Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КЗ "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з серпня 1987 року він працював на посаді сестри медичної сестри психоневрологічного відділення КЗ "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради. Наказом №44 від 22 березня 2018 року йому оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за перевищення своїх службових повноважень. Вважає наказ незаконним, оскільки він не є службовою особою, а тому не може нести дисциплінарну відповідальність за перевищення службових повноважень. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності вказано те, що 20 березня 2018 року він перевищив свої службові повноваження та без дозволу і відому керівництва відпустив з роботи молодшу сестру медичну (санітарку палатну) психоневрологічного відділення [PERSON] В подальшому відповідно до наказу №138 від 14 липня 2018 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов'язків. Всупереч вимогам законодавства з наказом про звільнення його не ознайомлено. Вважає, своє звільнення незаконним, оскільки профспілковий комітет згоди на його звільнення не давав. Окрім того, як він дізнався, підставою для його звільнення став акт обстеження санітарного стану в психоневрологічному відділення 4 корпусу, жіночого відділення та спецвідділення від 11 травня 2018 року, згідно якого у вказаному віділенні виявлено недоліки. Однак виявлені недоліки не є доказом невиконання позивачем своїх посадових обов'язків. Дані накази вважає безпідставними та протиправними, просить позовні вимоги задоволити, скасувати накази про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення, поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Представником відповідача подано відзив на позовні заяви. Згідно поданих відзивів позовні вимоги не визнає повністю. Підставою для винесення наказу про накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення стало перевищення ним своїх посадових обов'язків, які полягали в протиправному наданні дозволу молодшій медичній сестрі [PERSON] бути відсутньою на робочому місці з причини поганого самопочуття. В подальшому 11 травня 2018 року комісією установи було проведено перевірку санітарного стану в психоневрологічному відділенні 4 корпусу, в ході якої було виявлено ряд недоліків. За результатами проведеної перевірки було складено акт обстеження санітарного стану. Відповідно до посадової інструкції медичної сестри, на [PERSON] поряд з іншими покладено обов'язок проведення обходу кімнат та слідкування за їх санітарним станом. Вказаною посадовою інструкцією встановлюється персональна відповідальність працівників за невиконання або неналежне виконання покладених обов'язків. Відповідно до ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення - догана або звільнення. Оскільки, до [PERSON] вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а вказаний проступок вчинено протягом року з дня накладення стягнення, до [PERSON] застосовано стягнення у вигляді догани. Просить в задоволення позовних вимог відмовити за безпідставністю В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Вказує, що стосовно стягнення у вигляді догани було застосовано до нього за грубе порушення трудової дисципліни. З приводу вказано інциденту він надав письмові пояснення, однак керівництвом закладу вони не взяті до уваги. Щодо позовної вимоги про поновлення на роботі, то він її також підтримує, оскільки підстави його звільнення - недоліки, яки явлені під час перевірки санітарного стану у відділення, не пов'язані з виконанням чи не виконання своїх посадових обов'язків, покладеним трудовим договором. Вважає, що покладені обов'язки виконував добросовісно, керівництвом закладу безпідставно не взято до уваги, що у відділенні перебувають психічно хворі особи, поведінку яких не завжди можна передбачити та усунути результати їх поведінки. Крім того, профспілковий комітет не надав згоди на його звільнення, а посилання відповідача на той факт, що пропуск встановленого законодавством строку про повідомлення про прийняте рішення виборним органом первинної профспілкової організації вважається як згода на розірвання трудового договору безпідставне. Представник відповідача позов не визнав, вважає накладення стягнення у вигляді догани та звільнення з посади позивача підставним, проведеним у відповідності до вимог діючого законодавства, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши всі докази, подані на підтвердження позовних вимог та на їх заперечення, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна сторона має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] з 27 серпня 1987 року працював на посаді медсестри в Дубенському будинку-інтернаті (в подальшому КЗ "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради), що підтверджується записами в трудовій книжці. (т.2 а.с.5) Наказом №44 від 22.03.2018 року [PERSON] оголошено догану в зв'язку з перевищенням службових повноважень, а саме без відому та дозволу керівництва відпустив з роботи молодшу сестру (санітарку палатну) [PERSON]. (т.1 а.с.4) Відповідно до наказу №138 від 14.07.2018 року [PERSON] звільнено з посади сестри медичної психоневрологічного відділення з 14.07.2018 року за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов'язків (т.1 а.с.56) Допитана у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] дала пояснення про те, що у 2018 році працювала старшою медичної сестрою психоврологічного відділення Дубенського будинку інтернату для громадян похилого віку. 20.03.2018 року близько 8 години 40 хвилин до її службового кабінету зайшла молодша медична сестра [PERSON] та повідомила про те, що за станом здоров'я не може виконувати свої обов'язки та іде на лікарняне. При цьому у службовому кабінеті перебував сестра медична відділення [PERSON] У відповідь особисто [PERSON] нічого не повідомила. Однак повідомила керівництво закладу про те, що працівник залишив місце роботи за станом здоров'я. Цього ж дня її було викликано заступником директора [PERSON] для дачі пояснень про залишення місця роботи [PERSON], а також про конфлікт, що відбувався у її кабінеті із медичною сестрою [PERSON] На вимогу заступника директора була змушена написати доповідну про те, що нібито медична сестра відділення [PERSON] перевищивши свої повноваження ігноруючи її як службову особу самовільно відпустила молодшу сестру [PERSON] з робочого місця. Насправді [PERSON] такого дозволу не давав, оскільки це не входить до його компетенції. Свої дії щодо написання доповідної з повідомленням неправдивої службової інформації пояснила бажанням уникнути конфлікту з керівництвом закладу, та можливого її звільнення. Щодо конфлікту з [PERSON] зазначила, що останній мав місце, однак він виник із особистих відносин не пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що у 2018 році працювала молодшою медичної сестрою психоврологічного відділення Дубенського будинку інтернату для громадян похилого віку. 20.03.2018 року близько 8 години 40 хвилин особисто зайшла до службового кабінету старшої медичної сестри [PERSON] якій, в присутності сестри медичної відділення [PERSON], повідомила про неможливість виконання трудових обов'язків за станом здоров'я та залишення місця роботи з метою звернення до лікувальної установи та відбуття на лікарняне. В свою чергу, [PERSON] на її звернення нічого не повідомила. Вважаючи, що належно повідомила безпосереднього керівника про свою відсутність, залишила місце роботи та цього ж дня за висновком лікаря пішла на лікарняне амбулаторного лікування. Категорично ствердила, що у кабінеті старшої медичної сестри до сестри відділення [PERSON] з приводу отримання дозволу залишити місце роботи не зверталась та останній такого дозволу їй не надавав. Допитаний у судовому засіданні заступник директора Дубенського будинку інтернату [PERSON] пояснив, що 20.03.2018 року старшою медичною сестрою психоневрологічного відділення [PERSON] на ім'я директора закладу [PERSON] була написана доповідна про те, що медична сестра відділення [PERSON], перевищивши свої повноваження самовільно відпустив молодшу сестру [PERSON] з робочого місця. За наслідками розгляду доповідної було прийнято рішення про оголошення догани [PERSON] за перевищення службових повноважень. Окрім цього, за наслідками виявлених недоліків в ході комісійного обстеження санітарних умов психоневрологічного відділення від 11. 05.2018 року та системності їх вчинення з вини сестри медичної [PERSON], останнього було звільнено згідно до наказу від 14.07.2018 року. Вважає дії керівництва закладу правомірними та такими, які направленні на дотримання трудової дисципліни працівниками Дубенського будинку-інтернату. Свою причетність до будь - яких неправомірних впливів на працівників закладу, що потягли їх подальше звільнення за наказами директора [PERSON] категорично заперечив. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]., [PERSON] [PERSON], [PERSON] підтвердили факт проведення періодичних обстежень відділень Дубенського будинку-інтернату на предмет виявлення порушень санітарних норм та недоліків у виконанні трудових обов'язків. Однак не змогли ствердити про безпосередню винність [PERSON] у їх вчиненні. Окрім цього зазначили, що профспілковий комітет Дубенського будинку інтернату, розглядаючи звернення адміністрації щодо надання погодження на застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] у вигляді звільнення згоди не дав за безпідставністю останнього. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що стягнення може бути накладено за порушення трудової дисципліни. При цьому закон вимагає, аби факт такого порушення був належним чином зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних В даному випадку відповідачем не вказано коли і у який спосіб [PERSON] перевищив службові обов'язки, оскільки до обсягу його обов'язків не входить питання вирішення організаційних питань (надання дозволу залишити робоче місце молодшою медичною сестрою (палатною санітарко). Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник, або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Згідно наданих пояснень [PERSON] заперечує вчинення дисциплінарного проступку, оскільки до його повноважень не входять розгляд організаційних питань (а.с.31) . Згідно ч. 2 ст.252 КЗпП України визначено, що зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виробничих профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. В даному випадку такої згоди профспілковий комітет не надавав, керівництво КЗ "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради до нього з цим питанням не зверталося. Враховуючи вищенаведені обставини, а саме події, що передували винесенню догани, відсутність фактичних підстав для її винесення, а також порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, позов в цій частині слід задовольнити. Правовою підставою звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП є систематичне невиконання трудових обов'язків саме без поважних причин. При відсутності цієї складової відсутні підстави для звільнення. Із наявних в матеріалах справи доказів не доводиться, що [PERSON] допустив систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку так як судом встановлено, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладено безпідставно. За таких обставин суд вважає, що звільнення позивача з посади сестри медичної психоневрологічного відділення КЗ "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради відбулось з порушенням норм КЗпП України, а тому приходить до висновку про необхідність скасувати наказ про звільнення. Статтею 235 КЗпП України передбачається, що у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. Середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення з роботи. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 Порядку основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). З наданого розрахунку заробітна плата [PERSON] за останні 2 місяці становить 6554,57 гривень. Середньогодинний розмір заробітної плати становить 45,20 гривень. Борг за час вимушеного прогулу з 15 липня 2018 року по 11 січня 2019 року становить 37688,79 гривень. Отже, вказана сума підлягає стягненню з відповідача - КЗ "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" Рівненської обласної ради на користь [PERSON] Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належатьвитрати на професійну правничу допомогу ( п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1409,60 гривень, тому вказані сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. Позивач звільнений від сплати судового збору в справах про поновлення на роботі, а тому судовий збір в розмірі 704,80 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно розрахунку витрат на надання правової допомоги, вставлено, що витрати [PERSON], пов'язані з виконанням Договору про надання правової допомоги склали 10892 гривень. Вирішуючи питання задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної немайнової шкоди, суд погодився з доводами сторони позивача, що неправомірними діями відповідача щодо накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани та звільнення йому спричиненні моральні страждання. Останній був позбавлений можливості утримувати сім'ю, забезпечувати себе необхідним прожитковим мінімумом. Окрім цього, такими діями відповідача підірвано його авторитет як працівника з тривалим досвідом роботи. Оцінивши доводи позивача, суд приходить до переконливого висновку про визначення відшкодування немайнової шкоди у 2000 гривень.

Outcome: partial