поміщення. Натомість виявилось, що [PERSON] хвора на відкриту форму туберкульозу і поміщена на лікування на десять місяців, тож дитину з дитячого закладу не забере. Але й в лікувальному закладі, де відповідачка лікується від туберкульозу, вона продовжує аморальну поведінку, зловживає спиртним, не приймає медичних препаратів, на що вказують довідки від адміністрації лікувального закладу. Крім того при відібранні дитини від матері, було встановлено, що дитина була у занедбаному стані, брудна у одязі, який не підлягав подальшому використанню, з рівнем розвитку нижче від норми. Це може свідчити лише про те, що мати не лише не утримувала дитину в належному стані матеріально, щодо харчування та одягу, але й не спілкувалась з нею, не виховувала, бо дитина використовує лише кілька простих слів. Мати дитини, хоча отримувала соціальну допомогу на дитину, ніде не працювала, ці кошти витрачала лише на своє особисте життя, часто змінювала місце проживання, мешкаючи з черговими знайомими по притонах. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала, та пояснила наступне. У службі у справах дітей їй говорили, що як вийде з лікарні, то зможе дитину забрати до себе. В Острожецькій туберкульозній лікарні спиртним вона не зловживає і у цьому у неї є свідки. До дитини не могла навідатись, бо знаходиться у лікарні закритого типу. Чому не телефонувала, пояснити не змогла. До лютого 2014 року винаймала квартиру в м.Дубно за 500 гривень, які платила з дитячих коштів. В с.Пирятин, де вона зареєстрована не хотіла проживати бо там будинок теж не її тай город там занедбаний сестрою. Тож за цей час ще жила у знайомого в с.Бондарі, та з іншим чоловіком в м.Дубно. Дитину у нею вилучили за неправильну поведінку, за те, що випивала, але відповідач вважає, що це оговори сусідів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює зав. сектором служби у справах дітей Дубенської міської ради. В поле зору служби ця дитина потрапила у листопаді 2013 року. Свідок попередив матір, тобто [PERSON] про відповідальність за неналежне виховання дитини. Тоді ж [PERSON] написала заяву про влаштування дитини у дитячий заклад, посилаючись на відсутність засобів до існування та відсутність місця проживання. Але після цього [PERSON] десь з поля зору зникла. Постійно правда телефонував біологічний батько дитини, та скаржився, що дитина не доглянута, голодна, а мати постійно пиячить, та проживає невідомо де і з ким. [PERSON] тоді дійсно проживала десь у різних місцях, часто їх міняючи. Аж у липні 2014 року зателефонували сусіди з [ADDRESS] в м.Дубно з повідомленням, що дитина три дні як закрита в будинку, голодна та плаче. Коли свідок вийшов за цим повідомленням, застав там жахливу картину. В будинку крім [PERSON] були ще господарка будинку, та три невідомих чоловіки, які були дуже п'яні. По підлозі були розкидані харчові об'їдки, дитячі фекалії, бруд страшний. Свідок запропонував [PERSON] забирати дитину та їхати в с.Пирятин, де у неї є будинок для проживання. Вона погодилась на це, але коли свідок прийшов через дві години до будинку, то побачив, що [PERSON] з п'яною господаркою будинку вже спали. Тоді керівництвом служби в справах дітей було прийнято рішення про відібрання дитини, бо вже стояло питання про загрозу здоров'ю дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її син співмешкав з [PERSON] і у них народилась дитина. [PERSON] вихованням дитини не займається, весь час ходить по якихось притонах, бере участь в п'янках. Дитину неодноразово кидала у різних ситуаціях, було що цю дитину забирала до себе й свідок. Але потім приходила [PERSON], говорила, що вона знайшла чергового чоловіка, та забирала дитину з собою. Свідок просила, щоб [PERSON] їхала в с.Пирятин, де у неї є будинок, та там жила та якось давала собі та дитині ради. Свідок навіть назбиравши для [PERSON] цілий причіп продуктів та одягу, випровадила її в с.Пирятин. Але вже за неділю [PERSON] поїхала в с.Тараканів, до свого чергового знайомого і ніяких змін на краще не відбулося. Свідок просить щоб її призначили опікуном цієї дитини, щоб не віддавати її в інтернат, оскільки рідна матір не турбується про дитину. А якщо мати покається і стане відноситись до дитини належним чином, вона завжди може її забрати. Прокурор висловив думку, що на його думку позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Орган опіки та піклування Дубенської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO] року. (а.с.4,5.) За місцем реєстрації [PERSON] характеризується з негативної сторони. За місцем реєстрації проживає періодично. Зі слів сусідів та односельчан зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги вихованню сина. (а.с.7.) За повідомленням КЗ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" [PERSON] з 21.07.2014 року перебуває в цьому комунальному закладі. За ча перебування мати, [PERSON] жодного разу його не відвідувала, подальшею долею не цікавилась, допомоги не надавала, не телефонувала. (а.с.12.) Потрібно звернути увагу, що на лікування [PERSON] поміщена з 26.08.2014 року. Чому за місяць до поміщення до лікарні матір не цікавилась долею дитини, чому навіть не телефонувала, пояснень в судовому засіданні не прозвучало. Згідно довідки КЗ ""Острожецька туберкульозна лікарня", [PERSON] з 26.08.2014 року перебуває на лікуванні в цьому КЗ. Під час перебування в стаціонарі випадки порушення режиму не поодинокі: зловживання алкоголем, несвоєчасне приймання медикаментів, неадекватні відповіді на зауваження. Думка медичних працівників щодо виконання належним чином своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ставиться під сумнів. (а.с.13.) Відповідно до довідки КЗ "Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей" до "Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей" дитина поступила в занедбаному стані, брудна, з вираженим неприємним запахом, одяг не придатний до подальшого використання, простежувався нічний енурез. Контакт педагогів з дитиною встановлювався поступово. Хлопчик характеризувався скутістю, сором'язливістю, потребував постійного заохочення. Погано розвинене мовлення, словниковий запас був нижче вікової норми, обмежувався лише декількома простими словами. (а.с.14.) Зважаючи на викладені доводи та документи, суд приходить до висновку, що позивач повністю довів свої вимоги. За змістом п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. В п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав», наведено роз'яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні після народження дитини відповідачка [PERSON] вела антисоціальний спосіб життя, практично не мала певного місця проживання, змінюючи співмешканців, та проводячи час у пиятиках в сумнівних місцях проживання, утриманням та вихованням дитини не цікавилась, а практично сама існувала на дитячі гроші, використовуючи їх нераціонально та не цілком в інтересах дитини. Це призвело до того, що дитина та матір були поставлені на облік, як такі що потребують контролю за собою. Не дивлячись на це, [PERSON] не змінила своєї лінії поведінки, належних висновків не зробила, що призвело до відібрання дитини у матері. Суд цілком погоджується з тим, що за тих умов у яких перебувала дитина під час відібрання, та враховуючи той стан у якому дитина поступила до КЗ, мова може йти про загрозу здоров'ю дитини. І навіть після відібрання дитини, мати належних висновків не робила, абсолютно не цікавилась долею дитини, навіть не зателефонувала до неї чи до КЗ з приводу стану дитини чи умов її утримання, потреб дитини, не дала їй елементарного спілкування. Натомість як вказує довідка лікувального закладу у якому вона знаходиться [PERSON] на дивлячись на серйозність ситуації, та хвороби, яка у неї виявлена, продовжує до лікування відноситись несерйозно, порушуючи режим лікування, зловживає алкогольними напоями. Сукупність даних обставин на думку суду свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків та про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Обґрунтованими є вимоги позивача і щодо стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки відповідно до змісту ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Так само підлягає задоволенню і вимога щодо призначення опікуна для дитини, про що висловила бажання [PERSON], не заперечує в цьому і Дубенська міська рада.

Outcome: approved