Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2013 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені два договори банківського вкладу, які він виявив бажання достроково розірвати та отримати внесені кошти та нараховані проценти , про що повідомив відповідача у відповідності до умов договору . У поверненні коштів йому було відмовлено по причині припинення діяльності ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим у зв"язку з окупацією . Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить : 1.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDN25000739164799 від 13.11.2013 р. у розмірі : -суми вкладу - 12 000 дол. США ; -відсотків за користування депозитними коштами - 561 , 59 дол. США ; -інфляційні втрати - 492 дол. США ; -3 % річних - 101 , 59 дол. США . 2.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN25000739164596 від 13.11.2013 р. у розмірі : -суми вкладу - 25 000 грн ; -відсотків за користування депозитними коштами - 2 477, 92 ; -інфляційні втрати - 1 025 грн . ; -3 % річних - 211, 63 грн . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві , заявою від 05.08.2015 р. розмір позовних було збільшено ( а.с. 1-2 т. 2 ) . Відповідно до вказаної заяви позивач просив : 1.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDN25000739164799 від 13.11.2013 р. у розмірі 18 024 ,00 дол. США , яка складається з наступного : -суми вкладу на дату розірвання договору - 12 000 дол. США ; -не нарахованих відсотків за вкладом з 13.03.2014 р. по 10.07.2014 р. - 329, 75 дол. США ; з 11.07.2014 р. по 05.08.2015 р. - 128 , 88 дол. США ( всього відсотків 458,63 дол. США ); -пені за період з 11.07.2014 р. по 05.08.2015 р. - 5 178 , 74 дол. США; -3 % річних за період з 11.07.2014 р. по 05.08.2015 р. - 386 , 63 дол. США . 2.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN25000739164596 від 13.11.2013 р. в сумі 52 680 ,30 грн . яка складається з наступного : -суми вкладу на дату розірвання договору - 25 000 грн . ; -не нарахованих відсотків за вкладом з 13.03.2014 р. по 10.07.2014 р. - 1 454 ,79 грн .; з 11.07.2014 р. по 05.08.2015 р. - 268, 49 грн. (всього відсотків 1 723, 28 грн .) ; -пені за період з 11.07.2014 р. по 05.08.2015 р. - 10 789,04 грн ; -3 % річних за період з 11.07.2014 р. по 05.08.2015 р. - 805 , 48 грн . -інфляційні збитки за період з 11.07.2014 р. по 05.08.2015 р. - 14 362 , 50 грн . Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , зазначив про те , що згідно з п.5 Постанови НБУ № 260 банки , у тому числі ПАТ КБ « Приватбанк» були зобов»язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків , розташованих на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Рішенням Центрального Банку Російської Федерації ( надалі Банк Росії) № РН-33/І від 21.04.2014 р. також було припинено з 21.04.2014 р. діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «Приватбанк» . Наявність вказаного рішення Банку Росії щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «Приватбанк» унеможливлювало діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та м. Севастополя - Філії « Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» . З травня 2014 р. окупаційною владою було фактично було здійснено конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ « КБ «Приватбанк» , що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії « Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» ( приміщень банку , банкоматів , терміналів, транспортних засобів тощо) у зв»язку з чим відповідач не мав доступу до свого майна , що призначене для діяльності банківської установи , не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях , платіжних документів , документів каси , готівки . На підставі Федерального Закону РФ № 39-ФЗ від 02.04. 2014 р. «Про захист інтересів фізичних осіб ,що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків , зареєстрованих та (чи) діють на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя » державна корпорація « Агентство з страхування вкладів » заснувало Агента у формі автономної некомерційної організації з метою реалізації зазначеного Федерального Закону , передало йому майно , видало щодо Агента розпорядчі акти та здійснювало інші повноваження , передбачені законом . У зв»язку з припиненням діяльності відокремлених структурних підрозділів відповідача на території Республіки Крим права (вимоги) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку встановленому ст..ст. 7 та 9 Федерального Закону від 02.04.2014 р. № 39-ФЗ були придбані автономною некомерційною організацією « Фонд захисту вкладників » ( АНО « ФЗВ») .Згідно з ст.. 7 Федерального Закону № 39-ФЗ Банком Росії направлено на адресу АНО « ФЗВ» повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО « ФЗВ» прав ( вимог) по вкладам , що розміщені в структурних підрозділах банків і таким чином АНО « ФЗВ» прийняло зобов»язання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам Філії « Кримське РУ ПАТ КБ « Приватбанк» та замінило ПАТ КБ «Приватбанк» за всіма зобов»язаннями відповідача , що укладалися працівниками Філії . Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014 р. АНО « ФЗВ» було передано в довірче управління майновий комплекс Філії « Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» , у зв»язку з чим АНО « ФЗВ» користується , володіє та розпоряджається усім майном ПАТ КБ « Приватбанк», що знаходиться на території АРК та м. Сімферополя . Одночасно представник відповідача в судовому засіданні пояснив , що ним не визнаються надані позивачем документи на підтвердження укладених між ним та відповідачем договорів банківського вкладу , оскільки вони не містять підпису особи , яка укладала зазначені договори , а також відповідач не погоджується з представленими позивачем виписками та квитанціями , які надані на підтвердження внесення позивачем коштів на банківський рахунок за вказаними Договорами, оскільки такі документи не відповідають Інструкції « Про ведення касових операцій банками в Україні» . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково , виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. В силу частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа є публічним договором. Згідно з ч.2 ст.633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Судом встановлено , що 13.03.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Симферополь був укладений Договір банківського вкладу № SAMDN25000739164596 «СТАНДАРТ на 12 місяців» , у формі Заяви , за умовами якого сума вкладу становила 11 500 грн , термін вкладу - 366 днів по 13.11.2014 р. включно , відсоткова ставка на дату вкладу - 18% річних , період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць ( а.с. 7 т.1 ) . 13.03.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Симферополь був укладений Договір банківського вкладу № SAMDN25000739164799 «СТАНДАРТ на 12 місяців» , у формі Заяви , за умовами якого сума вкладу становила 11 450 дол. США , термін вкладу - 366 днів по 13.11.2014 р. включно , відсоткова ставка на дату вкладу - 8,5 % річних , період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць , мінімальний термін вкладу - 6 місяців ( а.с. 8 т.1 ) . Згідно умов вищезазначених договорів, якщо по закінченні терміну вклада клієнт ( позивач ) не заявив Банку ( відповідач) про бажання забрати свої кошти , вклад автоматично пролонгується ще на один строк . Відповідно до умов дострокового розірвання договору Клієнт та Банк мають право достроково розірвати договір , повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору . Якщо Клієт вимагає розірвати договір , а термін вклада не скінчився , останньому повертається сума вклада . За неповний період вклада відсотки сплачуються за зниженою процентною ставкою. Зі змісту вищезазначених договорів також вбачається , що дані клієнта містяться в Єдиній базі клієнтів ПриватБанку. Відповідно до п.п. 2.2.1.1. п. 2.2.1. Умов і правил розміщення депозитних вкладів у Банку ( далі - Умов) розміщений на сайті відповідача Клієнт передає, а Банк приймає грошові кошти (далі - Вклад) у розмірі та на строк, зазначені в Заяві на оформлення вкладу, далі Заява. Банк для зарахування суми Вкладу відкриває Клієнту депозитний рахунок (номер рахунку зазначений в Заяві) і зобов'язується виплатити Клієнту Вклад і проценти згідно з обумовленими умовами. При оформленні депозитів за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування, Клієнт дає дистанційне розпорядження (подає заявку) Банку на відкриття депозитного особового рахунку, в якому вказує необхідні дані. Після подачі заявки, зазначена сума списується для відкриття договору на зазначений термін. Згідно п.п. 2.2.1.2. Умов Банк безкоштовно видає Клієнту платіжну картку для зарахування нарахованих процентів за вкладом. Обслуговування Карти здійснюється згідно з Тарифами Банку , чинними на момент обслуговування. У випадку, якщо Клієнт відмовився від платіжної картки, нараховані проценти за вкладом перераховуються на інший рахунок, вказаний Клієнтом . При оформленні депозитів за допомогою систем дистанційного банківського обслуговування Банк не видає Клієнту платіжну картку. Договір Вкладу, що складається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, цих Умов і Правил надання банківських послуг, Заяви на вклад вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання Клієнтом Заяви на оформлення вкладу та розміщення суми вкладу на рахунку вкладу (п.п. 2.2.1.3. Умов). 03.07.2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове розірвання вищезазначених договорів банківського вкладу , повернення належних йому коштів та сплати відсотків ( а.с. 11 ) . Листом від 22.07.2014 р. відповідач відмовив позивачу у виплаті суми вкладу та процентів , посилаючись на нестабільну ситуацію в країні, окупацію території АР Крим , де укладалися договори банківського вкладу , прийняття Правлінням Національного банку України постанови №260 від 06.05.2014 р., згідно з якою тимчасово до закінчення окупації припинено подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території ( а.с. 12 ) . Анлогічне посилання міститься в листі Національного банку України від 23.07.2014 року № 25-110/40061 ( а.с.13 ). Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення). Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)]. Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення). У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: -у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; -у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; -у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті. Виплата процентів за вкладом (депозитом) здійснюється у строки, що обумовлені в договорі (п. 1.7. Положення). Згідно із п. 3.3. Положення банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму", Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ "ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Посилання представника на постанову правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 року та Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є необгрунтованим ,оскільки цей акт є підзаконним та дія даного закону, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним умов договорів банківського вкладу та повернення депозитів за ними та суперечить ст.ст. 1058-1065,1066-1076 ЦК України та умовам укладених раніше сторонами договорів банківського вкладу. Згідно з ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України. Посилання представника відповідача про те, що позивач повинен звернутися до Автономної некомерційної організації " Фонду захисту вкладників " в Кримському федеральному окрузі Російської Федерації для отримання вкладу є безпідставним , оскільки позивач є громадянином України і проживає в м. Києві , а не на тимчасово окупованій території АР Крим і відповідно до укладених сторонами договорів банківського вкладу ПАТ КБ " ПриватБанк" зобов'язувався по закінченню строку дії договорів повернути позивачу банківські вклади. Також є необгрунтованим посилання представника відповідача про те , що надані позивачем документи на підтвердження укладених між ним та відповідачем договорів банківського вкладу , є неналежними доказами , оскільки вони не містять підпису особи , яка укладала зазначені договори , а також відповідач не погоджується з представленими позивачем виписками та квитанціями , які надані на підтвердження внесення позивачем коштів на банківський рахунок за вказаними Договорами, оскільки такі документи не відповідають Інструкції « Про ведення касових операцій банками в Україні» . З встановлених по справі обставин вбачається , що укладені між позивачем та відповідачем договори банківського вкладу відповідають Умовам і правилам розміщення депозитних вкладів у Банку розміщеним на сайті відповідача , а надані виписки по рахункам та довідка № 8372942 ( а.с. 14-17 т.1 ) отримані позивачем через мережу інтернет за посиланням відповідача при зверненні позивача за телефоном гарячої лінії. Відповідно до ч.2, 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України сторони та інші особи , які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. На спростування наданих позивачем доказів на підтверження укладення між ним та відповідачем договорів банківського вкладу та розміру вкладу будь-яких доказів відповідачем не надано . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що відповідачем було порушено право позивача на отримання депозитного вкладу та відсотків за його користуванням . З представлених позивачем виписок за період з 13.11.2013 р. по 07.07.2014 р. вбачається , що депозитні рахунки позивача № SAMDN25000739164799 та № SAMDN25000739164596 ним поповнювались в зазначений період ( а.с. 14-15 ) . Сума коштів на рахунку № SAMDN25000739164799 відповідно до наданих довідок складала 12 000 дол. США , сума коштів на рахунку № SAMDN25000739164596 відповідно до наданих довідок складала 25 000 грн . Оскільки позивач у відповідності до вимог укладених договорів повідомив відповідача про дострокове розірвання укладених договорів, вимоги останнього в частині стягнення сум вкладів є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню . Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи вимоги позивача в частині зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" здійснити виплату заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд приходить до наступного. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, що витікає з самого поняття інфляції - знецінення гривні по відношенні до інших засобів платежу. Тому, норми ч. 2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат за договором банківського вкладу № SAMDN25000739164799 є необгрунтованими . Вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь пені є належним чином не обгрунтованою , а тому задоволенню не підлягає. Таким чином , виходячи з вищевикладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню : 1. За договором банківського вкладу № SAMDN25000739164596 : - сума банківського вкладу - 25 000 грн . ; - сума відсотків за вкладом - 1 723 , 28 грн. ; - сума інфляційних втрат - 14 362,50 грн . ; - 3% річних - 805 , 48 грн . Всього - 52 680 грн. 30 коп . 2. За договором банківського вкладу № SAMDN25000739164799 : - сума банківського вкладу - 12 000 дол. США ; - сума відсотків за вкладом - 458,63 дол. США ; - 3% річних - 386,63 дол. США ; Всього - 12 845,26 дол. США Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 301 грн. 04 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: partial