Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.09.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3. 2.1.1.2.4, «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах плат ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. ПАТ КТ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. «Умов та правил надання банківських послуг» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 09.08.2017 року має заборгованість - 27866,77 грн., яка складається з наступного: - 14495,74 грн. - тіло кредиту; - 2709,64 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 8858,21 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1303,18 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 27866,77 грн. за кредитним договором № б/н від 10.09.2013 року та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача Петрашевич С.В., який діє на підставі довіреності від 17.05.2017 (а.с.111) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що банк не несе відповідальності за операції, що супроводжувалися правильним введенням ПІНа, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27866,77 грн. та сплачений позивачем судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 1600 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що 10.09.2013 між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено угоду з надання кредиту. 03.08.2016 вона зняла з картки [NUMBER] грошові кошти в сумі 3800 грн. на особисті потреби. В подальшому кредитний ліміт був збільшений банком до 8800 грн. Кредитну картку [NUMBER] вона не втрачала та нікому не передавала, але 29.08.2016 та 30.08.2016 з її кредитного рахунку здійснювалися фінансові операції невідомою особою, про що було повідомлено правоохоронні органи. Вказала, що по даному факту Канівським ВП 31.08.2016 внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України. 30.08.2016 нею подано заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» про заблокування її кредитної картки. 15.09.2016 вона погасила заборгованість по кредитній карточці, що разом із комісією складала 3960 грн. Позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Кутова Є.Е., яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 05.01.2018 та ордеру серії ЧК 006264 (а.с.91,182) позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 18 вересня 2017 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі. Ухвалами Канівського міськрайонного суду від 09.10.2017, 08.02.2018, 19.02.2018, (а.с.46,106,113) було витребувано докази по справі. 12.03.2018 ухвалою Канівського міськрайонного суду у зв'язку з потребою з'ясувати інші обставини у справі через процесуальну дію поновлено судовий розгляд по справі. В подальшому ухвалами Канівського міськрайонного суду від 12.03.2018, 26.03.2018, 12.04.2018 (а.с.126,148,161) також було витребувано докази по справі, а саме: інформацію щодо реєстрації відповідача [PERSON] в системі Приват-24, із зазначенням дати та часу; - інформацію щодо порядку та процедури видачі вільної картки, яка видавалася Банком як «картка для друга»; - інформацію щодо порядку видачі банківської картки [NUMBER], із зазначенням на чиє ім'я її було видано, дати випуску, строку її дії та чи була ця картка заблокована; інформації щодо часу отримання картки, в якому відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» та яким працівником була видана кредитна картка № [NUMBER], яка відкрита 29.08.2016 на [PERSON] Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н від 10.09.2013 про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 300,00 грн., який в подальшому було збільшено до 8800,00 грн. (а.с.7-10, 43,54,55). Всі умови надання кредиту, передбачені в заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах, які складають між [PERSON] та банком, договір про надання банківських послуг, згода на що підтверджена відповідачем власним підписом в заяві від 10.09.2013 ( а.с.7). У вказаній заяві зазначено, що [PERSON] ознайомлена і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку. Відповідач [PERSON], підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала підписання нею заяви від 10.09.2013 на отримання кредиту, за змістом якої відповідач також отримала кредитні картки та ПІН код. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов'язують боржника належним чином виконувати свої зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Пунктом 1.1.1.54 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності. Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, видав відповідачу кредитну картку та надав йому можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь який момент змінити ( зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати кредит та відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 умов і правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку, позичальник зобов'язався повернути кредит та оплатити винагороду банку. Пунктом 2.1.1.7.6 вище згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Така домовленість сторін цього договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Фіксована та процентна частини штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не замінюють. Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом. Згідно розрахунку заборгованості від 09.08.2017 року, вбачається, що загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] становить 27866,77 грн., яка складається з наступного: - 14495,74 грн. - тіло кредиту; - 2709,64 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; - 8858,21 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1303,18 грн. - штраф (процентна складова)(а.с.5,6). Відповідач та її представник не спростували вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст.12, 13 ЦПК України. Згідно поданих позивачем розрахунків заборгованості (а.с.5,6) вбачається, що відповідач користувалася вказаним рахунком, знімала кошти та погашала платежі. Виконання відповідачем умов кредитного договору свідчить про її волю на настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.09.2013 у зв'язку з укладенням між сторонами договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку [NUMBER], ПАТ КБ «ПриватБанк» оформлено та видано на ім'я відповідача [PERSON] основну кредитну картку за [NUMBER] з кредитним лімітом 300,00 грн., що підтверджується випискою по кредитному рахунку ( а.с.50,53-56). Крім того, разом із кредитною карткою [NUMBER] Універсальна, відповідач [PERSON] отримала ще одну кредитну картку [NUMBER], це була вільна картка, яка видавалася Банком як «картка для друга», що підтверджується інформацією ПАТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-20170603/723 від 05.07.2017 (а.с.60,61). З повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» №41421 ВБ від 11.04.2018 (а.с.155), яке надійшло на запит суду про надання інформації про видачу [PERSON] картки за [NUMBER], також вбачається, що відповідач [PERSON] отримала кредитну картку у Канівському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» 10.09.2013, яка була видана працівником банку [PERSON] відповідно до даних банківських комплексів в момент укладення кредитного договору було здійснено фотофіксацію клієнта з карткою. Фото додано до електронної бази о 16 год. 29 хв. 10.09.2013. В судовому засіданні представник позивача Петрашевич С.В. вказав на описку у вище зазначеному повідомленні в частині прізвища працівника банку, яким було видано карточку, а саме не [PERSON], а [PERSON], що підтверджується анкетою-заявою від 10.09.2013, що міститься в матеріалах справи (а.с.7). З пояснень відповідача [PERSON], даних нею в судовому засіданні, даними кредитними картками користувалася її донька - [PERSON] до 24.07.2016 (а.с.83). 24.07.2016 картки у останньої було викрадено, та за її заявою відповідно заблоковано банком. В судовому засіданні представником ПАТ КБ «ПриватБанк» Петрашевичем С.В. було підтверджено факт блокування 24.07.2016 однієї кредитної картки [NUMBER], та пояснено, що оскільки на той час кредитна картка з [NUMBER] не була активована, тому відповідно вона не блокувалася та не перевипускалася. 25.07.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» було перевипущено кредитну картку [NUMBER] та видано на ім'я [PERSON] нову кредитну картку за [NUMBER], що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.144). Разом з тим, кредитну картку за [NUMBER] було активовано лише 29.08.2016 через особистий кабінет Приват24 з застосування конфіденційної інформації (ПІН-код платіжної картки, фінансовий номер або пароль входу в Приват24), що підтверджується матеріалами по справі (а.с.144). Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-20170603/723 від 05.07.2017 (а.с.60,61) відповідачу [PERSON] було роз'яснено, що в ході службового розслідування встановлено, що 29 серпня 2016 року через особистий кабінет у системі Internet Banking Приват-24 до договору [NUMBER] була підв'язана ще одна кредитна картка [NUMBER], це була вільна картка, яка видавалася Банком як "картка для друга" разом з карткою Універсальна. Вхід до Приват-24 можливий тільки після введення вірного логіну та паролю, а також доступу до фінансового номеру телефону. Тобто, вхід до Приват24, відкриття додаткової картки [NUMBER] та операції по ній здійснювалися з використанням фінансового номеру телефону відповідача [PERSON] З вище зазначеного листа також вбачається, що за договором [NUMBER] оформлено послугу "Миттєва розстрочка" в результаті зняття коштів при авторизації картою [NUMBER] в банкоматах 30.08.2016 за адресою м. Київ, вул. Смоленська, б. 31/33 у сумі 2808,00 грн., та 29.08.2016 за адресою м. Київ, вул. Івана Лепсе, 6. 29 у сумі 5928,00 гри. Зняття кредитних коштів готівкою у банкоматах ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" здійснювалося невідомою особою. Щодо твердження відповідача [PERSON] та її представника адвоката Кутової Є.Е. про те, що обставини справи за своєю природою мають ознаки кримінального правопорушення, а отже не є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, 31 серпня 2016 року за заявою [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про шахрайські дії, скоєні невідомою особою, яка 29.08.2016, близько 19.30 год. Через мережу інтернет незаконно заволоділа грошовими коштами [PERSON] в сумі 4000,00грн., з кредитної картки [NUMBER] «Приватбанк», (витяг з кримінального провадження №12016250160000565) (а.с.41). Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відносини у сфері кредитно-правових віднесено до цивільних відносин, які регулюються Цивільним кодексом України. З матеріалів справи, зокрема, з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.09.2013, укладеного між банком та відповідачем [PERSON], станом на 09.08.2017 (а.с.6) та з виписки по кредитному рахунку [PERSON] (а.с.53-56) вбачається, що 29.08.2016 та 30.08.2016 відбувався рух кредитних коштів по кредитному рахунку відповідача, а саме: зняття готівки в розмірі 4600 грн. без врахування комісії банку; переказ з карти на карту на загальну суму 19000,00 грн., зняття готівки в банкоматі через оформлення послуги «миттєва розстрочки» на загальну суму 17100,00 грн. без врахування комісії банку. Наявність кримінального провадження по факту протиправного заволодіння коштами з карткового рахунку відповідача не є достатньою підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки станом на момент розгляду справи не встановлена особа, яка має статус підозрюваної у вчиненні злочину та вказана особа до кримінальної відповідальності не притягнута. В разі встановлення органом досудового розслідування обставин, які будуть новими для цієї справи, відповідач [PERSON] матиме право на звернення із заявою про перегляд рішення у справі за нововиявленими обставинами чи стягнення коштів з винної особи в порядку регресу згідно ст. 1191 ЦК України. Згідно з п.2.1.1.9.5 Умов держатель картки зобов'язався не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі та контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа. Згідно з п.2.1.1.9.10 у випадку втрати [PERSON] ПІНа, постійного пароля, одноразових паролей, або виникнення у Держателя підозр несанкціонованого використання карти/ ПІНу/ постійного пароля/одноразових паролів, держатель повинен негайно виконати одну з наступних дій: -звернутись в Банк за телефоном 3700 (чи іншим); -звернутись в Банк для блокування карти; -якщо карту підключено до послуги Mobile Banking або Internеt banking Приват-24 - вчинити дії по призупиненню дій карти. Відповідно до пунктів 7,8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05листопада 2014 року №705, емітента бо визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа. Аналіз положень ст.614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання. Згідно інформації наданої «Приватбанк» (а.с.145) вбачається, що [PERSON] зареєстрована в Приват24 - 10.09.2013 в 16:34 год., номер телефону: [NUMBER], логін: [NUMBER] Відповідачем не надано суду доказів, що саме через дії позивача «ПАТ КБ «Приватбанк» (його працівників) не забезпечено належний порядок зберігання банківської таємниці, у зв'язку з чим зловмисники заволоділи її персональними даними та даними, які становлять банківську таємницю, що призвело до вчинення зловмисниками злочину. Натомість, в судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала факт того, що Держателем картки [NUMBER] була її дочка, оскільки користувалася кредитною карткою відповідача, що було порушенням Умов та правил надання банківських послуг. Суд вважає, що фактично має місце порушення відповідачем [PERSON] вимог договору, зокрема: п.п. 1.1.5.5; 1.1.5.13; 1.1.5.14, 1.1.5.28, 1.1.5.29, 1.1.5.30, 1.1.5.33 Умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, за змістом яких банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта або проведених операціях стала відома іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання, Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування картки/рахунку/на рух коштів , номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт відповідає за усі операції здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням засобів його ідентифікації та аутентифікації. У випадку, якщо Держатель дає згоду на проведення операцій з Картами або нанесенеми на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжувалися правильним введенням ПІНа. Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення власника карти в Банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжується авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ платіжною системою. Банк не несе відповідальність перед власником карти за всі операції, у випадку передачі мобільного телефону, сім-карти, Стікеру PayPass третім особам. Крім того, з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» №0000000723327657 від 16.11.2016 (а.с.87) вбачається, що картка «Універсальна» [NUMBER] заблокована 30.08.2016 о 09:28 год., що не заперечується відповідачем [PERSON], про що свідчить її заява від 03.01.2018 (а.с.86). Кредитна карта [NUMBER] була заблокована відповідачем 30.08.2016 о 09:14 год через систему інтернет-банкінгу Приват24, що підтверджується листом ПАТ КБ «ПриватБанк» №33849-ВБ від 22.03.2018 (а.с.141). З огляду на вище викладене, вбачається, що трансакції грошових коштів із кредитної картки відповідача були здійснені до повідомлення нею ПриватБанку про блокування коштів на рахунку, такі трансакції можливі тільки шляхом авторизації, трансакції були проведені через мережу Інтернет, грошові кошти вийшли із володіння відповідача тільки внаслідок порушення нею зобов'язань, згаданих вище положень Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, інших нормативно-правових актів, а тому банк не несе відповідальність за вчинення операцій за кредитними картками до їх блокування. Посилання відповідача на неможливість здійснення нею операцій по карті в м. Києві, оскільки на час здійснення операцій вона перебувала в м. Каневі Черкаської області, не є достатнім, для відмови в задоволенні позову, оскільки здійснені банківські операції за карткою відповідача не потребували персональної присутності відповідача безпосередньо в місці здійснення банківської операції тому, що були здійснені в мережі Інтернет, а також треті особи мали доступ до кредитної картки відповідача. За вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Оцінюючи зібрані по справі докази, вивчивши їх та дослідивши, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача суми боргу, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача [PERSON] сплату судових витрат по справі в сумі 1600,00 грн., які сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved