Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

25.04.2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача 43848грн. заборгованості зі сплати страхового відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника в наслідок страхового випадку, настання якого потягло за собою загибель [INFO] року [PERSON], а також просить стягнути судові витрати, пов'язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в розмірі 4800гр., мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року в наслідок дорожньо-транспортної пригоди загинувгр.[PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень на місці пригоди. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснював експлуатацію автомобілю [NUMBER], була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія, відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4423272, що підтверджується відомостями бази даних МТСБУ. 02.02.2017 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. 26.10.2017 року реагуючи на заяву представника позивача відповідач на вих.№4177 повідомив , що прийняв рішення про додаткову виплату страхового відшкодування у розмірі:14616грн. у якості відшкодування моральної шкоди дружині загиблого [PERSON] та двом дочкам загиблого [PERSON] та [PERSON], 506грн. у якості додаткового відшкодування витрат на поховання понесених дружиною загиблого [PERSON] 14.02.2018 року представником позивача було направлено на адресу відповідача заяву про долучення документів та доплату страхового відшкодування, однак листом за вих.№1028/18 від 15.03.2018 року відповідач повідомив представника позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування за шкоду, завдану втратою годувальника. Сторони у судове засідання не з'явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, розглянути справу без участі представника відповідача. Дослідивши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:. - згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від [INFO] року, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], скоїв зіткнення з мотоциклом "ІЖ Планета", під керуванням водія [PERSON], [INFO], внаслідок ДТП [PERSON] помер на місці пригоди ( а.с.4); - згідно свідоцтва про смерть [PERSON], він помер [INFO] року у віці 61 років (серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області від 01.09.2014 року, а/з715, а.с.27); - загиблий [PERSON] та позивач [PERSON] є человіком та дружиною згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а/з №93). В результаті ДТП та наслідків від нього, дружині загиблого [PERSON] позтвачу - [PERSON] було завдано шкоди, у зв'язку з чим в неї виникло право на її відшкодування за рахунок ПАТ "Українська пожежно- страхова компанія" - страхувальника. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних врегульовано законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961 -ІV від 01.07.2004 року . Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснював експлуатацію автомобілю [NUMBER],була застрахована у ПАТ "Українська пожежно - страхова компанія , відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1710481( а.с.20). Про те, що [PERSON] загинув саме внаслідок ДТП, що сталася з вини застрахованої відповідачем особи, - заперечень суду не надано, тобто, позивач обгрунтовано стверджує, що вона має право на отримання страхової виплати внаслідок загибелі свого чоловіка від ДТП, частину якого вона отримала, проте відповідач безпідставно не виплатив відшкодування в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону №1961 -ІV, в редакції на дату ДТП : для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. 02.02.2017 року представник позивача повідомив відповідача про настання випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування, в подальшому 31.08.2017 року представник позивача сприяючи страховику у розслідування причин та обставин ДТП , долучив до справи додаткові документі ( а.с.12-13). 26.10.2017 року реагуючи на заяву представника позивача відповідач на вих.№4177 повідомив , що прийняв рішення про додаткову виплату страхового відшкодування у розмірі:14616грн. у якості відшкодування моральної шкоди дружині загиблого [PERSON] та двом дочкам загиблого [PERSON] та [PERSON], 506грн. у якості додаткового відшкодування витрат на поховання понесених дружиною загиблого [PERSON] ( а.с.17); 14.02.2018 року представником позивача було направлено на адресу відповідача заяву про долучення документів та доплату страхового відшкодування, проте листом за вих. №1028/18 від 15.03.2018 року відповідач повідомив представника позивача про безпідставну відмову у виплаті страхового відшкодування за шкоду, завдану втратою годувальника ( а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. При цьому, що, у даному випадку, до складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відповідно до положень п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачена у виді одноразової виплати. Згідно положень п.3 ч.1ст 20 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України N9 1961 -IV: «36.5. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Верховний Суд України у Постанові від 20 січня 2016 року (справа №6-2808цс15), зазначив: «...Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою», а, згідно постанови Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (у справі №6-691цс15), «Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність». Відповідно до Правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі за № 6-2969цс16 від 31 травня 2017 року: «Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність». Відповідно до положень ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом». За даних обставин, суд дійшов висновку, що позивач правомірно вимагає з відповідача стягнення суми страхового відшкодування за наслідками страхового випадку -смерть потерпілого [PERSON] внаслідок ДТП, страховим полісом, а також інфляційні втрати у примусовому порядку, посилаючись на страховий поліс та вимоги чинного законодавства, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у справі, на підставі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved