Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В липні 2015 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що вона є власником 34/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі. Іншими власниками домоволодіння є [PERSON], якому належить 5/50 часток, [PERSON], якому належить 11/50 часток. В подальшому позивачка перевірила інформацію щодо належності [PERSON] 30/50 часток домоволодіння та, як зясувалось, [PERSON] подарував 30/50 часток домоволодіння [PERSON], однак [PERSON] належало на праві приватної власності 11/50 часток даного домоволодіння, а не 30\\50. Тому вважала, що укладеним договором дарування порушено її законне право приватної власності. Також зазначила, що [PERSON] самовільно зайняв належну частину [PERSON], який перебуває у місцях позбавлення волі. Просила суд договір дарування від 13.07.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області [PERSON], вважати дійсним в частині дарування 11/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі (житловий будинок літ. Б та інші надвірні споруди, що належало дарувальнику [PERSON]Г.), в іншій частині визнати цей договір недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 30/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі, що здійснена на підставі договору дарування від 13.07. 2013 року, зобовязати Державну реєстраційну службу Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зареєструвати право власності [PERSON] на 11/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі, зобовязати [PERSON] звільнити земельну ділянку розміром 5/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі, яка належить [PERSON] В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги заявою від 21.09.2015 року та просила визнати договір дарування 30/50 частини домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі від 13.07. 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області [PERSON], укладений між [PERSON] та [PERSON] часткового недійсним, в частині невірно вказаної частки 30/50 замість 11/50, скасувати державну реєстрацію права власності на 30/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі на імя [PERSON], яка проведена на підставі договору дарування від 13.07. 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області [PERSON], визнати свідоцтво від 25.11. 2014 року про право власності на земельну ділянку, розташовану по вул. Котовського, 134, площею 0,0275 га, кадастровий номер 1412337200:01:017:0757 на імя [PERSON] недійсним, скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку 0,0275 га, кадастровий номер 1412337200:01:017:0757, розташований по вул.. Котовського, буд. 134, проведеною на підставі свідоцтва про право власності від 25.11. 2014 року на імя [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 243,60 гривень за подачу позову, 121,80 гривень за подачу заяви про забезпечення позову, 121,80 гривень за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 487,20 гривень. Ухвалою суду від 24.12. 2015 року за заявою позивача позовні вимоги в частині визнання свідоцтва від 25.11. 2014 року про право власності на земельну ділянку, розташовану по вул. Котовського, 134, площею 0,0275 га, кадастровий номер 1412337200:01:017:0757 на імя [PERSON] недійсним та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку 0,0275 га, кадастровий номер 1412337200:01:017:0757, розташований по вул.. Котовського, буд. 134, проведеною на підставі свідоцтва про право власності від 25.11. 2014 року на імя [PERSON] залишено без розгляду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в уточненій редакції підтримала та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засідання підтримала позовні вимоги в уточненій редакції та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в частині визнання договору дарування частково недійсним та скасування державної реєстрації договору дарування. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, в судове засідання надала заяву про визнання позову в редакції уточнених позовних вимог, просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день розгляду справи був повідомлений належним чином, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Представники третьої особи Маріупольської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності та представник Управління Держземагенства в м. Маріуполі Донецької області [PERSON], який діє на підставі довіреності, надали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, рішення по справі залишити на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області [PERSON] надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день розгляду справи був повідомлений належним чином, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Третя особа Державна реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції Донецької області в своїй письмовій заяві просили провести розгляд справи за відсутністю представника, вирішення питання позовних вимог залишили на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України\~ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятоїстатті 13 цього Кодексу. Судом встановлено, що власником 34/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі є [PERSON], що підтверджується договіром дарування від 13.05.1980 року, державним актом. (а.с.9-12) Згідно договору дарування частини домоволодіння від 13.07. 2013 року, [PERSON] подарив 30/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі Падалко [PERSON]. (а.с.54) За договором купівлі-продажу від 02.10.1971 року [PERSON] придбав у власність 30/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі. (а.с.55-56) В той самий час, згідно рішення виконкому Приморської районної ради народних депутатів № 59/11 від 28.02.1979 року затверджено акт прийому будинку в експлуатацію житлового будинку № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі та затверджені ідеальні частки на вказане домоволодіння за [PERSON] на 34/50 часток, за [PERSON] на 5/50 часток, за [PERSON] на 11/50 часток. (а.с.14) Відповідно до ч.5\~ст. 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6\~ст. 203 ЦК України. Згідно\~ст. 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч.3\~ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не вставлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визначений судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно\~ст. 331 ЦК України\~якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності\~\~для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору дарування дійсно були надані документи, в яких неправильно зазначена частка, якою володів [PERSON], а саме замість 11/50 часток вказано 30/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі, тому суд вважає за умови визнання позову відповідачем в повному обсязі визнати договір дарування від 13.07. 2013 року часткового недійсним. Щодо позовних в частині скасування державної реєстрації права власності на 30/50 часток домоволодіння № 134 по вул. Котовського в м. Маріуполі, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно таїх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документа на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За таких обставин, оскільки договір дарування в частині невірно визначеної частки визнається судом недійсним, то і підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на 30/50 часток. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 487,20 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved