Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

07 серпня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором фінансового лізингу № DNA00A+28394162 від 13.12.2013 року в сумі 77030,20 грн та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що 13.12.2013 року відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № DNA00A+28394162, тим самим надавши свою згоду на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банку www.privatbank.ua. Вказана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу. Предметом вказаного договору фінансового лізингу є автомобіль Богдан, модель 211040, рік випуску- 2013, тип ТЗ: Седан-В, номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . У зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 04.07.2019 року заборгованість за договором склала - 77030,20 грн, з якої 2449,94 грн- заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу, 3236,95 грн - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 71343,31 грн - пеня. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд в разі неявки відповідача в судове засідання, розглянути справу за відсутності представника банку, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.12.2013 року відповідачем була підписана Заява № DNA00A+28394162 про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, а також два додатки до неї, а саме: Додаток № 1 "Специфікація та Акт приймання-передачі" та Додаток № 2 "Графік лізингових платежів. Згідно п.1.1 Заяви № DNA00A+28394162 від 13.12.2013 року, за цим договором лізингодавець передає лізингоодержувачу в лізинг предмет договору: автомобіль згідно специфікації в додатку №1. Предметом договору є автомобіль Богдан, модель 211040, рік випуску- 2013, тип ТЗ: Седан-В, номер кузова (шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (специфікація в додатку №1). Згідно п.1.3 Заяви № DNA00A+28394162 від 13.12.2013 року, щомісячні платежі включають в себе платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно додатку №2, винагорода за користування предметом лізингу у розмірі згідно додатку №2, винагорода за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу у розмірі згідно додатку №2. Згідно положень ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання. Частина 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлює, що лізингоодержувач, серед іншого, зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Із заяви № DNA00A+28394162 вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір фінансового лізингу, що підтверджується підписом у заяві. В обґрунтування позовних вимог позивачем не додано до позову Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5 ст.81 ЦПК України). В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано , що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Невчинення позивачем необхідних процесуальних дій унеможливлює встановлення обставин справи, перевірки їх доказами, в той час як суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, що визначено в частині 7 ст.81 ЦПК України. Заява № DNA00A+28394162 про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, а також два додатки до неї, а саме: Додаток № 1 "Специфікація та Акт приймання-передачі" та Додаток № 2 «Графік лізингових платежів», копії яких додані до позову в обґрунтування позовних вимог позивачем, не містять умов сплати відповідачем пені. В позові представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» також не вказує розмір та умови оплати відповідачем пені, відсутнє посилання на пункт договору, яким передбачена сплата пені (її розмір, умови, за яких настає обов`язок її сплати). При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Таким чином, у цій справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки - пені. Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що позов підлягає задоволенню частково. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial