Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

28.08.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову та до досягнення донькою повноліття. Також просила стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітню доньку. Після розірвання шлюбу доньку залишено на виховання матері. Позивачу не відомо, де працює відповідач та розмір його доходів. Лише відомо, що він неофіційно працевлаштований закордоном, має нестабільний, але достойний заробіток. Донька повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї і матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, у власності відповідача є частка 3-х кімнатної квартири в м. Новоград-Волинський. Згідно результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП, де відносно відповідача є провадження щодо порушення митних правил під час перетину кордону, а тому позивач вважає що відповідач працює закордоном, тому може утримувати свою неповнолітню доньку. Інших утриманців не має. З метою захисту майнових прав своєї дитини змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явилася. В заяві просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки ОСББ "Зелені" від 31.07.2020 року зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно вимог ст.180 СК України [PERSON] як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, відповідно до вимог ст. 184 СК України позивач визначила розмір аліментів у твердій грошовій сумі. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2020 року - 1779 грн., з 01.07.2020 року - 1859грн., з 01.12.2020 року - 1921 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2020 року - 2218 грн., з 01.07.2020 року - 2318 грн., з 01.12.2020 року - 2395 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, є власником частки 81/400 3-х кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (відомостей на спростування не надав), а тому має можливість утримувати свою неповнолітню доньку. Одночасно позивач, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не довела обставин, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 8000 грн. щомісячно, тому доцільним суд вважає визначити розмір стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 2500 грн. щомісячно. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат понесених нею на професійну правничу допомогу, то суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки позивачем не надано відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (позивач надала лише копію договору про надання правової допомоги, в якому вказано вартість послуг за цим договором в розмірі 800 грн. без ПДВ, однак квитанції про здійснення оплати цих послуг не долучено до матеріалів справи). Таким чином, з метою захисту інтересів сторін та їх неповнолітньої доньки, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 28.08.2020 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial