Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія», по якому просив стягнути з відповідача на його користь 28 880,91 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та суму сплаченого судового збору. При цьому посилається на те, що 21 листопада 2017 року о 12 годині 45 хвилин в місті Одеса, на проїзній частині провулку Покровський, біля будинку № 3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Оскільки шкоди зазнали лише забезпечені транспортні засоби та не було завдано шкоди життю чи здоровю водіям чи іншим особам, [PERSON] та [PERSON], у відповідності до вимог п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 21.11.2017 року. Відповідно до вказаного повідомлення [PERSON] добровільно та справедливо визнав себе винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з рахунком, виданим ТОВ "АДІС-Авто" № СЧ-024008 від 27.11.2017, вартість деталей та робіт для ремонту автомобіля [PERSON] становила 58 484,34 грн. Як наслідок, [PERSON] зобов'язаний був здійснювати ремонт автомобіля за власний рахунок через те, що йому було завдано прямого матеріального збитку у вигляді витрат і ремонт власного автомобіля марки "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ", [PERSON], в першу чергу, звернувся за відшкодуванням завданих збитків до вказаного страховика та отримав страхове відшкодування у розмірі 29 603,43 грн. В свою чергу, [PERSON] жодних коштів на відшкодування майнової чи моральної шкоди [PERSON] не надавав. Зважаючи на те, що вартість ремонту, пошкодженого з вини [PERSON], автомобіля марки "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER], становить 58 484,34 грн., а виплачене страхове відшкодування становить лише 29 603,43 грн., [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 28 880,91 грн. Вказані обставини стали підставною для звернення позивача до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, надіславши 03.09.2018 року на адресу суду письмові пояснення, відповідно до яких просив слухати справу за відсутності представника третьої особи. Також наголосив, що страхову виплату позивачу було здійснено відповідно до норм чинного законодавства та у разі її недостатності він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 21 листопада 2017 року о 12 годині 45 хвилин в місті Одеса, на проїзній частині провулку Покровський, біля будинку № 3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON], який керував легковим автомобілем марки "Mersedes-Benz", реєстраційний номер [NUMBER], та [PERSON], який керував легковим автомобілем марки "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER], який був припаркований по провулку Покровський біля будинку № 3. Внаслідок наїзду автомобілем [PERSON] на припаркований автомобіль [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в зв'язку з якою автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. Оскільки шкоди зазнали лише забезпечені транспортні засоби та не було завдано шкоди життю чи здоровю водіям чи іншим особам, [PERSON] та [PERSON], у відповідності до вимог п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 21.11.2017 року. Відповідно до вказаного повідомлення [PERSON] добровільно та справедливо визнав себе винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2017 року, внаслідок чого автомобілю А [PERSON] було завдано механічних пошкоджень. Згідно з рахунком, виданим ТОВ "АДІС-Авто" № СЧ-024008 від 27.11.2017, вартість деталей та робіт для ремонту автомобіля [PERSON] становила 58 484,34 грн. Як наслідок, [PERSON] зобов'язаний був здійснювати ремонт автомобіля за власний рахунок через те, що йому було завдано прямого матеріального збитку у вигляді витрат і ремонт власного автомобіля марки "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ", за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3795221 від 20.06.року, [PERSON], звернувся за відшкодуванням завданих збитків до вказаного страховика та отримав страхове відшкодування в розмірі 29 603,43 грн., що підтверджується листом Одеської філії ПрАТ "УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" №540-у від 23.02.2018 року про розмір виплаченого страхового відшкодування . В свою чергу, [PERSON] жодних коштів на відшкодування майнової чи моральної шкоди [PERSON] не надавав. Зважаючи на те, що вартість ремонту, пошкодженого з вини [PERSON], автомобіля марки "Mitsubishi", реєстраційний номер [NUMBER], становить 58 484,34 грн., а виплачене страхове відшкодування становить лише 29 603,43 грн., то на момент звернення до суду існує не відшкодований [PERSON] матеріальний збиток у розмірі 28 880,91 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 цієї статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 цієї статті, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Отже, у даному випадку, в результаті завдання шкоди майну [PERSON], між [PERSON] і [PERSON] виникло деліктне зобовязання, згідно з яким у останнього виник обовязок у повному обсязі відшкодувати шкоду завдану майну позивача. Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Враховуючи вищевикладене суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Пунктом 1 частини 2\~ст.\~141\~ЦПК України перебачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи\~\~у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved