Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПСП „Чайка" про розірвання договору оренди землі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ПСП „Чайка" було укладено договір оренди землі строком на 10 років, зареєстрований у Білокуракинському РРО Луганської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру" 28.04.2010р. за № 041041500156. Земельна ділянка розташована на території Білокуракинської селищної ради, площа якої складає 7,7491 гектар. Відповідно до договору оренди від 01.03.2010р. орендна плата вноситься орендарем щорічно до 30 грудня у грошовій або натуральній формі та в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації і становить 3569 грн. 30 коп. в рік. Всупереч вимог ст.. 25 Закону України „про оренду землі" орендар не дотримується умов договору оренди землі, а саме розділу 2.3 пункт 2.3.2.: орендна плата за 2014 рік в розмірі 3569,30 грн. не була внесена до 30.12.2014 року і по цей час ні в натуральній, ні в грошовій формі. 15.12.2014р. він звернувся до директора ПСП „Чайка" з проханням достроково розірвати договір оренди земельної ділянки та виплатити заборгованість з орендної плати за 2014 рік, але вона навіть не прийняла заяви. Крім того, як йому стало відомо, в договорі, укладеному з відповідачем, відсутні істотні умови, такі, як передача земельної ділянки в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок. У зв'язку з чим він просить розірвати договір оренди землі, укладений між ним та відповідачем 01.03.2010р. та стягнути з відповідача на його користь заборгованість з орендної плати за 2014 рік в розмірі 3569,30 грн.. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, надав аналогічні пояснення, доповнивши, що підставою для розірвання договору оренди є невиплата орендної плати за 2014 рік. В натуральній формі орендну плату він не отримує, оскільки зерно йому не потрібне, в січні 2014 року він написав заяву на отримання орендної плати у грошовій формі та віддав її директору ПСП „Чайка". Проте, до теперішнього часу орендна плата йому не виплачена. Розмір заборгованості по орендній платі він розрахував самостійно. Просив його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та суду пояснив, що підстав для розірвання договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем, він не вбачає, оскільки одноразова невиплата орендної плати не є підставою для розірвання договору, бо тільки при систематичному порушенні умов договору можливо розірвати договір. В даному випадку системи не має. Також не зрозуміло з яких розрахунків виходив позивач при визначенні заборгованості з орендної плати, оскільки в договорі розмір орендної плати зазначений 2032,63 грн.. У зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,7491 га, розташованої на території Білокуракинської селищної ради (а.с.8). Відповідно до Акту від 01 березня 2010р. [PERSON] передав Голові ПСП „Чайка" Журбі Л.Г. свою земельну ділянку в оренду строком до 2020 року (а.с.5), про що 01.03.2010р. був укладений договір оренди земельної ділянки. Договір підписаний сторонами та зареєстрований у Білокуракинському районному реєстраційному округу Луганської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.04.2010р. за № 041041500156 (а.с.6-7). Відповідно до вимог ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір, укладений у письмовій формі, підписується сторонами договору. Стаття 15 Закону України „Про оренду землі" містить істотні умови договору оренди. В договорі оренди землі, укладеному між сторонами, дійсно відсутня така істотна умова договору, як умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Внесення змін до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" щодо включення до договору даної істотної умови діє з 14.10.2008 року. Таким чином, укладені між сторонами договори оренди земельних ділянок не містять усіх істотних умов договору оренди землі, передбачених законодавством. Ч.2 ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею ... є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Проте, позивач не заявляє вимог щодо визнання даного договору недійсним. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог ... . П.2.3.1. договору зазначено, що орендна плата за земельну ділянку становить в розмірі 3% від щорічно про індексованої грошової оцінки земельної ділянки на момент розрахунку. На момент підписання договору орендна плата становить 2032,63 грн.. Орендна плата за орендованому земельну ділянку сплачується в грошовій або в натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, і відробітковій формі наданням послуг, на вищевказану суму по цінам Орендаря, на період видачі продукції та наданням послуг, або грошима. Таким чином, орендодавець може вибрати найбільш зручну для нього форму отримання ним орендної плати. Як вбачається з відомостей про виплату орендної плати за 2014 рік, [PERSON] нараховано орендну плату в натуральній формі: кукурудза, ячмінь та у відробітковій формі - пахота (а.с.26-33), яку він не отримав. В судовому засіданні позивач зазначив, що він звертався до відповідача з заявою про отримання орендної плати у грошовій формі, проте представник відповідача даний факт не визнав. Жодних доказів на підтвердження своїх доводів сторонами не надано. Позивач звертався до Білокуракинської районної державної адміністрації з питання сприяння в отриманні орендної плати за користування земельним паєм за 2014 рік, що перебуває в оренді ПСП „Чайка", у відповідь на що була отримана відповідь від 24.02.2015р. про розрахунок з ним найблищим часом (а.с.36). Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт наявності заборгованості з орендної плати. Суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача, що заборгованість виникла з вини позивача, який відмовився отримувати оренду плату в натуральній формі, оскільки правом орендодавця є вибір форми отримання орендної плати. Про бажання позивача отримувати орендну плату в грошовій формі відповідач знав, що у своєму виступі підтвердив представник відповідача, проте до теперішнього часу заборгованість не сплачено. Звертаючись до суду з вимогою про виплату заборгованості з орендної плати за 2014 рік, позивач заявляє суму 3569,30 грн., проте не надає жодного розрахунку. Як вбачається з договору оренди землі, орендна плата становить в розмірі 3% від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки на момент розрахунку. Довідку про вартість земельної ділянки станом на 2014 рік позивач не надав, у зв'язку з чим є неможливим розрахувати розмір орендної плати, у зв'язку з чим в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Згідно ст. 31 Закону України „Про оренду землі" На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 32 Закону України „Про оренду землі" На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної (два і більше разів) несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Саме таку позицію висловив Верховний Суд України в своїх Висновках, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач порушив умови договору в частині несплати орендної плати тільки за 2014 рік, тобто, один раз, підстав для розірвання договору не вбачається, а тому в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача судові витрати, понесені позивачем, поверненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed