Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON], 3-я особа ПрАТ страхова компанія «Вона» про відшкодування шкоди спричиненої в наслідок ДТП. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 15.08.2012 року о 13.30 год. в районі буд. 9 по вул. Шевченко в м. Харків сталося ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керування відповідача [PERSON] та автомобілю [NUMBER] [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а саме- гвинтоподібний перелом нижньої третини правого плеча зі зміщенням. Вина відповідача підтверджується вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2012року. Однак відповідач жодної допомоги на лікування та відновлення здоровя позивача не надав, тому у звязку з протиправною поведінкою відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних тривалим лікуванням, зміною звичайного укладу життя. На підставі цього позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000грн., інфляційні в сумі 7639,40 грн. та проценти в сумі 892,60 грн. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа - ПрАТ страхова компанія «Вона», в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що 15.08.2012р. о 13:00 по вул.Шевченко в м.Харкові сталося ДТП за участю автомобіля ВАЗ 11183, р.н. АХ 2130ВН під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2110, р.н. 0199ХАХ під керуванням [PERSON] Вироком Київського районного суду м.Харкова від 04.12.2012р. винним у вказному ДТП визнаний водій автомобіля ВАЗ 11183, р.н. АХ 2130ВН [PERSON]., який порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України . Також вироком суду встановлено, що внаслідок ДТП пасажиру автомобіля ВАЗ 2110, р.н. 0199ХАХ - [PERSON], спричинені середнього ступеня тілесні ушкодження у вигляді гвинтоподібного перелому нижньої третини правого плеча зі зміщенням. Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП, вина в ньому відповідача, отримання тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості позивачем, підтверджуються вироком суду, який набрав законної сили та є обовязковим для суду при розгляді даного позову. Відповідно до ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини… Відповідно до ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно п.23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У відповідності до ст.26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. За даними єдиної централізованої бази даних МТСБУ, яка діє на підставі Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ страхова компанія «Вона» . Позивачем клопотань, щодо витребування у вказаній страховій документів, а також вимог до страхової не заявлялось. Вина у ДТП водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] встановлена вироком суду. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження , а саме гвинтоподібний перелом нижньої третини правого плеча зі зміщенням, який ускладнився невралогією правого променевого нерва, та знаходилась на лікуванні з 15.08.2012 року по 29.03.2013року, що підтверджуєься випискою з картки та листками непрацездатності. Сам факт ДТП вже спричинив позивачу підвищене психологічне навантаження, вона також зазнала фізичних та моральних страждань внаслідок пошкодження її здоровя , знаходження на лікуванні, змінився звичайний уклад її життя, що також підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачу внаслідок ДТП моральної( немайнової) шкоди, однак при визначені її розміру, суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених їй моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, а також з принципів розумності та справедливості, і визначає розмір такої шкоди, який підлягає стягненню з відповідача з урахуванням положень ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , в сумі 6000 грн. Поведінка відповідача на яку посилається позивач - не визнання своєї провини, відмова у співпраці зі слідством, не надання страхового полісу, не надання первиннї медичної допомоги, не відшкодування шкоди у добровільному порядку, на розмір спричиненої позивачу шкоди не впливає, оскільки судом оцінюється обясяг страждань завданих відповідачем позивачу, внаслідок ДТП та їх наслідки. Поведінка відповідача та його особисті якості є обставинами, які враховуються судом при прийняті судового рішення у кримінальному провадженні. Що стосується заявлених відповідачем до стягнення інфляційних та відсотків, то суд зазначає наступне. Відповідно до постанови №4 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (відповідно до статей 1166, 1187 ЦК). Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). На підставі викладеного,

Outcome: partial