Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

12.05.2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що з 03 грудня 2005 року він перебуває у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом №118. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, з лютого 2020 року син знаходиться на повному утриманні позивача [PERSON] , а відповідачка [PERSON] допомоги на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання сина між ними не досягнуто. На думку позивача [PERSON] , відповідачка має достатнє матеріальне становище та має можливість виплачувати аліменти на утримання сина. Тому позивач [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] на його користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.16) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає у повному обсязі, проти стягнення з неї аліментів за пред`явленим [PERSON] позовом не заперечує (а.с.15). Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №118, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний - [PERSON] , позивач по справі, а матір`ю записана [PERSON] , відповідачка по справі (а.с.4). Як вбачається з Довідки за вих.№985 від 07.05.2020 року, виданої Василівською міською радою Запорізької області, [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 23.02.2006 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до Довідки за вих.№988 від 12.05.2020 року, виданої Василівською міською радою Запорізької області, [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 05.12.2007 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Як вбачається зі змісту позовної заяви, на теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання малолітньої дитини не досягнуто, тому позивач [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст..ст.198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, визначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та враховуючи матеріальне та сімейне становище відповідачки, яка є фізично здоровою та працездатною особою, проте на теперішній працює підсобним працівником в КЗДО № 6 "Васильок" ВМР ЗО, хронічними хворобами відповідач не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на теперішній час на користь інших осіб аліменти не сплачує, при цьому заявлені позовні вимоги відповідачкою [PERSON] визнані у повному обсязі, а тому відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають, та суд вважає, що відповідачка на теперішній час має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем [PERSON] розмірі, а саме 1/4 частці від заробітку (доходів) відповідачки щомісячно, до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] повноліття. Та враховуючи ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання малолітньої дитини сторони не дійшли, угоди про матеріальне забезпечення сина між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивач опинився у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітнього сина [PERSON] та забезпечувати йому належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивач самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне заявлений [PERSON] позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду, тобто з 12 травня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2020 року становить 840,80 грн., оскільки позивач [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved