Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Львівської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартиру [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], якому на праві спільної сумісної власності із нею та її сином [PERSON] належала вказана квартира. Зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, однак, звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину виявила помилку в площі комори, яка відноситься до даної квартири, в зв'язку з чим звернулася в суд. Рішенням Залізничний районний суд м.Львова від 05.07.2013 року усунуто перешкоди у користуванні коморою до квартири шляхом внесення змін до розпорядження про передачу квартири у спільну сумісну власність від 08.07.1994 року. Відповідно до цього судового рішення розпорядженням голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було внесено зміни у розпорядження від 08.07.1994 року щодо розміру комори та видано нове свідоцтво про право власності на квартиру. Однак Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції відмовила їй у реєстрації цього свідоцтва, мотивуючи, що один із співвласників квартири [PERSON] помер. Відтак, Друга Львівська нотаріальна контора, де заведена спадкова справа після смерті її батька, також відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не проведено державну реєстрацію права власності на квартиру. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явилась, а представила заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та зазначає, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Третя особа - [PERSON], який був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, натомість подав суду заяву, в якій зазначив, що жодних претензій на оформлення частки спадщини після смерті діда - [PERSON] його матір'ю не має (заява в матеріалах справи). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER], виданого 08.07.1994 року Львівською міською адміністрацією згідно з розпорядженням № 1018 а, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Дане підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №29127074 від 25.02.2011 року (а.с. 14). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Донька померлого [PERSON] (а.с. 10, 13), як спадкоємець за законом, звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади, які належали батькові, однак, при оформленні спадщини на належну померлому частку квартири було виявлено помилку у свідоцтві про право власності на квартиру від 08.07.1994 року у частині площі підвалу - комори, що відноситься до квартири. Згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 05.07.2013 року (а.с. 7-9) зобов'язано Виконавчий комітет Львівської міської ради усунути перешкоди в користуванні власністю - коморою до квартири по [ADDRESS] шляхом внесення змін до розпорядження № 1018а від 08.07.1994 року про приватизацію квартири щодо розміру комори, вказавши її розмір 13,7 м2. Відтак, на виконання цього судового рішення, розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 112 від 05.03.2014 року внесено відповідні зміни до розпорядження №1018а від 08.07.1994 року з вказанням площі комори 13,7 м2 (а.с. 6), в зв'язку з цим видано нове свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] від 05.03.2014 року, в якому співвласниками квартири значаться [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим законом. З огляду на те, що в даному випадку цивільні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року, то до врегулювання таких застосовується ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] як член сім'ї [PERSON] та як співвласник зазначеної квартири проживала і була зареєстрована в спірній квартирі, оплачує за комунальні послуги, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Як вбачається із відповіді реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 30.05.2014 року №М-84/04-29/1/1116 заявнику відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки необхідно оформити свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса (а.с.4). Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень№ передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Між тим, виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, Друга Львівська державна нотаріальна контора, де заведена спадкова справа після смерті батька позивача, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не проведено державну реєстрацію права власності на квартиру (а.с. 12). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 Ц ПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач [PERSON] як донька померлого - [PERSON], та як спадкоємець першої черги за законом після його смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на 1/3 частку квартиру [ADDRESS], в якій вона проживала та продовжує користуватися такою і після смерті спадкодавця, тобто фактично прийняла спадщину, беручи до уваги, що відповідач - Львівська міська рада проти задоволення позову не заперечує, а третя особа - [PERSON], жодних претензій на оформлення частки спадщини після смерті діда - [PERSON] його матір'ю не має, а тому суд приходить до переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved