Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», де третя особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про визнання незаконними дій щодо режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно з показаннями загальнобудинкового лічильника, зобов`язання здійснити перерахунок за спожитий газ, визнання дій незаконними та зобов`язання встановити індивідуальний газовий лічильник у квартирах позивачів, відшкодування моральної шкоди. В обгрунутування позову посилалися на те, що усі позивачі, кожен окремо, проживають у будинку [ADDRESS] . Зазначили, що індивідуальні лічильники газу у квартирах відсутні, а тому мешканці будинку [ADDRESS] , як і позивачі в тому числі, подали колективну заяву до ПАТ «Дніпрогаз» про безкоштовне встановлення індивідуальних лічильників газу у своїх квартирах. Утім, ПАТ «Дніпрогаз» відмовив у встановленні індивідуальних лічильників газу і повідомив, що 11.04.2016 було виконано роботи щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу. Починаючи з липня 2017 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» почало надсилати рахунки на оплату за спожитий газ нібито за показаннями загальнобудинкового лічильника газу у розрахунку на одного мешканця: липень 2017 року - 15,735 м3, серпень 2017 року - 3,93 м3, вересень 2017 року -4,335 м3, жовтень 2017 року - 7,825 м3, листопад 2017 року - 9,365 м3, грудень 2017 року - 8,175 м3, січень 2018 року - 10,535 м3, лютий 2018 року - 12,78 м3, березень 2018 року - 12,18 м3, квітень 2018 року - 5,455 м3. Позивачі вважають, що встановлення загальнобудинкового лічильника обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання газу, який насправді не використовувався споживачем. Як вбачається із листів ПАТ «Дніпрогаз», загальнобудинковий вузол обліку природного газу встановлений за ініціативою ПАТ «Дніпрогаз», утім договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирах, між балансоутримувачем будинку і відповідачами не врегульовані, первинне обстеження вузла обліку, Акт прийняття комерційного вузла обліку в експлуатацію з боку споживачів не підписувався, що є грубими порушеннями «Кодексу газорозподільних систем» і Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку». Договори між окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та відповідачами, зокрема щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показниками такого лічильника, також не укладалися. На підставі викладеного та з урахування уточнених позовних вимог позивачі просили суд - визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. рівними частками на користь кожного позивача (а.с.1-6, 151-154 т.1). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі (а.с.26, 27-30 т.2). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року залишено без змін (а.с.74,75-82 т.2). Постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2020 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.165-172 т.2). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2020 року головуючим суддею визначено Руденко В.В. (а.с.175 т.2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року задоволено самовідвід судді Руденко В.В. при розгляді позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», де третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, здійснення перерахунку плати за газ та зобов`язання встановити індивідуальні лічильники газу (а.с.177-178 т.2). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2020 року головуючим суддею визначено Подорець О.Б. (а.с.181 т.2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», де третя особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, про визнання незаконними дій щодо режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно з показаннями загальнобудинкового лічильника, зобов`язання здійснити перерахунок за спожитий газ, визнання дій незаконними та зобов`язання встановити індивідуальний газовий лічильник у квартирах позивачів, відшкодування моральної шкоди прийнято до розгляду та визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.182 т.2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року виправлено описку в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року (а.с.232 т.2). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а.с.244 т.2). 16 грудня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Додатково зазначив, що встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання газу, який насправді не використовується споживачем. В даному випадку, порушуються права позивачів, що призводить до невідповідності умов договору на постачання природного газу між побутовими споживачами та газорозподільною компанією, яким передбачається, що кошти сплачуються споживачем тільки за той газ, який він дійсно спожив. Щодо стягнення моральної шкоди вказав, що наведені вище протиправні дії відповідачів і, як результат цих дій, виставлення позивачам необґрунтованих, завищених рахунків за природний газ на протязі довгого часу, погрози відключити газ, ігнорування законних вимог позивачів усунути порушення вищевказаних цивільно-правовмих актів безумовно погіршили душевне та соціальне благополуччя споживачів, що виразилося в постійному нервовому напруженні. Також звернув увагу суду на те, що постановою Верховного суду від 15 липня 2020 року встановлено, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу був встановлений за ініціативою ПАТ «Дніпрогаз», без погодження з мешканцями будинку, чим самим порушили права позивачів. Внаслідок бездіяльності ПАТ «Дніпрогаз» споживачі газу в одному будинку поставлені у нерівне становище. На підставі викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Одночасно, надали до суду відповідь на відзив, де зазначили, що не заперечують того факту, що на момент виникнення правовідносин ПАТ «Дніпрогаз» мав право за власний рахунок встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, але при цьому виконуючи усі вимоги вищевказаних цивільно-правових актів. Ніхто із споживачів не проводив первинне обстеження вузла обліку, не отримував письмового повідомлення про необхідність присутності при обстеженні, не підписав Акт прийняття комерційного вузла обліку в експлуатацію. З 01.06.2016 управління будинком за адресою [ADDRESS] , здійснює ОСББ «Бєляєва 10», до якого з боку ПАТ «Дніпрогаз» ніхто не звертався. Таким чином, споживачі були позбавлені можливості перевірити початкові показники лічильника газу, наявність державної повірки лічильника газу, відповідність технічних характеристик та чи не встановлені на лічильнику газу пристрої, що погіршують його метрологічні характеристики, також наявність на ньому пломб. ПАТ «Дніпрогаз» систематично не надає можливості ОСББ «Бєляєва 10» та споживачам проводити зняття і фіксацію показань будинкового вузла обліку. Про ці порушення керівнику ПАТ «Дніпрогаз» було повідомлено листом за вих. №14/08/17 від 21.08.2017, але відповідач листом від 05.09.2017 відмовився усувати вказані порушення. Окрім цього, ПАТ «Дніпрогаз» надав до суду Акт на установку лічильника від 22.06.2017 зав.№20588, показання 15830 м3, який з боку споживачів або управителя будинку не підписаний, а в Акті на зняття контрольних показань лічильника вказано зав. №21626, та показання лічильника на 01.09.2017 - 3333,891 м3. Таким чином, ПАТ «Дніпрогаз» встановив на будинок на [ADDRESS] один лічильник: №20588, а для виставлення рахунків споживачам користується іншим лічильником № 21626 . Стосовно моральної шкоди позивачі зазначили, що виставлення необґрунтованих, завищених рахунків за природний газ на протязі довгого часу, починаючи з липня 2017 року, погіршили душевне та соціальне благополуччя, що виразилося в постійному нервовому напруженні. Просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.128-132 т.1). В судовому засіданні представник відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» Медяний О.Ю. проти позову заперечував, підтримавши наданий відзив. Додатково зазначив, що балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Згідно з нормами акту цивільного законодавства (Кодекс ГРМ), Оператор ГРМ зобов`язаний та наділений правом із власної ініціативи та за власні кошти, в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу, організовувати та встановлювати загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» у повній мірі відповідають нормам законодавства, яке регулює правовідносини сторін з порушеного питання. Підстави для проведення перерахунку з 01.07.2017 за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України, відсутні, оскільки 22.06.2017 за адресою позивачів у будинку [ADDRESS] було запроваджено загальнобудинковий лічильник природного газу, що відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та Кодексу ГРМ свідчить про забезпечення побутових споживачів за адресою: [ADDRESS] , комерційним обліком природного газу. Згідно ст.6 вищезгаданого Закону України, суб`єкти господарювання що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживають у квартирах та приватних будинках , в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01.01.2021. Тобто, законодавчо визначений термін на забезпечення позивачів індивідуальними лічильниками газу ще не настав, а відтак і позовні вимоги є необґрунтованими, передчасними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.86-92, 202-203 Т.1). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визначення фактичного об`єму газу по об`єкту споживача здійснюється оператором ГРМ (АТ «Дніпрогаз»). Вимога щодо здійснення перерахунку плати за спожитий газ з липня 2017 року безпідставна, оскільки у ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» відсутні на це підстави та повноваження. Стосовно моральної шкоди, то така вимога не ґрунтується на законі та вина відповідача у заподіянні шкоди неправомірними діями відповідача не підтверджена належними та допустимими доказами. З урахуванням зазначених обставин, представник відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» просив відмовити у задоволенні позову (а.с.116-117 т.1, 184-185 т.2). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг у судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення в яких просив суд розглянути справу за його відсутності. Також зазначив, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових), що мало забезпечити 100% облік спожитого природного газу населенням. У І розділі Плану розвитку на 2016-2025 роки передбачено встановлення загальнобудинкового лічильника за адресою: [ADDRESS] . Отже, за вищевказаною адресою забезпечено облік природного газу відповідно до вимог чинного законодавства. Утім, 19.01.2018 набрали чинності зміни до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», де зазначено, що суб`єкти господарювання природного газу на відповідній території оснащують споживачів природного газу індивідуальними лічильниками газу. Зважаючи на викладене, споживач має можливість забезпечити індивідуальний облік природного газу у своїй квартирі з джерел не заборонених законодавством. При цьому зазначив, що встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок газорозподільного підприємства передбачено лише там, де не було передбачено встановлення загальнобудинкових лічильників природного газу (а.с.228-230 т.1). Суд, вислухавши позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають у будинку [ADDRESS] та є споживачами природного газу (а.с.7-8,10,11,12-13 т.1). 11.04.2016 у вищевказаному будинку ПАТ «Дніпрогаз», на теперішній час Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», за власні кошти було виконано роботи щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу згідно графіка на 2016 рік, а тому починаючи з липня 2017 року нарахування оплати за спожитий газ здійснюється за показаннями загальнобудинкового лічильника газу (а.с.16-17 т.1). Позивачі фактично проживають у багатоквартирному будинку: [PERSON] у квартирі [ADDRESS] [PERSON] - [ADDRESS], [PERSON] - [ADDRESS] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , квартири обладнані одним газовим приладом - газовою плитою, яка використовується для приготування їжі. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19 червня 2017 року № 816 про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Дніпрогаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня, Балівка, Зоря, Маївка, Степове, Партизанське, Чумаки, радгоспу "Дзержинець") Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «Дніпрогаз», на тепер Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз». Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи, зокрема, перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, пункт 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 Типового договору розподілу природного газу вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: "споживач" - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, а саме розділом IV "Ціна, порядок обліку та оплати природного газу", розділом V "Права та обов`язки споживача" та розділом VI "Права і обов`язки постачальника". Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ "Дніпрогаз", натепер Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Як зазначено у частині першій статті 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Так судом встановлено та визнано сторонами, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] є споживачами природного газу, а ПАТ «Дніпрогаз», натепер Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. Положенням постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн. а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Таким чином, позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] доведено, що вони виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню. Посилання представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на те, що стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачає встановлення індивідуальних газових лічильників до 01 січня 2021 року суд не може взяти до уваги, оскільки між сторонами виникли правовідносини під час дії статті 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" в попередній редакції, коли строк встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі встановлено до 01 січня 2018 року. На дану обставину звернув увагу також Верховний Суд, скасовуючи рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2020 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та направляючи справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до вимог ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Щодо посилань представника відповідача [PERSON] , що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпрогаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: [ADDRESS] є доцільним, не звільняє відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» від обов`язку встановити індивідуальні лічильники позивачам. Крім того, положення Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Судом також встановлено, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу був встановлений за ініціативою ПАТ «Дніпрогаз», наразі АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», без погодження з мешканцями будинку, а тому встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачами, які не погодилися з цим та звернулися до суду, та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу порушують права позивачів, оскільки у процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачами. Унаслідок бездіяльності ПАТ "Дніпрогаз", споживачі газу в одному будинку поставлені у нерівне становище. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Таким чином, саме на АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347 цс 18) та постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: 20 лютого 2019 року у справі № 212/5712/17 (провадження № 61-116 св 19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 214/5776/17 (провадження № 61-13554 св 19), від 01 квітня 2020 року у справі № 202/2/18 (провадження № 61-22901 св 19). Враховуючи наведене, суд вважає - визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] , визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] , визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] , визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо нарахування [PERSON] з липня 2017 року обсягу та плати за спожитий газ за показниками загальнобудинкового газового лічильника, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники, зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники, зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники, зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» здійснити перерахунок плати за газ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з липня 2017 року та виходячи із діючих, протягом вказаного періоду, норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо не встановлення індивідуального лічильника газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» встановити індивідуальний лічильник газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ., задовольнивши в цій частині позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд звертає увагу на наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач обґрунтовує позовні вимоги, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів». Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди позивачам відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, розглядаючи справу, суд вважає, що саме АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» є налженим відповідачем по справі, а тому в частині позовних вимог до ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» також слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи слід стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3363 грн. 20 коп. (чотири вимоги немайнового характеру - 840,80 грн. х 4).

Outcome: partial