Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради перебуває малолітня дитина - [PERSON], [INFO], як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. 13.03.2017 року до служби у справах дітей надійшов лист № 49/47-16 КЗ від Міської дитячої клінічної лікарні про те, що малолітню [PERSON], [INFO], батьки покинули у лікувальному закладі. По даному факту закладом охорони здоров'я та органом внутрішніх справ складено акт про покинуту дитину. Згідно інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану УДР ГТУЮ у Миколаївській області від 23.03.2017 року № 301-3.1-4.6 відомо, що 11.08.2016 року було зареєстровано народження [PERSON] Миколаївським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області. Дівчинка народилася у Миколаєві, її батьками вказані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 29.03.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради рекомендовано виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради звернутися до департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації з проханням видачі путівки для влаштування [PERSON], [INFO], в Надвірнянський будинок дитини. Дівчинка не була влаштована в заклад, так як матір'ю не було надано письмової згоди. У позовні заяві вказується, що під час телефонної розмови [PERSON] повідомила працівника служби у справах дітей, що має намір забрати дитину з лікувального закладу. Однак відповідачка у службу не з'являлася, на телефонні дзвінки не відповідала. 16.05.2017 року на електронну адресу служби у справах дітей надійшло повідомлення від [PERSON], де вона вказала, що на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] та просила не влаштовувати дитину до інтернатного закладу. Як зазначається, з часу поступлення [PERSON] в КЗ "МДКЛ", її мати жодного разу не відвідала дочку та не спілкувалася з працівниками закладу. За інформацією служби у справах дітей Центрально-міського району Криворізької міської ради, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, проживає у співмешканця за адресою: [ADDRESS]. Малолітню [PERSON] народила від співмешканця, але у свідоцтві про народження батьком дитини записаний [PERSON]. [PERSON] не має засобів до існування, веде аморальний спосіб життя, схильна до бродяжництва. Вихованням і утриманням дитини не займається. ЇЇ співмешканець не має власного житла та постійної роботи. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.06.2017 року рекомендовано виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в подальшому в судові засідання, на виклики суду, не з'являлася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на його адресу надсилалися повідомлення про час і місце розгляду справи. Представник Івано-Франківської місцевої прокуратури в судовому засіданні не заперечив щодо позбавлення батьківських прав відповідачів, однак вказав на доцільність стягнення з них аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до наказу № 038 від 13.06.2017 року служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, [PERSON], [INFO], поставлена на облік як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 8). Відповідно до інформації комунального закладу "Міська дитяча клінічна лікарня" виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 13.03.2017 року № 49/47-16, 04.03.2017 року, в стаціонар лікарні невідкладною медичною допомогою доставлено дитину [PERSON], [INFO], з готелю "Еверест" разом з матір'ю. В 6.00 ранку мама [PERSON] покинула лікарню з дитиною, незважаючи на стан здоров'я дитини. Повторно дитину госпіталізували з її батьком [PERSON] (зі слів медичних працівників мати перебувала у стані алкогольного сп'яніння). [PERSON] поступила з діагнозом: ГРВІ. Гіпотрофія ІІ ступеня. Синдром рухових розладів. Дитина перебуває без присутності дорослих (а.с. 9). Встановлено, що 15.03.2017 року комунальним закладом "Міська дитяча клінічна лікарня" складено Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про покинуту дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). З інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління у Миколаївській області від 23.03.2017 року встановлено, що виявлено актовий запис № 1203, складений 11.08.2016 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління у Миколаївській області на [PERSON], [INFO], яка народилася у Миколаєві. Батьками дитини вказані - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Листом служби у справах дітей Миколаївської міської ради № 365/22.01-16 від 28.03.2017 року зазначається, що мати дитини, [PERSON], отримувала державну допомогу як особа, переміщена з тимчасово окупованої території або району проведення АТО в управлінні соціальних виплат та компенсацій Заводського департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради. З березня 2017 року допомога не нараховується у зв'язку із тим, що [PERSON] не поновила документи. [PERSON] отримує державну допомогу по народженню дитини [PERSON] у розмірі 860 грн. Під час телефонної розмови [PERSON] повідомила, що мешкала у м. Миколаєві у найманому житлі. На даний час мешкає у м. Івано-Франківськ, займається вихованням дитини, [PERSON], [INFO]. Жінка з грудня 2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON]. [PERSON] рекомендовано терміново звернутися до служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з метою вирішення питання повернення на виховання [PERSON], надані адреса та телефони служби (а.с. 15). Як вбачається з витягу з протоколу № 4 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 29.03.2017 року, комісією рекомендовано виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради звернутися до департаменту охорони здоров'я Івано-Франківської обласної державної адміністрації з проханням видачі путівки для влаштування [PERSON], [INFO], в Надвірнянський будинок дитини (а.с. 16). Матеріалами справи встановлено, що 16.05.2017 року відповідачка [PERSON] надіслала на адресу начальника служби у справах дітей м. Івано-Франківська Сливки З.І. лист, у якому вона просить не влаштовувати дитину до дитячого будинку, тому що забирає документи на її повернення (а.с. 14). За інформацією служби у справах дітей Центрально-міського району Криворізької міської ради від 02.06.2017 року № 560, [PERSON], яка має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрована у [ADDRESS], проживає у співмешканця за адресою: [ADDRESS]. Малолітню [PERSON] народила від співмешканця, але у свідоцтві про народження батьком дитини записаний гр. [PERSON] [PERSON] не має засобів до існування, веде аморальний спосіб життя, схильна до бродяжництва. Вихованням і утриманням дитини не займається. ЇЇ співмешканець не має власного житла та вживання алкогольних напоїв, вихованням і утриманням дітей не займається. Співмешканець [PERSON] Не має власного житла та постійної роботи. Служба у справах дітей вважає недоцільним повернення малолітньої [PERSON] матері [PERSON], оскільки її асоціальний спосіб життя становить загрозу для життя і здоров'я дитини (а.с. 24). Засіданням комісії з питань захисту прав дитини від 02.06.2017 року рекомендовано виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25). Стаття 165 Сімейного кодексу України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15-16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідачі не піклуються про свою малолітню доньку [PERSON], [INFO], не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, виховання, ведуть аморальний спосіб життя, тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав батька [PERSON] та матір [PERSON]. Розглядаючи вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідачів, те, що у відповідачів на утриманні, крім доньки [PERSON], знаходиться інша дитина, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, у зв'язку з наведеним суд вважає необхідним та можливим стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 07 липня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 13 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн. в рівних частках. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 164, 165, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статті 17 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial