Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

12 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачем ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов`язків. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 16 лютого 1993 року по 12 серпня 1994 року електрозварювальником дробильно-сортувальної фабрики ш. «Батьківщина», підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування з повним робочим днем під землею та підземним гірничим робітником. З 12 березня 1997р. по 13 травня 1997р. гірником очисного забою з повним робочим днем на підземних роботах на ш. «Більшовик» в ШУ «Октябрьське». 13 травня 1997 року він звільнився з підприємства в зв`язку з закінченням тимчасової роботи. Працюючи у відповідача він виконував роботи, які були пов`язані з впливом пилу, концентрація якого перевищувала нормативні показники. Український науково-дослідний інститут промислової медицини 17 січня 2017 року встановив йому професійне захворювання за діагнозом: Сидеросилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої ст., група «А». Легенева недостатність першого-другого ступеня. Даний факт підтверджується Актом розслідування його професійного захворювання від 2 березня 2017 року. Рішенням МСЕК від 18 травня 2017 року йому було встановлено 15% втрати професійної працездатності. На повторному переогляді МСЕК від 04 червня 2020 року комісія залишила йому 15% втрати працездатності по сидеросилікозу. Курси лікування не покращують стан його здоров`я. І щоб підтримувати його хоча б на цьому рівні, йому потрібно постійно лікуватися. Тепер він змушений часто знаходитись на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у зв`язку з отриманим професійним захворюванням. Його систематично турбує задишка при фізичному навантаженні, сухий кашель, біль в грудній клітці при кашлі, загальна слабкість та швидка втома. Даний факт підтверджується виписками-епікризами. Постійні курси лікування, рекомендації лікарів, спеціалістів медико-соціальної комісії та стан мого здоров`я змушують його постійно лікуватися. Постійні курси лікування та фізичні болі дуже негативно впливають на його моральний стан. Він став дратівливий, стурбований та розгублений. Він не знає, як жити далі. Іноді навіть боїться засинати, щоб не задихнутися. Розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 180 000 гривень, яку він просив стягнути з відповідача акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат». Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року продовжено позивачу строк для подачі відповіді на відзив. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом позивач по справі [PERSON] пропрацював з 16 лютого 1993 року по 12 серпня 1994 року електрозварювальником дробильно-сортувальної фабрики ш. «Батьківщина», підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування з повним робочим днем під землею та підземним гірничим робітником. З 12 березня 1997р. по 13 травня 1997р. гірником очисного забою з повним робочим днем на підземних роботах на ш. «Більшовик» в ШУ «Октябрьське». 13 травня 1997 року він звільнився з підприємства в зв`язку з закінченням тимчасової роботи, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» було проведено розслідування з приводу отримання хронічного професійного захворювання, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 складеним 13.03.2017 року. Причиною професійного захворювання є робота протягом 16 років 2 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, рівень якої перевищував ГДК, запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони - в 3,4-6,4 разів перевищує ГДК (6,8-12,8 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/м3). За висновком МСЕК серії 12 ААА № 044871 від 18.05.2017 року [PERSON] було первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності. Згідно пункту 16 Акту розслідування хронічного професійного захворювання професійне захворювання виникло за таких обставин: Працюючи машиністом конвеєра (підземні роботи) ДФ № 1, УДТК (10.09.2003 - теп. час) в ВАТ «ПівдГЗК» (з 20.01.2014 ПАТ «ПІВДГЗК») [PERSON] виконував роботи по керуванню конвеєрами і привідною станцією конвеєра та їх обслуговуванню; регулюванню натягу і руху стрічки; чищенню роликів, роликоопор, рам, тічок; виявленню та усуненню недоліків обладнання; змиву зливних канав в маслостанціях. Внаслідок недосконалості робочого місця, [PERSON] підпадав під вплив пилу, концентрація якого, перевищувала нормативні показники. Працюючи електрозварником дробильно-сортувальної фабрики ш. «Батьківщина» об`єднання «Кривбасруда» (16.02.1993 - 22.11.1993), підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування з повним робочим днем під землею (14.12.1993 - 17.02.1994) та підземним гірничим робітником (17.02.1994 - 12.09.1994) дільниці № 6 ш. «Батьківщина» об`єднання «Кривбасруда», електрогазозварником УПТК АТЗТ «Криворіжстальконструкція» (17.02.1995 - 05.06.1995), прибиральником гарячого металу сортопрокатного цеху № 2 КМК «Крнворіжсталь» (16.05.1996 - 04.06.1996), підземним гірничим робітником шахти № 1 їм. Артема дільниці № З РУ ім. Кірова в/о «Кривбасруда» (15.10.1996 - 01.01. 1997). гірником очисного забою з повним робочим днем на підземних роботах дільниці № 3 шахти «Більшовик» шахтоуправління «Октябрьське» (12.03.1997 - 13.05.1997), слюсарем - ремонтником конвертерного цеху КМК «Крнворіжсталь» (11.09.1997 - 07.05.1998). слюсарем черговим та з ремонту устаткування ДФ № 1 ВАТ «Південний ГЗК» (05.03.1999 - 19.05.1999) [PERSON] також виконував роботи пов`язані з впливом пилу, концентрація якого, перевищувала нормативні показники. Згідно пункту 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання причиною виникнення професійного захворювання є вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 3,4-6.4 разів перевищує ГДК. На інших підприємства, зазначених в пункті 16: вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 2% до 10% в повітрі робочої зони в 1,4 -11,4 рази перевищує ГДК (5,6 - 45,5 мг/м' при ГДК 4,0 мг/м3), з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 1,8-9,1 разів перевищує ГДК (3,6-18,1 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3); вміст пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони в 1,1-3,5 рази перевищує ГДК (6,8 - 21,0 мг/м3 при ГДК 6.0 мг/м3) . 04.06.2020 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 15% по професійному захворюванню, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА № 079053 від 04.06.2020 року. Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач деякий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач в зв`язку з отриманим професійним захворюванням, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Змушений систематично проходити курси амбулаторного лікування, на що витрачає свій час, який раніше використовував на власні справи. Професійне захворювання обмежує його у побуті, зокрема він не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, які, враховуючи стан його здоров`я, мають робити члени його родини. Внаслідок таких обмежень він постійно відчуває себе тягарем. Відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною постійно переслідує його внаслідок чого він постійно перебуває в стані психічного напруження. Внаслідок професійного захворювання докорінно змінився уклад його життя, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких вбачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідача Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації, з огляду на наступне. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Таким чином відшкодування шкоди спричиненої працівникові покладається на власника підприємства, роботодавця. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 15% та у подальшому 15%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває стійкий біль та важкість у грудній клітці, загальну слабкість, підвищену втому, перебої в роботі серця, підвищення артеріального тиску, головний біль, задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, кашель, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача протягом 16 років 2 місяців в шкідливих умовах, з яких на підприємстві відповідача протягом 1 року 6 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, однак в подальшому його стан здоров`я не поліпшився і йому було повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням без визначення групи інвалідності, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 5 000 гривень. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: partial