Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить- зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні спільною частковою власністю, а саме квартирою [ADDRESS]; припинити та усунути порушення її права власності, надавши ключі від вищезазначеної квартири. Крім того, позивачка просить розділити між власниками вказаної квартири особові рахунки та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди щодо продажу спірної квартири; Стягнути з відповідача спричинену їй матеріальну шкоду в сумі 6210,32 грн. та моральну шкоду в сумі - 1500,00 грн; Призначити за [PERSON] житлову площу 20,79 кв.м., що на думку позиваки складає ? частки від житлової площі 27,7 кв.м. та загальну площу 34,95 кв.м. , що складає ? частки від загальної площі спірної квартири. Також, позивач в своїх позовних вимогах просить, у випадку сплати відповідачем встановленої нею суми у розмірі 76320,00 грн. за 4, 77 кв. м. спірної квартири задовольнити її вимоги щодо розподілу кімнат у спірній квартирі згідно складеному нею договору. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов з урахуванням уточнень, та пояснили, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2012 року, належить ? частини квартири [ADDRESS], а відповідачу належить ? частина вищезазначеної квартири на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.04.2012 року. Позивачка з травня 2010 року по теперішній час не може потрапити до свої частини власності , оскільки відповідачем були змінені замки у вхідних дверях та ключів від нових замків у неї немає . Відповідач відмовляється спілкуватися з позивачкою, скривається він неї, на її телефоні дзвінки не відповідає, у зв'язку з чим вона не може досягти з ним будь-якої домовленості, щодо користування своєю власністю. Позивачка зверталася з заявою до прокуратури відносно неправомірних дій відповідача. Її заява була розглянута, та їй було запропоновано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка пояснила, що вона має намір у майбутньому продати свою частину квартири, про що вона повідомила відповідача шляхом складення листа на його ім*я, який додала до розглядаємого позову. Поки ще покупця на квартиру у неї немає, але намір продати квартиру вона все ж таки має. Позивачка вважає, що неправомірними діями відповідача їй заподіяна матеріальна та моральна шкода , яку вона просить стягнути відповідача. Матеріальна шкода полягає в тому, що вона на протязі останніх чотирьох років сплачує всі комунальні платежі, як за свою частину квартири так і за частину квартири відповідача, оскільки відповідач цього не робить. Всього вона сплатила 12841,29 грн, та ? частина цієї суму за утримання частини квартири відповідача становить 3210,32 грн. Крім того, позивачка зазначила, що на протязі чотирьох років вона могла б здавати належну їй частину квартири у найм, але у зв*язку з тим, що відповідач чинить їй перешкоди по користуванню квартирою , вона не мала можливості це зробити, тому вважає, що суд повинен стягнути з відповідача на її користь суму упущеної вигоди в розмірі 3000 грн. Позивачка також просить розділити особові рахунки по сплаті комунальних послуг, відповідно до належних їй та відповідачу частини в спірній квартирі. Особовий рахунок досі оформлений на померлого [PERSON], після смерті якого за позивачкою визнано право власності на частину квартири. Позивачка до комунальних підприємств з заявами про переоформлення особових рахунків на неї та укладення з нею договорів не зверталася Крім того, позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., яка була їй заподіяна противоправними діями з боку відповідача та виражена в її душевних стражданнях з цього приводу . Позивачка та її представник також пояснили , що спірна квартира складається з двох кімнат . Так як відповідачка має право власності на ? частину спірної квартири, що на їх думку складає від загальної площі квартири 11,65 кв.м, а від житлової площі 6, 93 кв.м., то для надання відповідачу однієї меншої кімнати площею 11.7 кв.м., останньому необхідно сплатити позивачці 76320,00 грн. за 4, 77 кв.м. які належать позивачці , з урахуванням вартості 1 кв.м. - 16000,00 грн., тобто 20000 доларів США. Зазначена сума визначалась представником позивача та позивачкою за власним переконанням, з урахуванням цін, яки склалися на ринку недвижимості.. Крім того, представник позивача зазначила, що у випадку сплати відповідачем вказаної суми, вона та позивачка просять встановити порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності сторін у справі, та розподілити кімнати між власниками згідно складеного позивачкою та долученого до матеріалів справи договору, згідно якого вона просить надати у володіння та користування відповідачу кімнату в спірній квартирі площею 11,7 кв.м., а позивачці залишити у володінні та користуванні кімнату площею 16 кв.м. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, оскільки позивачем та її представником не надано доказів, що відповідач перешкоджає позивачці володіти та користуватися спірною квартирою, а тому заявлені позовні вимоги до відповідача є необґрунтовані, у зв'язку з чим вважає, що спору по даній справі немає. Суд,заслухавши пояснення позивача та представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. За положенням ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Предметом негаторного позову на підставі цієї статті є вимога позивача про усунення порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. Підставою негаторного позову є обставини, що обґрунтовують право позивача на користування і розпорядження майном, а також підтверджують, що поведінка відповідача створює перешкоди у здійсненні цих правомочностей. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом р.№ 3-660 від 23.10.2012 року належить ? частини квартири [ADDRESS]. ( а.с.23,34). Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку ( а.с. 34) Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.04.2012 року, за [PERSON] визнано право власності на ?? частину квартири [ADDRESS]. ( а.с.13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України сторони по справі визнали у судовому засіданні обставину, що право власності відповідача на частину спірної квартири зареєстровано в серпні 2013 року у встановленому законом порядку за відповідачем. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 18.05.2010 року ВРАЦС по м. Харкову ХМУЮ, [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 12) 01.07.20013 року позивачка звернулася до прокуратури Київського району м. Харкова з заявою щодо порушення її прав користування спірною квартирою з боку відповідача( а.с. 15-17) 19.07.2013 року Комінтернівським РВ ГУМВСУ в Харківській області складений висновок по заяві [PERSON], з якого вбачається, що вона звернулася з заявою щодо неправомірних дій з боку [PERSON] Перевіркою було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склалися неприємні взаємовідносини за фактом мешкання в квартирі [ADDRESS], які відносяться до цивільно-правових відносин.( а.с. 18) Таким чином, суд вважає що позовні вимоги стосовно усунення позивачці перешкод в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], що знаходиться у спільній частковій власності з [PERSON], шляхом зобов'язання відповідача не чинити [PERSON] такі перешкоди підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про зобов'язання відповідача припинити та усунути порушення її прав власності та надати ключі від спірної квартири, суд вважає , що позивні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки задоволення вимог позивачки ,щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні власністю, є достатнім правовим захистом по припиненню та усуненню перешкод у здійсненні позивачкою права власності на спірну квартиру . Суд також приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивачки щодо розділення особових рахунків по сплаті комунальних послуг по спірній квартири ,відповідно до належних частин співвласників. Позивачка в судовому засіданні зазначила , що особови рахунки до цього часу оформлені на померлого [PERSON], вона не зверталась до житлово-комунальних установ з заявою про їх переоформлення на її ім*я , або розділення особових рахунків між співвласниками. Ці пояснення узгоджуються і з наданими позивачками квитанціями про сплату комунальних послуг, з яких вбачається, що особовий рахунок [NUMBER] за адресою [ADDRESS] до цього часу оформлено на померлого [PERSON](а.с.24-27) Тому суд вважає,що розділення особових рахунків по сплаті комунальних послуг відноситься до компетенції комунальних підприємств та організацій, та не може бути предметом розгляду у суді. Позивачкою заявлена вимога про зобов'язання відповідача не чинити їй перешкоди , щодо продажу спірної квартири. В обґрунтування зазначеної вимоги позивачка посилається на ст. 362 ЦК України та зазначає , що вона має намір у майбутньому продати свою частину квартири, тому до пред*явленого позову вона додала повідомлення адресоване відповідачу, в якому вона повідомляє його про намір продати свою частину квартири за 328000 грн. Суд вважає зазначену вимогу передчасною, так як позивачка зазначила, що має намір продати квартиру у майбутньому , а не зараз, конкретного покупця не має, та на теперішній час вона ще не займається продажем спірної квартири. Крім того, позивачка не надала суду доказів стосовно того, що відповідач чинить чи буде чинити в майбутньому перешкоди по продажу квартири. Суд зазначає, що не може виносити рішення на майбутнє, та позивачка не позбавлена саме в порядку ст. 362 ЦК України скористуватися повідомленням відповідача щодо його переважного права купівлі спільної часткової власності, та у разі його небажання її придбати, розпорядитися своєю частиною власності в квартирі на власний розсуд. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди в розмірі 6210, 32 грн. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як зазначила в судовому засіданні позивач та її представник, завдана матеріальна шкода складається з оплати комунальних послуг за належну відповідачу частину квартири в сумі 3210 грн. 32 грн. та упущеної вигоди в розмірі 3000,00 грн., яку позивач могла б отримувати за здачу своєї частини квартири у найм. Відповідно до ст. 322 ЦК України -власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України- співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов"язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов"язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов"язаннями, пов"язаними із спільним майном. З наданих суду квитанцій вбачається, що за комунальні послуги сплачено за період з травня 2010 року по листопад 2013 року в загальному розмірі 12597,00 грн. ( а.с. 24-27) . Позивачка звернулася до суду з позовом в листопаді 2013 року. Заявлені позивачкою вимоги про відшкодування сплачених нею комунальних послуг виходять за строки позовної дасності, встановленої ст. 256 ЦК України. Таким чином, з листопада 2010 року по листопад 2013 року позивачкою сплачено комунальних послуг по утриманню спірної квартири загальна сума 11062,00 грн. , та з відповідача підлягає стягненню сума за оплату комунальних послуг за його ? частину квартири в сумі 2765,50 грн. ( 11062 : 4 = 2765,50 грн.). Суд не може взяти до уваги надані позивачкою квитанції про оплату послуг зв'язку, згідно з якими загальна сума сплачених коштів складає 719, 99 грн., оскільки в них не зазначено позивача як платника зазначених послуг. Інших доказів, що саме позивачка понесла ці витрати вона суду не надала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн., задоволенню не підлягають оскільки відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди ", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. У відповідності до ст. 60 ЦПК України сторони зобов*язані довесті ті обставини , на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або запечерень. Однак, позивач не надала суду жодних доказів тому що їй дійсно була заподіяна моральна шкода, отже суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання особи, або втрата нею нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав особи. Позивач не довів причинний зв'язок між протиправною поведінкою та наявністю спричиненою моральної шкоди. Суд відмовляє і в задоволені вимог про стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 3000,00 грн. , оскільки за змістом статей 22, 611,614,623 ЦК України , для застосування такого засобу відповідальності , як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме : протиправна поведінка, збитки , причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої винагороди. Позивачкою не надано доказів, щодо вжитих нею заходів для одержання оплати за надання своєї частини квартиру в найм ( договір про надання в оренду житлове приміщення, оголошення про намір надавати в оренду житлове приміщення та інше). Щодо вимог про визначення за позивачкою житлової площі 20,79 кв.м. та загальної площі 34,95 кв.м. в спірній квартирі , що на думку позивачки складає ? частини належної їй частини квартири . Відповідно до ч. 1 ст. 356, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (ст. 364 ЦК). Згідно технічного паспорту на спірну квартиру встановлено, що квартира [ADDRESS]. має дві кімнати - 11,7 та 16,0 кв.м. Загальна площа квартири 46,6 кв.м., житлова - 27,7 кв.м. ( а.с. 19-22) В обґрунтування зазначеної вимоги позивачка зазначила, що з урахуванням часток в квартирі, її частка житлової площі становить - 20,79 кв.м. та загальної площі - 34,95 кв.м. , тому вона бажає, щоб їй була виділена кімната 16,0 кв.м. та частина розміром 4,79 кв.м. в другій кімнаті, де вона вважає за можливе відділити сою частину ширмою. Суд приходить до висновку про відмову в задоволені зазначеної вимоги, оскільки для визначення ідеальних часток в спірній квартирі потрібні спеціальні знання в галузі будівництва, тобто призначення по справ експертизи. Позивачу та його представнику у судовому засіданні було роз*яснено право на заявлення клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи , та наслідки у разі відмови у заявленні зазначеного клопотання . Позивачка та її представник відмовились від призначення по справі такої експертизи. Наслідки відмови від проведення експертизи позивачці та її представнику відомі. Таким чином, суд не може ухвалити рішення на підставі припущень позивача щодо визначення ідеальної частки належної їй ? частини квартири , у зв'язку з чим відмовляє в задоволені зазначеної позивної вимоги. Позивачка також в своїх позовних вимогах просить, у випадку сплати відповідачем встановленої нею суми у розмірі 76320,00 грн. за 4, 77 кв. м. спірної квартири - частини площі в кімнаті, яку вона вважає можливим виділити відповідачу, задовольнити її вимоги щодо розподілу кімнат у спірній квартирі згідно складеному нею договору. У судовому засіданні представник відповідача зазначала, що відповідач не дає своєї згоди на компенсацію вартості його частки , та не бажає компенсувати вартість частки позивачки. Позивачкою також не надано доказів сплати відповідачем встановленої позивачкою суми за 4,77 кв.м. квартири. Виходячи в вищенаведеного, суд вважає що вимога позивачки про задоволення вимог складеного нею договору про порядок користування та володіння майном,що є спільною власністю задоволенню не підлягає, та вона не позбавлена права звернутися до відповідача з вимогою про встановлення порядку користування спільним майном. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved