Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про встановлення права власності на спадщину. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивачки - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS]. Після смерті матері спадщину прийняв батько позивачки - [PERSON], який [INFO] помер. Позивач вказує, що нею у встановлений законом термін прийнято спадщину, оскільки вона проживала разом із спадкодавцем на день його смерті. Спадкоємцями до майна померлого є ще сестра та брат позивачки, які своїми заявами ствердили факт неприйняття спадщини. Позивач звернулася до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заяви, згідно яких вимоги позивачки визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Представник третьої особи повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи проведено на підставі поданих доказів. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON]. Дана обставина підтверджена свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16.10.1995 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.03.2000 р. в смт.Королево помер [PERSON]. Оформити за життя спадщину [PERSON] після смерті дружини [PERSON] не встиг. На випадок своєї смерті спадкодавець заповітного розпорядження не залишив. Після смерті дружини [PERSON] успадкував вище вказаний житловий будинок в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, так як на час відкриття спадщини він проживала в спадковому будинку та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Королівської селищної ради №1183 від 15.05.2017 року, згідно якої, на день смерті [PERSON], яка померла [INFO], в селищі [ADDRESS] проживав чоловік - [PERSON], 1919 р.н., який помер [INFO] Відповідачами по справі є діти спадкодавця [PERSON], які спадщину не прийняли. Згідно письмових заяв відповідачів [PERSON] та [PERSON] вони спадкове майно не прийняли, претензій не заявляють, в суд звертатися за продовженням строку не бажають. Інших спадкоємців немає. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутись до суду, що стверджується листом приватного нотаріуса за №232/01-16 від 19.05.2017 року. Згідно виготовленого технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №368 від 09.06.2017 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений та рахується за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Виноградівською державною нотаріальною конторою за реєстром №5719 від 20.12.1956 р. В судовому засіданні дослідженого копію договору купівлі-продажу від 20.12.1956 р., згідно якого [PERSON] придбала житловий будинок в [ADDRESS]. Позивач вказує, що правовстановлюючий документ на житловий будинок, а саме Договір купівлі-продажу будинку від 20.12.1956 р. втрачено. Оголошення про його втрату опубліковано в газеті "Новини Виноградівщини" від 24.06.2017 року. Згідно довідок Королівської селищної ради Виноградівського району №851 від 20.11.2001 року та №1184 від 15.05.2017 р. [PERSON] організувала та провела похорони батька [PERSON], який помер [INFO] На день смерті [PERSON] з ним в [ADDRESS] проживала його дочка - [PERSON], 1956 р.н. Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved