Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи ним був уточнений. Підставність позову позивач обґрунтовує таким. Він, [PERSON], є власником земельної ділянки (паю) площею 2,5079 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно Державного акту на право власності на землю серії ЯА №502269 від 30.09.2005 року (кад.№0522282000:03:000:0027). 30.06.2006 року він уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» договір оренди за №6/27 належної йому земельної ділянки терміном на 10 років (п.4 Договору оренди) без чіткого визначення дати його закінчення. 29.11.2006 року вищевказаний договір був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 0406820000021. 14.09.2015 року, тобто до закінчення строку дії договору оренди землі, яка визначена 30.06.2016 року він, [PERSON], звернувся із відповідною письмовою заявою до ТЗоВ «Концерн «[PERSON]», що бажає припинити (розірвати) дію договору оренди землі. 28.08.2016 року він повторно звернувся до ТЗоВ «Концерн «[PERSON]» з приводу повернення йому земельної ділянки після спливу терміну дії договору оренди, однак при повторному зверненні йому було повідомлено про наявність нового договору оренди належної йому земельної ділянки, який нібито був ним підписаний 30.06.2015 року, строком дії ще на 10 років, тобто до 31.12.2025 року. Вказаний договір, зі слів відповідача, пройшов державну реєстрацію, яку вчинила 12.05.2016 року приватний нотаріус Оратівського районного нотаріального округу [PERSON] Позивач, вказуючи у позові на те, що він не підписував договору оренди землі від 30.06.2015 року, що свідчить про відсутність його волевиявлення на настання юридичних наслідків за таким правочином, а також цим порушено його права та охоронювані законом інтереси, просить суд визнати вказаний договір недійсним. Крім цього, позивач вказує у позові на те, що Договір оренди землі від 30.06.2006 року за №6/27, який він уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро», належної йому земельної ділянки терміном на 10 років, без чіткого визначення дати його закінчення, що було зареєстровано 29.11.2006 року в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 0406820000021, слід визнати припиненим, у звязку із закінченням строку на який він був укладений, у відповідності до вимог ст.31 Закону України «Про оренду землі», оскільки термін дії договору закінчився 30.06.2016 року, а новий договір оренди землі від 30.06.2015 року, право оренди земельної ділянки на підставі якого, було зареєстровано приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ін..№29566377 від 12.05.2016 року) як зазначалось вище є недійсним, вони як сторони не дійшли згоди щодо продовження первісного договору у відповідності до приписів ст.33 Закону України «Про оренду землі». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивач просить визнати недійсним договір укладений в 2016 році, в той час, як після укладення відповідного договору в 2015 році сторонни в подальшому договорів не укладати. Також на думку представника відповідача [PERSON] суд має відкинути, як доказ висновок експертизи, оскільки там також йде мова про договір укладений в 2016 році, крім того сама експертиза, зокрема відібрання зразків проведена з порушенням вимог Методичних рекомендацій, якими керувався експерт. Крім того представник відповаідача свою позицію з вирішення даного спору аргументував у письмовому запереченні, яке додав до матеріалів справи, відповідно до якого зазначив, що дійсно 30.06.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі №6/27, за умовами якого позивач передав відповідачеві належну йому земельну ділянку, площею 2,5079 га, у тому числі ріллі 2,5079 га. Договір оренди зареєстровано у Вінницькій філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що вчинено за № 0406820000021 від 29 листопада 2006 року у Державному реєстрі земель. За умовами п. 4 Договору оренди землі, Договір оренди укладено строком на 10 років. Згідно п. 23 Договору оренди, Договір оренди набирає чинності з моменту підписання та його державної реєстрації. Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду строк дії Договору оренди землі №6/27 від 30.06.2016 року не закінчився, є чинним та обовязковим для виконання його сторонами, отож відсутні правові підстави для визнання припиненим Договору оренди землі від 30.06.2006 року. Крім цього, за домовленістю Сторін, 30 червня 2015 року, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір оренди землі, за умовами якого, Позивач передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Іваньківської сільської ради, загальною площею 2,5079 га. За умовами п.3.1. Договору оренди від 30.06.2015 р., Договір оренди укладено строком на 10 років. Вказаний договір пройшов державну реєстрацію 12.05.2016 року, таким чином саме у такий спосіб Відповідач забезпечив пролонгацію дії Договору оренди землі від 30.06.2006 року, що підтверджується відповідно укладеною цивільно-правовою угодою, а саме - Договором оренди від 30.06.2015 року. Що стосується тверджень позивача стосовно того, що Договір оренди землі від 30.06.2015 року підписано від його імені невідомою особою, то вони, на думку представника відповідача, не відповідають дійсності, так як у Договорі оренди від 30.06.2015 р. в Розділі 13 «Реквізити та підписи сторін» в графі «Орендодавець» містяться підпис який повністю відповідає підпису в паспорті, що свідчить про те, що [PERSON] власноруч здійснено підписання Договору оренди землі від 30.06.2015 р., тобто станом на дату підписання Договору оренди від 30.06.2015 р., волевиявлення Позивача відповідало його внутрішній волі. Також представник позивача вважає, що визнання недійсним Договору оренди від 30.06.2015 р., порушить права Орендаря передбачені Договором оренди та ст. 25, 28 ЗУ «Про оренду землі», оскільки впродовж 2006-2016 рр. Товариством понесені значні витрати на поліпшення стану земельних ділянок та незавершене виробництво, в тому числі і на спірну земельну ділянку. Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі», при передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Тобто, строк дії Договору оренди визначався сторонами з урахуванням всього комплексу робіт направлених на дотримання умов та заходів виробничого циклу. Уклавши з Товариством Договір оренди від 30.06.2006 року та Договору оренди від 30.06.2015 р., позивач погодився з усіма умовами Договору оренди, та на протязі 2006-2016 років добровільно належним чином приймав виконання умов Договору оренди від Відповідача. Таким чином, вище викладене свідчить про те, що поданий Позивачем позов про визнання Договору оренди землі від 30.06.2006 року припиненим та визнання Договору оренди землі від 30.06.2015 року недійсним є необґрунтованим та безпідставним, а також таким, що порушить права Відповідача передбачені ст. 6, 16, 25, 28, ЗУ «Про оренду землі», ст. 93, 95 Земельного кодексу України, ст. 627 Цивільного кодексу, у звязку із чим представник позивача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Оратівського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи, тому її неявку суд визнає неповажною, яка не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні. Допитана в якості експерта [PERSON] суду пояснила, що саме договір від 12.05.2015 року був предметом експертного дослідження і сааме підписів в ньому стосується їх висновок. Щодо кількості порівняльних зразків підпису, то їх було абсолютно достатньо для надання категоричного висновку. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Як убачається із Державного акту серія ЯА №502269, що був виданий 30.09.2005 року (а.с.7), [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,5079 га у межах згідно з планом, що розташована на території Іванківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 0522282000:03:000:0027. 30.06.2006 року між [PERSON], з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «[PERSON] Агро» з іншої сторони було укладено Договір оренди землі №6/27, за умовами якого орендодавець передав орендареві належну йому земельну ділянку згідно Державного акту серія ЯА №502269, в строкове платне користування, площею 2,5079 га, що розташована на території Іванківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору сторонами узгоджено на 10 років у п.4 Договору. Сторони узгодили у п.23 Договору, що договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Волевиявлення сторін вищевказаного договору висловлено шляхом підписання його сторонами. Вказаний Договір оренди землі від 30.06.2006 року був зареєстрований у Вінницькій філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.11.2006 року за №0406820000021. Вказані обставини були визнані сторонами, отож в силу ст.61 ЦПК України доказуванню не піджлягають. Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». За змістом ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. А ст. 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону від 1 липня 2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Зібрані у справі докази підтверджують, що між сторонами 30.06.2006 року було укладено договір оренди землі, у якому визначені усі істотні умови такого договору, у тому числі «Строк дії договору». Судом встановлено, що такий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків за цим правочином для обох сторін, а з моменту державної реєстрації орендар набув права оренди, яке гарантується йому законом на правомірне використання земельної ділянки отриманої у користування за договором на визначений строк. Щодо визначення початку дії строку договору оренди землі та набрання ним чинності то така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (справа № 6-127цс13), від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13), яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, яка є обов'язковою для всіх судів України. Згідно наведених судових рішень встановлено, що договір оренди, укладення якого вже відбулося, набирає чинності (набуває юридичної сили) в момент державної реєстрації, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору та досягнення сторонами згоди з усіх істотних його умов. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Отож, з урахуванням позицій ВСУ, суд вважає, що Договір оренди землі №6/27 від 30.06.2006 року є укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних його умов та скріплення підписами сторін, тобто з 30.06.2006 року, його дія визначена на 10 років до 30.06.2016 року. 14.09.2015 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Концерн «[PERSON] Агро» із письмовою заявою, що не бажає продовжувати дію вищевказаного договору оренди землі від 30.06.2006 року, проте йому було повідомлено про наявність нового договору оренди землі від 30.06.2015 року. За ухвалою суду від 09.11.2016 року з Відділу з питань державної реєстрації Липовецької РДА у Вінницькій області було витребувано матеріали реєстраційної справи щодо реєстрації права оренди земельної ділянки, що розташована на території Іваньківської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки - 0522282000:03:000:0027, яка була предметом дослідження судом. Судом встановлено, що 30.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «[PERSON] Агро» та [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне володіння та користування земельну ділянку, площею 2,5079 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Іванківської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки - 0522282000:03:000:0027. Строк дії договору визначено 10 років, тобто до 31 грудня 2025 року. Судом встановлено, що саме цей договір позивач просить визнати недійсним, оскільки в позовній заяві мала місце технічна описка про, що в подальшому зазначив представник позивача в судовому засіданні. Крім того сааме на підставі цього договору приватний нотаріус [PERSON] здійснила реєстрацію прав та їх обтяжень ін. № 29566377 від 12.05.2016 року. Згідно рішення приватного нотаріуса Оратівського районного нотаріального округу [PERSON], державну реєстрацію прав на земельну ділянку проведено 12.05.2016 року за №29566377 (а.с.35 Реєстраційної справи). Позивач наполягав, що Договір оренди земельної ділянки від 30.06.2015 року він не підписував, доручень із даного приводу нікому не давав. Ухвалою суду від 09.11.2016 року судом було призначено судово почеркознавчу експертизу. Згідно Висновку експертів від 09.02.2017 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 30.06.2016 року, право оренди земельної ділянки на підставі якого, було зареєстровано приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ін.№29566377 від 12.05.2016 року), укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «[PERSON]» (юридична адреса: вул.Героїв Майдану, 63, м. Липовець, Вінницька обл. поштовий індекс: 22500) щодо права оренди земельної ділянки площею 2,5079 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на землю серії ЯА №502269 від 30.09.2005 року (кад.№0522282000:03:000:0027) строком на 10 років до 31.12.2025 року, - виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Суд відкидає заперечення представника відповідача [PERSON] щодо неможливості використання в якості доказу данного висновку, оскільки технічна описка, щодо року укладення договору-«2016» замість «2015» не може спростувати висновків експерта, за тієї умови, що предметом експертного дослідження був саме договір від 12,05.2015 року, а не 12.05.2016 року і саме договору від 12.05.2015 року стосуються висновки експерта. Посилання представника відповідача на порушення експертами Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз, затверджених наказом міністрества юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 суд відкидає, оскільки даний нормативний акт містить саме рекомендації, а не категоричні приписи, порушення яких могло б потягнути неправильність висновку. Як зазначила експерт [PERSON] кількість порівняльних зразків, які були предметом дослідження цілком дали можливість прийти до категоричного висновку. При цьому суд враховує, що право на призначення повторної експертизи було роз"»яснено представнику відповідача, однак він ним не скористався. Статтею 203 ЦК України визначено загальні умови дійсності правочину, відповідно до якої однією з таких умов є волевиявлення учасника правочину яке має бути вільним та відповідати його внутрішній волі (частина третя цієї статті). Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу. Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним. Суд вважає, що факт непідписання договору оренди землі від 30.06.2015 року позивачем підтверджено належними та допустимими доказами, що спростовує доводи представника відповідача про те, що [PERSON] власноруч здійснено підписання Договору оренди землі від 30.06.2015 р., наведене свідчить про відсутність волевиявлення особи на вчинення дій спрямованих на виникнення відповідних правовідносин за таким правочином, отож такий договір слід визнати недійсним, у зв'язку з його невідповідністю вимогам частин 3 та 5 ст. 203 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору оренди землі від 30.06.2015 року є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання договору оренди землі №6/27 укладеного 30.06.2006 року між [PERSON], з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» з іншої сторони, стосовно оренди земельної ділянки площею 2,5079 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кад.№0522282000:03:000:0027, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, - припиненим в зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, суд виходить з такого. За змістом ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однією з істотних умов договору оренди є строк договору (\~стаття 15 Закону України "Про оренду землі"). Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (стаття 19 Закону України "Про оренду землі"). Зі змістом вказаної норми кореспондуються і приписи пункту 1\~статті 763 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором. У п.4 Договору оренди землі №6/27 від 30.06.2006 року, сторони узгодили, що строк дії такого договору становить 10 років. Після закінчення строку дії договору Орендодавець повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору письмово попередити орендаря про свій намір припинити дію договору. При відсутності такого повідомлення договір вважається продовженим на той самий строк. Судом встановлено, що вказаний договір був підписаний сторонами цього спору 30.06.2006 року, що ними не заперечувалось в судовому засіданні, отож з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписами сторін вказаного письмового документа, в якому зафіксовані правові наслідки такого договору, у відповідності до позицій Верховного Суду України, суд вважає, що моментом укладення цього Договору оренди землі є 30.06.2006 року. За правилами ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі є чинним протягом строку, на який його укладено, після закінчення цього строку договір оренди припиняється. Судом встановлено, що позивач, будучи орендодавцем, звернувся 14.09.2015 року, тобто за девять місяців, до відповідача із наміром припинити дію договору оренди належної йому земельної ділянки, що відповідає умовам п.4 Договору. У той же час відповідач не вчинив жодних дій визначених ст.33 Закону України «Про оренду землі», які б надавали йому переважне право на поновлення такого договору, отож з урахуванням того, що 10 - річний строк на який було укладено договір оренди землі від 30.06.2006 року збіг, відтак, суд дійшов до переконання, що є усі правові підстави для визнання його припиненим. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору оренди землі від 30.06.2006 року припиненим, у звязку із закінченням строку, на який його було укладено також слід задовольнити, оскільки наявність порушеного права позивача зі сторони відповідача є очевидною. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому з відповідача в дохід держави присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач, будучи інвалідом ІІ групи був звільнений від сплати судового збору при предявленні позову. Крім цього, суд присуджує із відповідача на користь позивача витрати повязані із розглядом справи за проведення експертизи, які ним були понесені позивачем та підтверджені документально. На підставі викладеного та

Outcome: approved