Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Горохівської сільської ради Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який при житті склав на нього заповіт, посвідчений 09 вересня 2001 року секретарем Горохівської сільської ради за реєстровим № 46. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4,23 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Горохівської сільської ради Миколаївської області. Однак, оригінал сертифікату на земельну частку(пай) серії [NUMBER] на ім`я спадкодавця втрачено, тому оформити спадкові права за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно не є можливим. Враховуючи наведене, а також те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,23 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в КСП "Маяк" с. Горохівське Снігурівського району Миколаївської області. У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач надав суду заяву про проведення судового засідання в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив про їх задоволення. Представник відповідача згідно з поданою заявою також просив справу розглядати у відсутність представника Горохівської сільської ради, позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), актовий запис про смерть № 27 складено 21 вересня 2001року у Горохівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про його смерть (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина на право на земельну частку (пай), розміром 4,23 умовних кадастрових гектар по КСП "Маяк" Снігурівського району Миколаївської області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Снігурівської райдержадміністрації від 27.06.1997 року №233-р, що підтверджується довідкою начальника Відділу у Снігурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Бульби І. від 06 липня 2021 року за вих. № 0-14-0.35-119/119-21 (а.с.25). За життя, 09 серпня 2001 року [PERSON] залишив заповіт посвідчений секретарем Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за реєстровим № 46, згідно якого він заповів позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде нажати йому на день смерті і на що по закону матиме право (а.с.11). На підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, позивачем надано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданим 29 серпня 1970 року Горохівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, з даними відомостей про батьків (а.с.8). Згідно повідомлень завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. від 14 серпня 2021 року та приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. від 11 серпня 2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.34, 41-42). Позивач [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом у відповідності до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, як такий що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Горохівської сільської ради Миколаївської області за № 561 від 22 червня 2021 року, з якої вбачається що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані сини: [PERSON] , [INFO] , та позивач [PERSON] [INFO] (а.с.10). Син спадкодавця [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.9). Приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. від 22 липня 2021 року [PERSON] надано роз`яснення про те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с.12). Як визначено у п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадкування. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як визначено у п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1220, 1221, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (ст.1273 ЦК). Отримати дублікат сертифікату позивач не має можливості, оскільки сертифікати на земельну частку (пай) виготовлялися в одному екземплярі і видавалися громадянам, власникам сертифікату особисто. На підтвердження втрати правовстановлювального документу, позивачем надано копію районної газети "Вісті Снігурівщини", де в колонці "Загублений" опубліковано оголошення про недійсність втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП "Маяк" 4,23 га, серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Снігурівської РДА від 27червня 1997 року № 233-р на ім`я [PERSON] (а.с. 16). Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем права на земельну частку (паю) площею 4,23 умовних кадастрових гектарів по КСП "Маяк" Снігурівського району Миколаївської області після смерті батька [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, оскільки приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину в іншому, ніж судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати з відповідача позивач просив не стягувати.

Outcome: approved