Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так 30 січня 1999 p., Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської адміністрації виконкому Одеської міськради був зареєстрований шлюб між мною та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 30.01.99р.. Позивачка стверджує, що за час шлюбу подружжя придбало наступне майно.: -легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , вартістю 216000,00 грн. (8000 доларів США); -легковий автомобіль OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , вартістю 270000,00 грн. (10000 доларів США); -холодильник «Стінол» вартістю 8000,00 грн. (296 доларів США); -пральна машина «Бош» вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -посудомийна машина «Бош» вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -електром`ясорубка «Бош» МАХХ 4 WFC 2060 вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -кухонний комбайн «ФІЛІПС» вартістю 1500,00 грн. (16 доларів США); -пароварка «Тефаль» вартістю 800,00 грн. (30 доларів США); -соковижималка «Браун» вартістю 500,00 грн. (18 доларів США); -хлібопічка «Moulinex» вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -мікрохвильова піч «LG» МН-6653В вартістю 1500,00 грн. (56,00 доларів США); -телевізор «Toshiba Regza» вартістю 10000,00 грн. (370 доларів США); -телевізор «Tohiba Regza» рідкокристалічний вартістю 14000,00 грн. (518 доларів США); -телевізор «Sharp Aguos» вартістю 10000,00 грн. (370 доларів США); -кондиціонер «LG Art Cool» № 801kawg00129 вартістю 6000,00 грн. (222 долара США); -кондиціонер «Samsung» вартістю 4000,00 грн. (148 доларів США); -бойлер «Ariston» вартістю 2000,00 грн. (74 долара США); -монітор «Samsung» вартістю 1000,00 грн. (37 доларів США); -принтер «Canon MF 4150» вартістю 3000,00 грн. (111 доларів США); -персональний комп`ютер «Asus» Intel core duo вартістю 7000,00 грн. (259 доларів США); -ноутбук "Asus" вартістю 8000,00 грн. (296 доларів США); -електродриль «СПАРКІ» вартістю 2000,00 грн. (74 долара США); -перфоратор «Stem» вартістю 3500,00 грн. (130 доларів США); -кутова шліфувальна машинка вартістю 2000,00 грн. (74 долара США); -електролобзик «СПАРКІ» вартістю 2000,00 грн. (74 долара США); Окрім того, 02.06.2016 року Відповідач уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕО-ІНВЕСТ» договір N 3-13/8/34 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна /далі Договір/. Відповідно до Договору, після сплати суми Договору, яка дорівнює 608867,53 грн. (в еквіваленті становить 24161,41 долар США) Відповідач, в порядку передбаченому Договором, отримує у власність майнові права (визначене договором новозбудоване нерухоме майно - квартиру у будинку «Тридцять четверта жемчужна» за адресою - [ADDRESS] ). /пункт 3.1. Договору/. Позивачці відомо, що станом на 01.01.2017 року Відповідач сплатив за договором 338245,58 грн. (в еквіваленті становить 13427,77 доларів США). Позивачка стверджує, що нею та відповідачем не було досягнуто домовленості про порядок поділу спільної сумісної власності подружжя. На підставі викладеного, позивачка первісно просила поділити спільне сумісне майно подружжя наступним шляхом: -[PERSON] виділити: легковий автомобіль OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , холодильник «Стінол», пральну машина «Бош», бойлер Ariston, посудомийну машину «Бош», електром`ясорубку «Бош», кухонний комбайн «Філіпс», соковижималку «Браун», мікрохвильову піч «LG» МН-6653В, телевізор «Sharp Aguos», кондиціонер «LG Art Cool» № 801kawg00129, монітор «Samsung», принтер «Canon MF 4150», персональний комп`ютер «Asus» Intel core duo -[PERSON] виділити: -легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , хлібопічку «Moulinex», пароварку «Тефаль», телевізор «Tohiba Regza », телевізор «Tohiba Regza» рідкокристалічний, кондиціонер «Samsung», ноутбук «Asus», електродриль «СПАРКІ», перфоратор «Stem», кутову шліфувальну машинку, електролобзік «СПАРКІ», тюнер телевізійний. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 326179,00 грн. (еквівалент 12080,71 доларів США) яка дорівнює 1/2 суми оплати за договором від 02.06.16 р. № 3-13-8/34 та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на майнові права, набуті за Договором від 02.06.16 р. № 3-13-8/34, укладеним з ТОВ «ВАЛЕО-ІНВЕСТ». (Т.1, а.с. 2-3) 12.02.2018р. [PERSON] надала додаткові уточнення до позовних вимог, в яких просила зареєструвати та розподілити квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування даних вимог позивачка посилалась на те, що до спільного сумісного майна подружжя не було включено вищевказану квартиру, які сторони придбала на підставі договору-купівлі продажу від 28.10.1998р.. (Т.1, а.с. 103-104) 23.11.2018р. у заяві [PERSON] просила під час розгляду її заяви про доповнення до позовних вимоги від 12.02.2018р. вважати вірним вимогу «визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки за кожним. (Т.1, а.с. 148) Ухвалою суду 03 травня 2017р. судом було відкрито провадження по справі. (Т.1а.с. 33) Ухвалою суду від 03.07.2018р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. (Т.1, а.с. 101) Ухвалою суду від 02.04.2019р. по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза. (Т.1, а.с. 210-211) 10.09.2019р. до суду надійшов висновок судової автотоварознавчої експертизи №19-2100/1783 від 28.09.2019р Пояснення сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також просив під час ухвалення рішення врахувати, що відповідач весь час розгляду справи користувався автомобілем OPEL ASTRA 2013 р/в, який вже втратив частину властивостей та ринкову вартість, а позивачка просить компенсувати її частку у грошовому еквівалентні. Представник позивача також вважає, що під час ухвалення рішення суд повинен врахувати ринкову вартість майнових прав за договором N 3-13/8/34 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а не суму коштів, яка була внесена відповідачем. Відповідач в процесі розгляду справи позовні вимоги визнав частково, а саме він не заперечував щодо порядку та розділу побутової техніки, а також щодо передачі у власність позивачки автомобіля OPEL ASTRA 2013 р/в, однак категорично не погоджувався надавати позивачці будь-яку компенсацію у грошовому еквівалентні. В процесі розгляду справи зі сторони позивача та відповідача неодноразово надходили пропозиції щодо укладення мирової угоди, проте, нажаль, сторони не знайшли порозуміння щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. (див.Т.1, а.с. 50-51,65-67,72-73,84-85,111-112) Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 30 січня 1999р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 56 по Відділу РАГС Суворовської адміністрації виконкому Одеської міської Ради. (Т.1, а.с. 6) Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12.07.2017р. по справі №523/6913/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Отже в період з 30.01.1999р. по 12.07.2017р. між сторонами існували правовідносини спільної сумісної власності. Судом встановлено, що в період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: 1.Легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 р/в, реєстраційний № [NUMBER] (Т.1, а.с. 8). Вартість даного автомобіля, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №19-2100/1783 від 28.09.2019р. склала суму у розмірі 122694 гривні 88 копійок (Т.2, а.с. 85-89) 2.Легковий автомобіль OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний № [NUMBER] ,. (Т.1, а.с. 7) Вартість даного автомобіля, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №19-2100/1783 від 28.09.2019р. склала суму у розмірі 222977 гривень 10 копійок. Отже загальна вартість автомобілів склала суму у розмірі 345671,98, а різниця між вартістю автомобіля OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний № [NUMBER] та автомобілем CHEVROLET LACETTI 2008 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , складає суму у розмірі 100 282 гривні 22 копійки. Вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи №19-2100/1783 від 28.09.2019р. склала суму у розмірі 7536 гривень. (Т.2, а.с. 102) Окрім того, сторони в період шлюбу придбали наступну побутову техніку: -холодильник «Стінол» вартістю 8000,00 грн. (296 доларів США); -пральна машина «Бош» вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -посудомийна машина «Бош» вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -електром`ясорубка «Бош» МАХХ 4 WFC 2060 вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -кухонний комбайн «ФІЛІПС» вартістю 1500,00 грн. (16 доларів США); -пароварка «Тефаль» вартістю 800,00 грн. (30 доларів США); -соковижималка «Браун» вартістю 500,00 грн. (18 доларів США); -хлібопічка «Moulinex» вартістю 5000,00 грн. (185 доларів США); -мікрохвильова піч «LG» МН-6653В вартістю 1500,00 грн. (56,00 доларів США); -телевізор «Toshiba Regza» вартістю 10000,00 грн. (370 доларів США); -телевізор «Tohiba Regza» рідкокристалічний вартістю 14000,00 грн. (518 доларів США); -телевізор «Sharp Aguos» вартістю 10000,00 грн. (370 доларів США); -кондиціонер «LG Art Cool» № 801kawg00129 вартістю 6000,00 грн. (222 долара США); -кондиціонер «Samsung» вартістю 4000,00 грн. (148 доларів США); -бойлер «Ariston» вартістю 2000,00 грн. (74 долара США); -монітор «Samsung» вартістю 1000,00 грн. (37 доларів США); -принтер «Canon MF 4150» вартістю 3000,00 грн. (111 доларів США); -персональний комп`ютер «Asus» Intel core duo вартістю 7000,00 грн. (259 доларів США); -ноутбук Asus вартістю 8000,00 грн. (296 доларів США); -електродриль «СПАРКІ» вартістю 2000,00 грн. (74 долара США); -перфоратор «Stem» вартістю 3500,00 грн. (130 доларів США); -кутова шліфувальна машинка вартістю 2000,00 грн. (74 долара США); -електролобзик «СПАРКІ» вартістю 2000,00 грн. (74 долара США). (Т.1, а.с. 20-23) В судовому засіданні представники сторін пояснили, що вони не оспорюють факт придбання та наявності вищевказаної побутової техніки, а також її вартість. Відповідач [PERSON] також погодився із запропонованим позивачкою [PERSON] порядком поділу побутової техніки, отже в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом також встановлено, що 02.06.2016 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕО-ІНВЕСТ» договір N 3-13/8/34 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна . (Т.1, а.с. 10-15) Відповідно до Договору, після сплати суми Договору, яка дорівнює 608867,53 грн. (в еквіваленті становить 24161,41 долар США) Відповідач, в порядку передбаченому Договором, отримує у власність майнові права (визначене договором новозбудоване нерухоме майно - квартиру у будинку «Тридцять четверта жемчужна» за адресою - [ADDRESS] ). /пункт 3.1. Договору/. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕО-ІНВЕСТ» №3-1/03-19 від 11.03.2019р. станом на 01 серпня 2017р. [PERSON] було сплачено відповідно до умов договору суму у розмірі 355501 гривня 58 копійок. (Т.2., а.с. 112) Правові підстави ухваленого рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України), ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У відповідності до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Висновки суду щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя. Так, суд вважає, що оскільки сторони погодили між собою питання пов`язані з розподілом побутової техніки, то суд вважає, що -[PERSON] необхідно виділити: холодильник «Стінол», пральну машина «Бош», бойлер Ariston, посудомийну машину «Бош», електром`ясорубку «Бош», кухонний комбайн «Філіпс», соковижималку «Браун», мікрохвильову піч «LG» МН-6653В, телевізор «Sharp Aguos», кондиціонер «LG Art Cool» № 801kawg00129, монітор «Samsung», принтер «Canon MF 4150», персональний комп`ютер «Asus» Intel core duo -[PERSON] необхідно виділити: хлібопічку «Moulinex», пароварку «Тефаль», телевізор «Tohiba Regza », телевізор «Tohiba Regza» рідкокристалічний, кондиціонер «Samsung», ноутбук «Asus», електродриль «СПАРКІ», перфоратор «Stem», кутову шліфувальну машинку, електролобзік «СПАРКІ», тюнер телевізійний. Судом також вважає, що [PERSON] необхідно виділити у особисту приватну власність автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , оскільки він не заперечував проти задоволення вищевказаних позовних вимог. Суд вважає, що автомобіль OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , необхідно виділити [PERSON] , відповідно до заявлених позовних вимог. В той же час, суд не може прийняти до уваги вимоги [PERSON] в заяві від 15.09.2020р. щодо бажання отримати грошову компенсацію за вищевказаний автомобіль, оскільки така заява була подана в порушення вимог ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Ухвалою суду від 11.11.2020р. було відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] від 15.09.2020р. щодо зміни позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на автомобіль OPEL ASTRA 2013 р/в, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію т/з [NUMBER] . В судовому засіданні також встановлено, що загальна вартість автомобілів склала суму у розмірі 345671 грн. 98 копійок, а різниця між вартістю автомобіля OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний № [NUMBER] та автомобілем CHEVROLET LACETTI 2008 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , складає суму у розмірі 100 282 гривні 22 копійки. В зв`язку з чим, суд вважає, що [PERSON] повинна компенсувати на користь відповідача різницю у вартістю автомобілів. Так 1/2 частина від вартості всіх автомобілів складає суму (345671 грн. 98 копійок/2=172 835,99) 172835,99 гривень. Позивачка отримує автомобіль OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний № [NUMBER] , вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №19-2100/1783 від 28.09.2019р. склала суму у розмірі 222977 гривень 10 копійок, то між сумою 1/2 вартості автомобілів складає суму (222977,10-172835,99=50 141,11) 50141 гривень 11 копійок. На підставі викладеного, суд вважає з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягає стягненню компенсація у розмірі 50141 гривень 11 копійок. Суд також вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню 1/2 частина вартості майнових прав відповідно до договору від 02.06.2016 року, який був укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕО-ІНВЕСТ» договір N 3-13/8/34 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна. Так в судовому засіданні було встановлено, що в період з 30.01.1999р. по 12.07.2017р. між сторонами існували правовідносини спільної сумісної власності. В поданих позовних вимогах позивачка [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію в сумі 326179,00 грн. (еквівалент 12080,71 доларів США) яка дорівнює 1/2 суми оплати за договором від 02.06.16 р. № 3-13-8/34, яка в цілому складає суму у розмірі 608867,53 гривні. Відповідно п.п. 22-25 Постанові Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК). Згідно із ст. 190 ЦК майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. З аналізу законодавства (статті 190, 656, 717 ЦК, Закон від 2 жовтня 1992 р. № 2654-ХІІ «Про заставу» (далі - Закон № 2654-ХІІ), Закон від 19 червня 2003 р. № 979-ІV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», (який діяв на час укладення договору) Закон від 5 червня 2003 р. № 898-ІV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-ІV)), а також з урахуванням висновків Верховного Суду України за результатами розгляду спорів з приводу майнових прав (справи № 6-29429св09, 6-52295св10, 6-32594св10), вбачається, що майнові права, поряд з будь-якими рухомими, нерухомими речами, грошима, цінними паперами, є об`єктами цивільного обороту. Слід враховувати, що до майнових прав належить, зокрема, право вимоги, що виникає з приводу володіння, користування та розпорядження майном (наприклад: спадкові права; права вимоги особи за зобов`язаннями, за якими вона є кредитором; виключні права автора і под.), право вчиняти дії щодо оформлення права власності на майно. Закон «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст.3 закону). У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 р. у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" (далі - Закону) Інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності). Майнове право, що є предметом договору - це право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні передумови, що є необхідними й достатніми для набуття права власності. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-50-2309 від 22.06.2007 року квартира є об`єктом інвестування в об`єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об`єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації Інвестору належать майнові права на нього. Виходячи з аналізу чинного законодавства та з урахуванням характерних ознак незавершеного будівництва слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року №6-388цс15, від 27 травня 2015 року №6-159цс15. При вирішенні питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва слід враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Зазначений висновок підтверджується також положенням ч. 1 ст. 1 Закону N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якого державна реєстрація прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. За умовами ч. 5 ст. 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" об`єкт інвестування - об`єкт інвестування - квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном; Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання прав. На підставі викладеного, суд вважає, що незважаючи на те, що право власності на об`єкт будівництва не було зареєстровано, позивачка має право на визнання за собою права на 1/2 частину майнових прав, які виникли за договором N 3-13/8/34 від 02.06.2016 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, який був укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕО-ІНВЕСТ» станом на дату розірвання шлюбу. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕО-ІНВЕСТ» №3-1/03-19 від 11.03.2019р. станом на 01 серпня 2017р. [PERSON] було сплачено відповідно до умов договору суму у розмірі 355501 гривня 58 копійок. В той же час, згідно наданих квитанцій в матеріалах справи загальна сума внесків в період з 03.06.2016р. по 01.08.2017р. складає суму у розмірі 355545 гривень 58 копійок. Відповідно до Договору, після сплати суми Договору, яка дорівнює 608867,53 грн. (в еквіваленті становить 24161,41 долар США) Відповідач, в порядку передбаченому Договором, отримує у власність майнові права (визначене договором новозбудоване нерухоме майно - квартиру у будинку «Тридцять четверта жемчужна» за адресою - [ADDRESS] ). /пункт 3.1. Договору/. Отже, фактично на час розірвання шлюбу відповідачем була сплачено в рахунок погашення коштів за договором з ТОВ «Валео-Інвест» суму у розмірі 355545 гривень 58 копійок, або 58% від всіх фактично сплачених інвестиційних внесків. Відповідно до висновку судового експерту Сікорської О.А. від 17.03.2020р. № 109/20 ринкова вартість 58% сплачених інвестиційних внесків становить суму у розмірі 465191 гривню. (Т.3, а.с. 94-103) Суд вважає, що позивачка мала право претендувати на визнання за собою права на майнові права, враховуючи суму внесків станом на дату розірвання шлюбу, тобто (58%/2-=29) 29 відсотків, ринкова вартість яких склала суму у розмірі (465191/2= 232 595,5) 232595, 50 копійок. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає компенсацію вартості майнових прав, які виникли за договором N 3-13/8/34 від 02.06.2016 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, який був укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕО-ІНВЕСТ» у розмірі 232595 гривень 50 копійок. В той же час, враховуючи, що з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягає стягненню компенсація у розмірі 50141 гривень 11 копійок в рахунок поділу автотранспортних засобів, то суд вважає, що саме на дану суму необхідно зменшити розмір стягнення з відповідача. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає компенсація вартості спільного майна подружжя у розмірі 182 454 гривень 39 копійок. В той же час, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення додаткових позовних вимог позивачки, в яких вона просила зареєструвати та розподілити квартиру [ADDRESS] , посилаясь на те, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Так, на час придбання даної квартира були чинним ЦК України в редакції 1963р., а також КпШС України. Згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 січня 1999р., а квартира була придбана на підставі договору-купівлі продажу від 28.10.1998р.. (Т.1, а.с. 103-104) Окрім того, з договору купівлі-продажу від 28.10.1998р. вбачається, що квартира була придбана сторонами у рівних частках, тобто по 1/2 частки за кожним, у зв`язку з чим, між сторонами виникли правовідносини спільної часткової власності. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти належності на праві власності позивачці 1/2 частини квартири [ADDRESS] , а тому права позивачки не порушені у зв`язку з чим не потребують захисту.

Outcome: partial