Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір поруки № 014/08-5/12229-СК/2 укладений 23 травня 2006 року з АППБ «Аваль» Львівська обласна дирекція АППБ «Аваль», після зміни найменування ПАТ «Райфайзен Банк Аваль». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 2004 році отримав кредит у банку для придбання комп'ютера. Для оформлення вказаного кредиту ним були подані у банк копія паспорта, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідка про доходи тощо. Зобов'язання по вказаному кредиту він виконав в повному обсязі. У 2008 році він отримав листа про виклик в банк з приводу невиконання зобов'язань, де в банку його проінформували про укладений ним договір поруки, з метою забезпечення виконання зобов"язань по кредитному договору [PERSON]. Зазначив, що жодних договорів поруки з банком не підписував, з [PERSON] не знайомий, пояснення виклав в письмовій формі, крім цього працівник банку повідомив, що вказаний кредит [PERSON] був отриманий шахрайським способом, з приводу чого банк звертатиметься в органи внутрішніх справ, тому до нього претензій немає. В січні 2011 року, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі за позовом ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до нього, він повторно звернувся в банк із письмовою заявою, в якій повторно зазначив, що жодного відношення до підписаного від його імені Договору поруки не має та просив провести службове розслідування, також звертався в Личаківський РВ ЛМУ УМВС у Львівській області з заявою про притягнення до відповідальності осіб, винних у підробці його підпису на Договорі поруки. Згодом довідався, що Личаківським районним судом м. Львова винесено обвинувальний вирок відносно [PERSON] та одним з епізодів вказаної кримінальної справи є кредит [PERSON] Вважає, що оформлення договору поруки відбулося без його участі та відома, а оскільки він не підписував вказаного договору є всі підстави визнати такий недійсним. Крім того незаконними діями Банку, які полягають у оформленні службовою особою банку договору поруки від його імені шляхом підробки його підпису та з використанням без його згоди копій його особистих документів, які зберігалися у банку йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях, яких зазнав у зв"язку з отриманою інформацією від працівників банку щодо боргових зобов"язань на суму 85 384,89 грн., як поручителя, пред"явлленням цивільного позову та судовими викликами. Він працює лікарем- рефлексотерапевтом та його робота вимагає значної концентрації сил та уваги та після отримання судової повістки він втратив душевну рівновагу, що негативно позначилося як на особистому житті - почалися непорозуміння з дружиною, на здоров'ї - погіршився сон, зник апетит, почав підніматися тиск, став дратівливим так і на роботі - він не може у повній мірі реалізувати свої здібності по лікуванню пацієнтів через душевний розлад, також порушений звичний уклад його життя, оскільки вже протягом тривалого часу замість того, щоб займатися роботою та своїми особистими справами він змушений був відвідувати банк, правоохоронні органи та пояснювати, що не має жодного відношення до кредиту [PERSON] Моральну шкоду, з урахуванням вимог законності та справедливості оцінив у 8500 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, доповнила, що висновком судово-почеркознавчої експертизи № 2324 від 02 вересня 2011 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] розташований в графі «Поручитель» перед прізвищем «[PERSON]» на одному з примірників договору поруки № 014/08-5/12229-СК/2 від 23.05.2006 р., виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів [PERSON], а відтак, вважає, що договір поруки слід визнати недійсним. Крім того, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку позивач оцінив у 8500 грн., також 2044 грн. 50 коп. оплати за проведення почеркознавчої експертизи та судовий збір в розмірі 213 грн. 50 коп. Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні позов визнала частково, зазначила, що оскільки в матеріалах справи наявний висновок почеркознавчої експертизи то у банку немає підстав заперечувати в частині вимог про визнання недійсним договору поруки № 014/08-5/12229-СК/2 від 23.05.2006 р. В частині вимог щодо моральної шкоди заперечила, вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв"язок між діями працівників банку та завданням позивачу моральної шкоди, розмір якої не обгрунтований належними та допустимими доказами. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1ст.15 ЦК України). Судом встановлено, що 23.05.2006 року між Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль», після зміни найменування ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/08-5/12229-СК, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 3 000,00 доларів США. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] 23.05.2006 року між [PERSON] та АППБ «Аваль», після зміни найменування ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір поруки № 014/08-5/12229-СК/2 у відповідності до якого Позивач взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Позивач покликається як на підставу для визнання договору поруки недійсним на те, що він не мав наміру виступати поручителем [PERSON] за кредитним договором та договору поруки № 014/08-5/12229-СК/2 від 23.05.2006 року не підписував. З копії заяви від 21.01.2011 року вбачається, що позивач звернувся до заступника директора з питань безпеки та правового захисту Львівської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та просив провести службове розслідування, оскільки жодного відношення до підписаного від його імені Договору поруки не має, такого не підписував, [PERSON] та [PERSON] не знає, лише в 2004 році отримував кредит АТ «Райффайзен Банк Аваль» на купівлю комп'ютера, проте зобов'язання по вказаному кредиту виконав в повному обсязі ( а.с. 56-57). Копією відповіді банку від 25 січня 2011 року підтверджується, що відносно [PERSON] за вчинення шахрайства порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яка перебуває у провадженні Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ( а.с. 59). З копії заяви від 28.01.2011 року вбачається, що позивач звертався до начальника Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області просив провести перевірку та встановити осіб, які скористались його документами, оформили та підписали договір поруки № 014/08-5/12229-СК/2 ( а.с. 58). Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є неодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Так, висновком судово-почеркознавчої експертизи № 2324 від 02 вересня 2011 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] розташований в графі «Поручитель» перед прізвищем «[PERSON]» на одному з примірників договору поруки № 014/08-5/12229-СК/2 від 23.05.2006 р., що розташований в матеріалах кримінальної справи № 182-0507 на сторінці 132, виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів [PERSON] Крім того, як вбачається з копії вироку Личаківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2010 року у справі № 1-436/2010 про обвинувачення [PERSON], встановлено, що [PERSON] діючи умисно, з корисливих мотивів, у власних інтересах, з метою отримання кредиту у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», перебуваючи за місцем свого проживання: [ADDRESS], 23 травня 2006 року склала довідки про доходи на ім'я [PERSON] та [PERSON], в які внесла неправдиві відомості про нарахувану та отриману ними у СПД ФО «Красіцький Павло Ігорович» заробітну плату за період з листопада 2005 року - по квітень 2006 року. Реально знаючи, що в даний період часу останні вказаної в довідках про доходи заробітної плати не отримували та на СПД ФО «Красіцький Павло Ігорович» не працювали, [PERSON], діючи умисно, з метою отримання кращих умов по кредитному договору, 23 травня 2006 року в складені нею довідки внесла дані про те, що розмір заробітної плати [PERSON] становить 4 980 гривень та [PERSON] становить 5 520 гривень за вказаний період. Підписавши складені довідки від імені директора та головного бухгалтера, [PERSON] 23 травня 2006 року подала їх в Шосте міське відділення ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Коперніка, 14, де на їх підставі та інших поданих нею документів, був укладений із [PERSON] кредитний договір № 014/08-5/12229-СК від 23 травня 2006 року та видано кредит в сумі 3000 доларів США, що становить 15 150 гривень. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не виявляв волі бути поручителем зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, договір поруки від № 014/08-5/12229-СК/2 від 23.05.2006 року не підписував, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи, суд приходить до висновку, що в момент вчинення зазначеного правочину було відсутнє вільне волевиявлення [PERSON], яке б відповідало його внутрішній волі, що є підставою для визнання правочину недійсним. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то така підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. П.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, в судовому засіданні встановлено, що незаконними діями банку, які полягають в оформленні службовою особою банку договору поруки від імені позивача, шляхом підробки його підпису та використання без його згоди копій його особистих документів, які зберігалися у банку, (що підтверджується копією вироку Личаківського районного суду м. Львова у кримінальній справі про обвинувачення [PERSON]) позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних хвилюваннях, яких він зазнав, у зв"язку з отриманою інформацією від працівників банку щодо боргових зобов"язань на суму 85 384,89 грн., як поручителя, пред"явлленням цивільного позову та судовими викликами, у втраті душевної рівноваги, що негативно позначилося на його особистому житті, здоров'ї (погіршився сон, зник апетит, почав підніматися тиск, став дратівливим на роботі), також у порушенні стосунків з оточуючими людьми, звичного укладу його життя, затрат часу для зустрічей з працівниками банку, правоохоронних органів та адвокатами. Однак, суд не може погодитись з розміром відшкодування моральної шкоди, яка була визначена позивачем, оскільки останнім не було надано достатніх належних та допустимих доказів в рахунок підтвердження розміру моральної шкоди в тому розмірі, що був заявлений позивачем у своєму позові, більш того суд вважає такий розмір завищеним. Таким чином, виходячи з положення ч.3 ст. 23 ЦК України, з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає в розмірі 2 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2 044 грн. 50 коп. витрат за проведення почеркознавчої експертизи та судовий збір в розмірі 213 грн. 50 коп.

Outcome: partial