Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

24 травня 2017 року ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Дніпропетровської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 20.08.2018 року, просить стягнути з відповідача безпідставно виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 20661 грн. В обґрунтування свого позову ПАТ «НАСК «Оранта» зазначає, що 13 січня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON] під час експлуатації транспортного засобу ЛАЗ-695Н, реєстраційний номер [NUMBER], що є забезпеченим за полісом № АС/7644855 від 22.01.2014 року, укладеним між ПАТ «НАСК «Оранта» та власником транспортного засобу - ПП [PERSON]. у відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів». В результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула мати відповідача - [PERSON], а [PERSON], будучи потерпілою у кримінальному провадженні, 19.01.2015 року звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування, а також надала документи, на підтвердження витрат на поховання своєї матері. На виконання вимог п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», страховик повинен був відшкодувати за смерть фізичної особи, її батькам, чоловікові (дружині) або дітям моральну шкоду, яка становить 12 мінімальних заробітних плат, а тому розмір відшкодування моральної шкоди за даним випадком не повинен був перевищувати 14616 грн. Крім того, [PERSON] було подано документи в обґрунтування витрат на поховання своєї матері у розмірі 6045 грн. Витрати на поминальний обід, у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» не підлягають відшкодуванню, тому розмірі страхового відшкодування склав 20661 грн. Зазначену суму позивач сплатив на користь відповідача, на підставі страхового акту ОЦВЗ-15-343/1 від 30.07.2015 року, що також підтверджується відповідною відомістю про отримання грошових коштів [PERSON] № 141 від 04.08.2015 року. Між тим, в січні 2017 року ПАТ «НАСК «Оранта» дізналося про те, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року зі страхової компанії на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди було стягнуто 14616 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди було стягнуто 14616 грн. Оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» не приймало участь у розгляді кримінального провадження, задоволення позову було здійснено з порушеннями діючого законодавства, однак ПАТ «НАСК «Оранта» втративши можливість на оскарження вироку в частині страхового відшкодування, змушене було за відповідними виконавчими документами сплатити на користь [PERSON] вже виплачену суму страхового відшкодування за договором, та майнову шкоду у розмірі 14616 грн., а всього 20661 грн. Судом встановлені наступні обставини справи. 13 січня 2015 року в м.Новомосковську Дніпропетровської області, в результаті порушення [PERSON] п.10.1 Правил дорожнього руху України, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автобуса ЛАЗ-695Н, реєстраційний номер [NUMBER], який належить ПП [PERSON], здійснив наїзд на пішохода [PERSON] Остання померла в результаті отриманих травм. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2016 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Цим же вироком встановлено, що автобус ЛАЗ-965, реєстраційний номер [NUMBER], є забезпечувальним транспортним засобом, тому на підставі ст. 27 ч.3 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь потерпілої [PERSON] стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 14616 грн., а також суму моральної шкоди у розмірі 14616 грн. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в цій частині залишене без змін відповідною ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, зазначені кошти відповідними платіжними дорученнями ПАТ «НАСК «Оранта» 27.10.2017 року перераховані на адресу [PERSON] (а.с. 14, 15). Між тим, судом були оглянуті матеріали кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON], ПАТ «НАСК «Оранта» не визнане у кримінальному провадженні цивільним відповідачем, учасником у розгляді кримінального провадження страхова компанія не виступала. 19.01.2015 року [PERSON], будучи потерпілою, звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 81) Страховим акт № ОЦВЗ-15-343/1 від 22.07.2015 року визначено суму страхового відшкодування потерпілій [PERSON], її розмірі складав 20616 грн. (а.с. 83), сума страхового відшкодування виплачена [PERSON] 04.08.2015 року на підставі відповідного платіжного доручення та відомості виплат № 141 (а.с. 16,17). Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо вплати суми страхового відшкодування, які регулюються нормами Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 6 цього Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі. Підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно, до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування у розмірі оціненої шкоди, однак в межах суми страхового ліміту. Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на день настання страхового випадку, тобто станом на 13.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218 грн., внаслідок чого мінімальний розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню страховою компанією не може перевищувати 14616 грн. У відповідності до п.27.4 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. При здійсненні розрахунку страховою компанією взято до уваги обґрунтовані витрати на поховання потерпілої на суму 6045 грн. Витрати на поминальний обід не підлягають відшкодуванню, оскільки не відносяться до витрат на поховання, в розумінні ст. 27 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, страхова компанія, на виконання зазначеного закону, та у відповідності до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 7644855, на підставі заяви потерпілої, здійснила виплату страхового відшкодування в межах, встановлених законом. Розрахунок суми страхового відшкодування відповідачем не оскаржений. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на користь відповідача стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 14616 грн., а також суму моральної шкоди у розмірі 14616 грн. При цьому при розгляді зазначеного кримінального провадження потерпіла не повідомила суд, що нею на момент стягнення суми страхового відшкодування в рамках кримінального провадження, вже отримано суму страхового відшкодування у розмірі 20616 грн., яка складається з суми моральної шкоди у розмірі 14616 грн., та витрат на поховання потерпілої у розмірі 6045 грн. У відповідності до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач, скориставшись своїм правом на отримання страхового відшкодування, у відповідності до вимог Закону України, отримала суму страхового відшкодування, у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після чого отримала цю ж суму страхового відшкодування, на підставі вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн. (а.с.1).

Outcome: approved