Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У серпні 2013 року ТОВ «ТехНова» звернулось до суду з позовом, в якому після уточнення, просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.03.2009 року по 01.05.2013 року у сумі 668 грн. 12 коп. та судові витрати, обґрунтовуючи свій позов тим, що відповідач оплачує послуги з теплопостачання нерегулярно та не в повному обсязі. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 жовтня 2014 року позов ТОВ фірма „ТехНова" задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ фірма „ТехНова" заборгованість за теплопостачання в сумі 364,56 грн. та судові витрати в розмірі 125,17 грн.; відмовлено в задоволенні решти вимог ТОВ фірма „ТехНова". В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ фірма „ТехНова" в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у нього борг перед позивачем відсутній, наявна переплата за теплопостачання в розмірі 43,70 грн., оскільки розрахунки ТОВ фірма „ТехНова" ґрунтуються на помилкових сумах, які значно відрізняються від тих сум, які сплачував відповідач за квитанціями щомісячно. Апелянт категорично незгодний з періодом, за який ТОВ фірма „ТехНова" просить стягнути з нього заборгованість, так як трирічний строк позовної давності починається з 01 липня 2010 року та закінчується 01 липня 2013 року, та звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Також апелянт наголошує, що він є інвалідом 1 групи, а тому від сплати судового збору звільнений. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача [PERSON], який просив задовольнити його апеляційну скаргу, представника позивача Ігнатенко Н.В., яка наполягала на законності рішення суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ фірма „ТехНова", суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість [PERSON] перед позивачем за період з 01.03.2009 року по 01.11.2009 року та з 01.08.2010 року по 01.05.2013 рік становить 364,56 грн., яку суд стягнув у межах строку позовної давності. З висновком районного суду в частині визначення суми заборгованості за послуги із теплопостачання належної до стягнення повністю погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини. Судом по справі встановлено, [PERSON] є споживачем послуг із теплопостачання, які надаються позивачем до квартири [ADDRESS]. 16 листопада 2009 року між ТОВ фірма «ТехНова» та [PERSON] було укладено угоду про реструктуризацію заборгованості за послуги із теплопостачання у розмірі 1076,53 грн., за умовами якої відповідач зобов'язався сплатити указану суму протягом 36 місяців. За п. 5 вказаної угоди термін її дії встановлюється до 18 листопада 2012 року (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що виконання грошового зобов'язання в частині оплати за житлово-комунальні послуги визначено щомісячними платежами, то право позивача як виконавця послуг вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Зважаючи на те, що угодою про реструктуризацію заборгованості за послуги із теплопостачання від 16 листопада 2009 року [PERSON] визнав свій борг за платежами, які прострочені до укладення цієї угоди, то перебіг позовної давності перервався лише щодо сум, які виникли до 16 листопада 2009 року, та почався заново із наступного дня, після закінчення дії указаної угоди. Під час судового засідання апеляційного суду представником позивача надано лист-розрахунок по особовому рахунку №52766, відкритому на ім'я [PERSON], з якого вбачається, що за період з 01.08.2009 року по 01.11.09 року (борг по угоді) та з 01.08.2010 року по 01.05.2013 року (заборгованість по поточним платежам) у відповідача виникла заборгованість за теплопостачання в розмірі 364,56 грн., яка складається з 79,00 грн. заборгованості за період з 01.08.2009 року по 01.11.2009 року (26,63 грн. за серпень 2009 року + 52,37 грн. за жовтень 2009 року) та 285,56 грн. заборгованості за період з 01.08.2010 року по 01.05.2013 року (34,50 грн. за лютий 2011 року + 32,73 грн. за березень 2011 року + 52,16 грн. за травень 2011 року + 54,52 грн. за серпень 2011 року + 31,52 грн. за травень 2012 року + 6,52 грн. за липень 2012 року + 37,54 грн. за вересень 2012 року + 36,06 грн. за лютий 2013 року). Таким чином, доводи апелянта про відсутність боргу перед позивачем не заслуговують на увагу та спростовуються листом-розрахунком по особовому рахунку №52766, який наданий позивачем із врахуванням тих сум, які були сплачені відповідачем за послуги у сфері теплопостачання. Є хибними доводи апелянта стосовно того, що у даній справі трирічний строк позовної давності виник за період з 01 липня 2010 року по 01 липня 2013 року, оскільки заборгованість за період з 01.08.2009 року по 01.11.2009 року в сумі 79,00 грн. виникла до укладання угоди про реструктуризацію від 16.11.2009 року, яка перервала перебіг позовної давності, та заборгованість за період з 01.08.2010 року по 01.05.2013 року в сумі 285,56 грн. нарахована за поточними щомісячними платежами. Враховуючи існуючу заборгованість у сфері теплопостачання місцевий суд обґрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах строків позовної давності та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 364,56 грн. Разом з тим, районним судом при вирішенні питання відшкодування судового збору, не враховано положень п.п.9 п.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", згідно якого інваліди I групи звільняються від сплати судового збору, та помилково стягнуто з [PERSON] як інваліда I групи (а.с.190) на користь ТОВ фірма «ТехНова» судовий збір в сумі 125,17 грн., в зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню. В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Outcome: partial