Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Федеральне державне унітарне підприємство «Армавирская біологічєская фабріка», звернулось до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України та [PERSON], третя особа: Общєство с огранічєнной отвєтствєнностью «Научно-внєдрєнчєскій цєнтр Агровєтзащіта» - про визнання свідоцтва України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]» недійсним частково та зобов'язання вчинити певні дії. Позивач, при зверненні до суду, посилався на ст.19 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", згідно з якою свідоцтво може бути визнано недійсним повністю або частково в разі невідповідності знака умовам надання правової охорони. Позивач вважає, що знак за спірним свідоцтвом підпадає під дію абз.5 п.2 ст.6 Закону України, відповідно до якого не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 1965 року він є виробником препарату «[INFO]», який, до дати подання відповідачем-2 заявки на видачу спірного свідоцтва № [NUMBER] на знак для товарів і послуг, активно поставлявся в Україну майже сім років, починаючи з 2004 року. При цьому стверджує, що знак «[INFO]», за спірним свідоцтвом, є схожим до ступеню сплутування з торговельною маркою «[INFO]», яка використовувалась позивачем для споріднених товарів, внаслідок чого знак за спірним свідоцтвом є таким, що може ввести споживачів стосовно особи виробника щодо частини вказаних у свідоцтві товарів 5 класу МКТП. На підтвердження своїх доводів позивач надав копії контрактів на поставку препарату [INFO] українським контрагентам та копії вантажних митних декларацій. В обґрунтування права на звернення до суду позивач посилається на те, що знак для товарів і послуг за спірним свідоцтвом було внесено до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, в зв'язку з чим позивач не може ввозити на територію України препарат «[INFO]» та виконувати свої зобов'язання перед українськими компаніями за раніше укладеними контрактами. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд визнати недійсним свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг в частині товарів 5 класу МКТП фармацевтичні та ветеринарні препарати, гігієнічні препарати на лікарські (медичні) потреби, дієтичні речовини на лікарські (медичні) потреби, дитяче харчування, пластирі, перев'язувальні матеріали, матеріали для пломбування зубів і виготовлення зубних виліпків, дезінфікуючі засоби, а також зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності внести до Державного реєстру знаків для товарів і послуг України відповідний запис та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд про задоволення позову. Відповідач-1 Державна служба інтелектуальної власності надали до суду заперечення на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що при проведенні кваліфікаційної експертизи заявки на видачу свідоцтва України [NUMBER] на знак для товарів і послуг не порушила жодної з вимог законодавства України, а твердження позивача про те, що знак для товарів і послуг за спірним свідоцтвом є таким, що може ввести в оману щодо особи, не підтверджені належними доказами. В судовому засіданні представник відповідача-1 позовну заяву заперечив та просив відмовити в її задоволенні. Відповідач - 2 надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких не погоджується із позовом в зв'язку з тим, що позивач не довів порушення відповідачем-1 його прав, не навів доказів ввезення препаратів «[INFO]» виробництва позивача на територію України, а також доказів використання позивачем позначення «[INFO]» на території України до дати подання заявки, на підставі якої було видано свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг. Крім того, вказує, що з 2004 року на територію України поставлялись препарати «[INFO]» виробництва НВЦ «Агроветзащита», пов'язаного з третьою особою. В судовому засіданні представник відповідача-2 позовну заяву заперечив та просив відмовити в її задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні позовну заяву заперечив та просив відмовити в її задоволенні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та ст. 492 ЦК України товарний знак - це позначення, за яким товари (послуги) одних осіб відрізняються від товарів (послуг) інших осіб. Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та п. 2. ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони товарного знаку визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеним до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом України на товарний знак. Ст. 499 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, тому визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво. У відповідності до підпункту «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони. Судом встановлено, що 22.10.2010р. третя особа подала заявку № m 201016323 на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг «[INFO]», на підставі якої відповідач-1 зареєстрував вказаний знак для послуг 03 та 05 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг (МКТП) і видав свідоцтво України [NUMBER] від 25.03.2011р. На дату подання позовної заяви власником свідоцтва України № [NUMBER] була відповідач-2 [PERSON] У відповідності до п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 23 грудня 1993 р. відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки. На дату подання заявки на реєстрацію позначення «[INFO]», (22.10.2010р..) чинною була редакція Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" від 15 грудня 1993 р. з останніми змінами від 10.04.2008р. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Згідно абзацу 5 п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу. Відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» від 15.12.1993 з подальшими змінами і доповненням експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою. Згідно з п.15 цієї ж статті, під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.57 ЦПК України фактичні дані, що мають значення для справи встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Зважаючи на це та

Outcome: dismissed