Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на мікроавтобус марки IVECO DAILY, 2000 року випуску, колір - білий, рама (шасі) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]), а також зобов'язання ТОВ "Альянс-Сервіс" повернути позивачу вказаний транспортний засіб. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на початку 2012 року вона придбала у вкладника КС "Флагман", [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу мікроавтобус марки IVECO DAILY, реєстраційний № [NUMBER]. У зв'язку з тим, що транспортний засіб був у несправному стані, вона помістила його для відповідального зберігання на територію ТОВ "Альянс Сервіс", про що уклала відповідний договір. В 2014 році вона відремонтувала цей мікроавтобус та звернулась до МРЕВ УДАІ у Миколаївській області, однак не змогла перереєструвати придбаний транспортний засіб на своє ім'я через те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений в простій письмовій формі та відсутній в переліку документів, що передбачений п.8 Постанови КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388. Окрім того, ТОВ "Альянс-Сервіс", на території якого вказаний транспортний засіб перебував на відповідальному зберіганні, відмовилося повернути їй вказаний транспортний засіб через начебто виниклий у неї борг, пов'язаний із зберіганням транспортного засобу. В результаті чого, вона вимушена за захистом свого права власності звернутися до суду. Посилаючись на вищевикладене, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, однак направила свого представника, який позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач ТОВ "Альянс"-Сервіс", не погоджуючись із заявленими вимогами, через свого представника Міроненко В.А. подав письмові заперечення в яких зазначив, що дійсно на протязі 2012-2014 років зберігав на відповідальному зберіганні транспортний засіб позивача, про що був укладений відповідний договір. Однак через те, що позивач відмовилася компенсувати йому витрати на зберігання транспортного засобу (тобто електроенергію, заробітну плату охоронців тощо), в 2014 році не дозволив забрати зі своєї території вказаний транспортний засіб до повного з ним розрахунку. Представник відповідача до суду не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та вирішуючи даний спір на засадах змагальності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.08.2010р. рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва за позовом КС "Флагман" до [PERSON] в рахунок боргу за кредитним договором було звернуто стягнення на майно у вигляді мікроавтобусу марки IVECO DAILY, 2000 року випуску, колір - білий, рама (шасі) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], який є предметом застави за договором застави транспортного засобу №386/С від 28.07.2007р., що укладений між МОКС "Флагман" і [PERSON], а також надано КС "Флагман" право на укладання від імені [PERSON] договору купівлі- продажу з іншою особою з оформленням відповідних документів в ММРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївської області. 22.09.2011р. на підставі вищезазначеного рішення суду між КС "Флагман" в інтересах боржника [PERSON], з одного боку, та вкладником КС "Флагман" [PERSON], з другого боку, був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу. У відповідності до п.2.2. зазначеного договору купівлі-продажу, оплата за придбаний мікроавтобус була проведена шляхом переведення кредитною спілкою "Флагман" вищезазначеної суми із депозитного рахунку [PERSON], який обслуговувався КС "Флагман" на підставі Договору по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок [NUMBER] від 09.01.2009 р., на погашення кредиту [PERSON], що обслуговувався КС "Флагман" на підставі кредитного договору № 386/С від 28.07.2007р. 26.01.2012р. між [PERSON] та позивачем був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким позивач придбала мікроавтобус марки IVECO DAILY, 2000 року випуску, колір - білий, рама (шасі) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Вказана сторонами у договорі купівлі-продажу вартість транспортного засобу у розмірі 72664 (сімдесят дві тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 00 коп. відповідає ринковій вартості майна на час укладання договору, що підтверджується експертним висновком ТОВ "Флагман-Н" №26/08-11 від 08.08.2011р. У відповідності до п. 2.2. Договору "Покупець зобов'язаний розрахуватися і прийняти транспортний засіб в день укладання цього договору, тобто 26.01.2012р. Продавець в свою чергу зобов'язується видати Покупцю розписку про отримання грошових коштів, яка є невід'ємною частиною даного Договору". Факт розрахунку позивача за придбаний транспортний засіб підтверджується розпискою [PERSON] від 26.01.2012р. Окрім того, у відповідності до п.2.1. "Продавець зобов'язаний передати транспортний засіб та документи на нього в день укладання цього Договору, після розрахунку. Прийом-передача транспортного засобу оформлюється Сторонами відповідним актом, який є невід'ємною частиною даного Договору". Підтвердженням виконання сторонами вищезазначених умов договору є Акт прийому-передачі транспортного засобу від 26.01.2012р. Під час звернення до Миколаївського МРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області з метою перереєстрації придбаного транспортного засобу на своє ім'я позивачу було відмовлено з посиланням на п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388 (далі - Порядок). Вказана обставина підтверджується листом МРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 18.10.2014р. Того ж дня позивач на підставі договору від 26.01.2012р. передала відповідачу ТОВ "Альянс-Сервіс" придбаний транспортний засіб на відповідальне зберігання. Листом від 20.02.2014р. відповідач відмовився повертати транспортний засіб позивачу в зв'язку із тим, що остання не компенсувала відповідачу витрати, пов'язані із зберіганням транспортного засобу на протязі 2012-2013 років, у розмірі 3000,00 грн. У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України, який встановлює, що угода (правочин) між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, повинен бути укладений в письмовій формі. Згідно з п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388 (далі - Порядок), Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші, засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу; - акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. Аналізуючи вищезазначені правові норми, суд встановив існування правової колізії між нормами Цивільного кодексу України, які не передбачають для договору купівлі-продажу транспортного засобу іншої форми ніж проста письмова і нормою Постанови Кабінету Міністрів України, яка передбачає спеціальні обмеження щодо укладення таких договорів лише на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, а також договорів, оформлених в Державтоінспекції, інших засвідчених в установленому порядку документів, що встановлюють право власності на транспортні засоби. У відповідності до п.1 Листа Міністерства юстиції України від 30.01.2009р. за № Н-35267-18, згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. При цьому суд зазначає, що у відповідності до п.1 Порядку реєстрації в МРЕВ ДАІ підлягають транспортні засоби, а не право власності на них. Тобто, Порядок визначає лише вимоги до державної реєстрації транспортних засобів і жодним чином не регулює правові підстави та порядок набуття права власності на вищезазначені транспортні засоби. Натомість такі правові підстави для набуття права власності та спосіб документального оформлення такого права регулюється Цивільним кодексом України. Враховуючи той факт, що укладений 26.01.2012р. між позивачем та відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу відповідає вимогам Цивільного кодексу України, в т.ч. щодо форми та змісту, а також той факт, що сторонами були виконані всі істотні умови цього договору, в т.ч. щодо розрахунку за транспортний засіб та його передачі позивачу, суд приходить до висновку, що з моменту фактичного прийому-передачі транспортного засобу, тобто 26.01.2012 р., згідно ч.1 ст. 328, 334 ЦК України, позивач набула право власності на мікроавтобус марки IVECO DAILY, 2000 року випуску, колір - білий, рама (шасі) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. Також суд вважає доведеними вимоги позивача стосовно витребування належного йому транспортного засобу з володіння відповідача ТОВ "Альянс-Сервіс", виходячи з наступного. У відповідності до п. 1.1. Договору на відповідальне зберігання від 26.01.2012р. "Депонент передає, а Виконавець приймає на відповідальне безвідплатне зберігання мікроавтобус марки IVECO DAILY, 2000 року випуску, колір - білий, рама (шасі) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]". А згідно з п.2.1.3. Договору, виконавець зобов'язаний Повернути майно Депоненту за першою вимогою. У відповідності до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, договором чітко встановлено умову щодо безвідплатності договору, а також обов'язок виконавця повернути майно власнику по першій вимозі. При цьому не беруться до уваги суду доводи відповідача щодо несплати позивачем витрат на зберігання транспортного засобу (тобто електроенергії, заробітної плати охоронців тощо), які не є платою за зберігання транспортного засобу, оскільки договором не передбачено умов щодо компенсації таких витрат депонентом.

Outcome: approved