Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що він на протязі 10 років працював повний робочий день на посаді слюсаря - ремонтника металургійного об'єднання на підприємстві, правонаступником якого є відповідач. У зв'язку з тим, що в цей час він працював в шкідливих для здоров'я умовах праці, ним отримано професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування професійного захворювання від 03 серпня 1992 року, який затверджений Дзержинською санітарно-епідеміологічною станцією. 22 листопада 1994 року на підставі акту №2470 висновком МСЕК позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності. Стан здоров'я позивача постійно погіршується і він вимушений постійно проходити курс лікування. В результаті тривалої роботи в шкідливий умовах праці позивачем отримані професійні захворювання, а саме: подвійний кохлеарний неврит, туговухість 1 ступеня. Вказані медичні захворювання згідно медичних документів виникли внаслідок тривалої важкої роботи в умовах впливу пилу та шуму, а також внаслідок конструктивних недоліків обладнання, механізмів та недосконалістю технологічного процесу. В результаті отриманого позивачем професійного захворювання з вини відповідача порушився його побут, його життєві зв'язки, відносини з оточуючими людьми, його постійно супроводжують болі, які не зменшуються, а тільки збільшуються, що свідчить про причинені йому моральні страждання, які позивач оцінює в 243 600 грн., виходячи з розміру 200 мінімальних заробітних плат на день подання позовної заяви та рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача 243 600 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок часткової втрати працездатності і ушкодження здоров'я, отримання інвалідності. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, разом з тим від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі його та позивача, в якій також зазначено, що відповідачем запропоновано виплатити позивачу 6000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок часткової втрати працездатності і ушкодження здоров'я, з чим його довіритель та він погодився та зменшив позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що позивач був ознайомлений про умови праці та про наявність на його робочому місці шкідливих виробничих факторів, які не були усунуті, а також можливі наслідки їх впливу на здоров'я. Крім того, позивач був звільнений з підприємства за власної ініціативи, а також ним не доведено, що в результаті отриманого ним професійного захворювання у нього настала депресія та повністю порушився його побут, погіршились життєві зв'язки з оточуючими. Відповідач також просить суд визначити розмір моральної шкоди з урахуванням доводів вказаних в запереченнях проти позову. В свою чергу представник відповідача надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Із змісту цієї заяви також вбачається, що відповідач визнав позовні вимоги, а саме - визнавши розмір завданої ним моральної шкоди в сумі 6000 грн. Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі - про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з"явився. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, мотивуючи своє рішення наступним чином. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що часткове визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до змісту трудової книжки [PERSON] з 25.07.1983 року по 13.05.1993 року працював на Криворізькому металургійному комбінаті "Кріворіжсталь" ім. В.І. Леніна (а.с. 14-17), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Арселор Міттал Кривий Ріг", що визнано сторонами в справі. Відповідно до змісту виписки з акту освідчення МСЕК позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково, у зв'язку з профзахворюванням: подвійний кохлеарний неврит. (а.с. 8). Згідно змісту акту розслідування професійного захворювання від 03.08.1992 року причиною профзахворювання позивача є виробничий шум, перевищуючий допустимі норми. (а.с. 8-13). Відповідно до змісту ст.1, ст.3, ст.43, частини першої та другої ст.46 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, визначила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода нанесена фізичній особі неправомірними рішеннями, діяльністю чи бездіяльністю, відшкодовує особа котра його нанесла, при наявності його вини. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 173 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, положення ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням позиції позивача та його представника в частині визнання позову відповідачем, в тому числі і в розмірі відшкодування моральної шкоди в сумі 6 000 грн., перевіривши законність визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі визнаному сторонами, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Outcome: approved