Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказував, що 18.05.2007 року між ним, [PERSON] , та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», укладено кредитний договір №206 згідно умов якого йому надано кредитні кошти в іноземній валюті на споживчі цілі в сумі 10000 доларів США на строк до 08.05.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. 18.05.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредним договором між ним та відповідачем було укладено договір іпотеки №1054, згідно умов якого відповідачу в іпотеку передано об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] . 14.04.2020 року йому стало відомо, що постановою державного виконавця Першого відділу ДВС міста Чернівці ГТУЮ у Черінвецькій області відкрито виконавче провадження №56921125 щодо примусового виконання виконавчого напису №25054 вчиненого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 11723,18 доларів США, що виникла по договору кредиту №206 від 18 травня 2007 року. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з тим, що приватним нотаріусом не було дотримано наступних вимог: вчинення виконавчого напису окрім іншого можливе лише на підставі нотаріальнго посвідченого договору, при наявності безспірної заборгованості перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тому просив, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31.10.2017 року зареєстрований в реєстрі за №25054, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 11723,18 доларів США, що виникла по договору кредиту №206 від 18 травня 2007 року. А також просив стягнути з АТ «Альфа-Банк» на його користь сплачений судовий збір в розмірі 840 гривень 80 коп. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази по справі (а.с.20). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 липня 2020 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] (а.с.103-104). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.114-115). Представник позивача адвокат Роскрут О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився. 17.06.2020 року спрямував на електронну адресу суду письмові пояснення по справі в яких він вказував, що на даний час позивачем погашено в повному обсязі заборгованість за Кредитним договором №206 від 18.05.2007 року, що був укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є «АТ «Альфа-Банк»). Таке погашення було здійснено позичальником добровільно, безпосередньо на рахунки кредитора, вже після того, як відбулись прилюдні торги з реалізації заставного майна, однак до того як кошти виручені від такої реалізації надійшли стягувачу. Тобто кредит погашено за рахунок вланих коштів боржника, а не за рахунок коштів від реалізації заставного майна. На даний час заборгованість за кредитним договором відсутня, а запси про іпотеку та заборону будуть припинені в державних реєстрах одразу після звернення позичальника до банку з відповідною заявою. Просив розглядати дану справу у його відсутності, вирішення даної справи залиши на розсуд суду (а.с.76). Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, представник Першого відділу ДВС у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та [PERSON] в судове засідання не з`явилися повторно, про день та час розгляду справи повідомлені завчасно належним чином повістками, про поважні причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що АТ «Альфа-Банк» не подали відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що 18.05.2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», укладено кредитний договір №206 згідно умов якого, банком надано позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на споживчі цілі в сумі 10000 доларів США під 13% річних з кінцевим терміном повернення 08.05.2017 року. Додатковою угодою від 02.01.2009 року було внесено зміни до кредитного договору про збільшення з 20.10.2008 року процентної ставки за користування кредитом на рівні 16% річних. 18.05.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредним договором між [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки №1054, згідно умов якого відповідачу в іпотеку передано об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] . Сума заборгованості [PERSON] перед Банком станом на 20.02.2013 року становила 45906,56 грн., що складалася із заборгованості за кредитом в розмірі 40124,86 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4920,67 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 494,36 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 366,67 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.08.2013 року позовні вимоги банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №206 від 18.05.2007 року задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором №206 від 18.05.2007 р. в розмірі 45906,56 грн. Враховуючи встановлені обставини слід зазначити, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. У разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі 310/11534/13-ц, від 28.03.2018 по справі 444/9519/12 та у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 по справі 305/1133/15-ц, від 19.09.2018 по справі 643/16336/16-ц від 12.09.2018 по справі 473/825/16-ц, від 12.09.2018 по справі 186/1974/14-ц. Також встановлено, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №25054, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 11723,18 доларів США, що виникла по договору кредиту №206 від 18 травня 2007 року (а.с.39). Як вбачається з наданих нотаріусом документів, які стали підставою для винесення виконавчого напису, виконавчий напис було вчинено на підставі заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк» про вчинення виконавчого напису, договору кредиту № 206 від 18.05.2007 року, додаткової угоди від 02.01.2009 року, детального розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, довідки №04.22-07/952, розрахунку вимог банку станом на 12.09.2007р., виписок по особовому рахунку. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організація мине більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом п. п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Крім того, підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до переконання, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були дотримані нормативні приписи, адже при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), документів підтверджуючих надсилання та вручення [PERSON] письмової вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" про усунення порушень за кредитним договором, копії рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці 22.08.2013 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором №206 від 18.05.2007 р. в розмірі 45906,56 грн., яке в свою чергу змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитного договору. Крім цього, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказані норми закону. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17). З урахуванням того, що банк скористався своїм правом і звертався до суду з позовом про дострокове погашення заборгованості яка існувала у [PERSON] перед банком за кредитним договором №206 від 18.05.2007 р. станом на 20.02.2013 року, беручи до уваги те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.08.2013 року, яке набрало законної сили 02.09.2013 року, позов було задоволено і стягнуто на користь банку суму заборгованості у розмірі 45906,56 грн., що складалася із заборгованості за кредитом в розмірі 40124,86 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4920,67 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 494,36 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 366,67 грн., тому суд вважає, що розмір розрахованої банком заборгованості станом на 12.09.2017 року є необґрунтованим. Згідно роз`яснень, викладених у п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчиняючи виконавчий напис за реєстровим № 25054 від 31.10.2017 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 11723,18 доларів США діяв всупереч нормам діючого законодавства, а отже оскаржуваний напис вчинено з порушеннями. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь позивача підлягають стягненню судовий збір за звернення із позовом до суду в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved