Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

26.09.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява [PERSON], заінтересована особа, - Кагарлицький РС УДМС України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - про встановлення факту проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, в якій заявник просив суд винести рішення, на підставі якого: - встановити факт постійного проживання [PERSON] (мешканця [ADDRESS]), на території України станом на 24 серпня 1991 року, включно. Свої вимоги заявник в мотивувальній частині заяви обґрунтовував наступним: Він, [PERSON], [INFO] є громадянином Вірменії, відповідно до паспорта громадянина Вірменії серії [NUMBER]. На початку 1991 року він разом із своїми батьками приїхав до м. Ржищів для пошуку роботи та подальшого працевлаштування. Фактично з цього часу, Заявник постійно проживає на території України. Відповідно до довідки, що видана Ржищівською міською радою від 15.09.2017р. № 4-52-1099, він, [PERSON], 1983 року народження, з 1991 року по 1994 рік включно, проживав в [ADDRESS]. Факт його проживання у вказаний вище період, додатково підтверджується Актом обстеження житлового приміщення предмет проживання у ньому громадян від 15.09.2017 року, у якому зазначено наступне: Ми, які нижче підписалися - депутат Ржищівської міської ради Київської області VII скликання [PERSON] та громадяни [PERSON] (проживає [ADDRESS]), [PERSON] (проживає [ADDRESS] - власник квартири), підтверджуємо наступне. В квартирі [ADDRESS] проживають наступні громадяни: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В період з 1991 по 2004 рік включно у даній квартирі також проживав громадянин [PERSON]. Починаючи з 2005 року, Заявник змінив своє місце проживання на буд. [ADDRESS], де продовжує проживати по теперішній час, без реєстрації місця проживання, що підтверджується відповідною довідкою Півецької сільської ради. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001р. № 2235-ІІІ (далі - Закон № 2235-ІП) та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (далі - Порядок). Відповідно до п.п .а п.7 Глави II Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України... та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. За положеннями п. 1 ч. 1 ст.3 Закону № 2235-ІН, та п.8 Порядку, для встановлення факту належності особи до громадянства України, заявник повинен наряду з відповідною заявою надати ряд документів, одним із яких є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 р. На час звернення до суду Заявник не отримав паспорта громадянина України. Проте, як зазначалося вище, Заявник постійно проживає на території України з початку 1991 року, і станом на 24 серпня 1991 р - включно. Даний факт також можуть підтвердити свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідчення яких в порядку ЦПК України, а також джерелом доказу. У відповідності з положеннями п. 1ч. 1 ст. 3 Закону № 2235-ІП, п.п. а, п.7, п.8 Глави II, п. 89, 120 Глави IV Порядку, встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991р. заявнику необхідно для прийняття заінтересованою особою рішення про встановлення належності заявника до громадянства України та отримання ним паспорта громадянина України. Згідно п. 1 ППВС України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до статей 255, 271 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Згідно п. 6 ППВС України № 5 від 31-03-1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення": судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК України, за участю заявників і заінтересованих осіб. Спору про право між заявником, заінтересованою особою, іншими особами немає. Факти та обставини, викладені в заяві, підтверджуються доданими до неї письмовими доказами. 26.09.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 02.10.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 11, 122, 234 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 13.10.2017 року. В судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2017 року, заявник [PERSON] вимоги, викладені в заяві, підтримав, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині заяви, та які судом наведені вище. В судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2017 року, представник заявника, - адвокат Матюшенков Д.В. вимоги, викладені в заяві, підтримав, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині заяви. В судове засідання, яке відбулося 13.10.2017 року, представник заінтересованої особи не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмове заперечення наступного змісту: Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02.10.2017 було відкрито окреме провадження у справі № 368/1324/17 за заявою [PERSON] (далі - заявник) за участі заінтересованої особи: Кагарлицького районного сектору Державної міграційної служби України в Київській області (далі - Кагарлицький PC У ДМС в Київської області) про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до Положення про Управління Державної міграційної служби України в Київській області, затвердженого Наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2011р. № 28, Кагарлицький PC У ДМС в Київській області є територіальним підрозділом Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі - УДМС України в Київській області) без створення юридичної особи. У зв'язку з чим письмові заперечення на заяву про встановлення факту постійного проживання надаються УДМС в Київській області. УДМС в Київській області ознайомившись з наданими документами заявником та поясненнями зазначеними в заяві про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та вважає за неможливе становлення даного факту з наступних підстав. Відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також ЇЇ неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі - Порядок), цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, йрийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до пункту 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відповідно до пункту 45 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подасться відповідне рішення суду. Як зазначає заявник у своїй заяві про встановлення факту, факт постійного проживання заявника підтверджується; Довідкою виданою Ржищівською міською радою від 15.09.2017 року № 4-52-1099; Актом обстеження житлового приміщення на предмет проживання в ньому громадян від 15.09.2017 року; УДМС в Київській області вважає вищезазначені документи такими, що на не дають змоги встановити факту постійного проживання заявника на території України. Щодо довідки виданої Ржищівською міською радою від 15.09.2017 року № 4-52-1099. По-перше, зі змісту даної довідки вбачається наступне: «Видана Ржищівською міською радою гром. [PERSON], 1983 р.н. про те що він проживав в [ADDRESS] і що він дійсно, згідно акту депутата фактично проживав за вказаною адресою з 1991 року по 2004 року». Отже в довідці зазначено, що заявник дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] (взагалі без зазначення згідно яких обліків підтверджується дана інформація на підставі чого вона зазначена в довідці та з якого по який час) і далі в довідці зазначено: «і що він дійсно, згідно акту депутата фактично проживав за вказаною адресою з 1991 року по 2004 року.». Відтак дана довідка не підтверджує факт проживання заявника на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року). По-друге, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) Як зазначено в довідці: «і що він дійсно, згідно акту депутата фактично проживав за вказаною адресою з 1991 року по 2004 року», зазначення в довідці не чіткої дати, а лише року не дає можливості встановити факт проживання заявника на території України адже дата 1991 рік включає в себе як 01.01.1991 так і 01.10.1991 ріку. В той момент, як проживання на території України станом на 01.01.1991 року дає право на набуття громадянства за територіальним походженням, а проживання станом на 01,12.1991 року не дає право на набуття громадянств України за територіальним походженням. Крім того, в акті обстеження житлового приміщення на предмет проживання в ньому громадян від 15.09.2017, зазначено наступне: «В квартирі [ADDRESS] проживають наступні громадяни: [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В період з 1991 по 2004 рік включно у даній квартирі також проживав громадянин [PERSON].». Проте, як зазначено в заяві про встановлення факту проживання на території України заявника на початку 1991 року заявник проїхав разом зі своїми батьками до міста Ржищів для пошуку роботи та подальшого працевлаштування. Жодних документів батьків з якими приїхав заявник не було надано до суду, крім того відповідно до акту обстеження житлового приміщення на предмет проживання в ньому громадян від 15.09.2017 батьки не були зазначені. Станом на 1991 рік заявнику було лише повних 8 років і він не міг сам приживати окремо від батьків, а як вбачається з даного акту саме так і є. Відповідно до статі 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального Кодексу України, зазначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей Факт. Відповідно до статей 57, 5В, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикдадене заявником не було надано до суду документів заявника, які дослідивши та оцінивши їх відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України можливо було б встановити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. Окремо вважаємо за доцільне зазначити, що судами Київської області неодноразово було встановлено факти постійного проживання, без належного обґрунтування та дослідження доказів, що були надані заявниками у зв'язку з чим УДМС в Київській області неодноразово зверталось до апеляційного суду за результатом перегляду яких було скасовано рішення про становлення фактів постійного проживання на території України (останні справи № 361 /5348/16-ц, № 363/214/ 17-ц, № 379/775/17-ц).

Outcome: approved