Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнення додаткових витрат на дитину. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21 вересня 2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, в якому [INFO] року у них народилась дочка [PERSON] . Дитина проживає з нею. В досудовому порядку вирішити питання утримання дочки з [PERSON] не вдалось. Рішенням Богородчанського районного суду від 8 квітня 2014 року ухвалено стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно. На той час відповідач не працював, тому суд визначив розмір аліментів в твердій грошовій сумі. На разі розмір аліментів, які відповідач сплачує згідно зазначеного рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, та не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Окрім того, з 2014 року матеріальне становище [PERSON] суттєво покращилось. Відповідач є молодим, фізично здоровим чоловіком, інших утриманців не має. За таких обставин позивачка вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в більшому розмірі, аніж 800 грн. щомісячно, однак самостійно не виявляє бажання збільшити розмір коштів на утримання дитини. Щодо її матеріального становища, то воно на день звернення до суду з даним позовом погіршилось, вона звільнилась з посади повара ДНЗ "Калинка" в с. Глибоке Богородчанського району, її дохід є недостатнім для належного утримання дитини. З огляду на викладене, просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини та стягнути такі з відповідача в розмірі 2500 грн. щомісячно. Окрім того, позивачка просить стягнути з [PERSON] половину вартості додаткових витрат на дитину в сумі 3466 грн., які вона понесла на придбання спеціального ортопедичного взуття для дочки, шинування та ін., оскільки та з дитинства має двобічну плоскостопість обох ніг. Ухвалою від 13 лютого 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити та ухвалити рішення з врахуванням перш за все інтересів дитини. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відзив у встановлений судом строк не подав. Заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, повно і всебічно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 8 квітня 2014 року у справі №338/415/14-ц частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.28-29). У відповідності до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст. 180 Сімейного кодексу України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до постанови Верховного суду України від 3 травня 2018 року справа №581/628/17-ц, визначено розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникненням відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Суд приходить до висновку, що визначений раніше судом розмір аліментів в сумі 800 гривень не може вважатись достатнім для належного утримання малолітньої [PERSON] , не дозволяє забезпечити гармонійний розвиток дитини, тому його слід збільшити. При цьому суд враховує інтереси дитини та обов`язок батьків утримувати її, законодавчо встановлені величини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімального розміру аліментів станом на день ухвалення даного рішення, рівень матеріального забезпечення позивачки, з якою проживає малолітня дитина, і відповідача, те, що останній є особою працездатного віку. За таких обставин є підстави для часткового задоволення позову про збільшення розміру аліментів: з 800 грн. до 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у новому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Попередній виконавчий лист відкликати. Судом також встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , страждає на плоскостопість обох ніг (ІІ-ІІІ ступеня) (а.с.73, 75). На придбання спеціального ортопедичного взуття для дитини, устілок, шини на палець позивачкою витрачено 6932 грн., на підтвердження чого останньою подано суду копії товарних чеків від 30 квітня 2016 року, від 10 травня 2017 року, від 13 серпня 2017 року, від 26 вересня 2018 року та від 29 травня 2018 року (а.с.69 - 71). Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.п. 18. 19 зазначеної вище постанови від 15 травня 2006 року Пленум Верховного Суду України роз`яснив, щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. При цьому, згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інтереси і обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути 1/2 додаткових витрат, понесених [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , викликаних хворобою останньої, в розмірі 3466 грн. (6932 грн. * 0,5 = 3466 грн.). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, а тому, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved