Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить визнати недійсними та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON], зобов'язати Реєстраційну службу Чернігівського міського управління юстиції скасувати свідоцтво про право власності серії САК № 222003 від 31.07.2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням 40 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 25 квітня 2014 року передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0604 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] та на підставі цього рішення були видані відповідні правовстановлюючі документи, а саме: Державний акт та свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку. Даним рішенням Чернігівської міської ради було порушено переважне право позивача на користування земельною ділянкою та порушено її право як власника розташованого на цій ділянці незавершеного житлового будинку, який належить позивачу на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.06.2009 року та протоколу прилюдних торгів з реалізації майна № 2512115/1 від 09.08.2012 року. Крім того, рішенням 41 сесії Чернігівської міської ради 6 скликання від 20 червня 2014 року "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, про передачу земельних ділянок у власність, оренду громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення садівництва та будівництва індивідуальних гаражів" було визнано незаконним та таким, що втратив чинність пункт 1.16 Рішення 40 міської ради 6 скликання від 25 квітня 2014 року в частині затвердження технічної документації та передачі [PERSON] у власність безоплатно земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0604 га (кадастровий номер7410100000:02:025:6178). Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представники відповідачів - Чернігівського міського управління юстиції та [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що пунктом 1.16 рішення Чернігівської міської ради 6 скликання від 25.04.2014 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 0604 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що Державного акту на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] видано не було, у зв'язку з чим позов в частині визнання недійсним та скасування такого, задоволенню не підлягає. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07. 2004 року, 31.07.2014 року Реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області зареєстроване право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0, 0604 га та видане свідоцтво про право власності серії САК № 222003 від 31.07.2014 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, суд бере до уваги, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року встановлено, що у [PERSON] на підставі рішення Чернігівської міської ради шостого скликання від 25.04.2014 року не виникло правовідносин, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних інтересів, на момент прийняття рішення від 20.06.2014 року право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] зареєстроване не було, а власником незавершеного будівництва житлового будинку на цій земельній ділянці є [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Конституційним Судом України у рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст.. 25, ч. 14 ст. 46, ч. 1 та ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування. Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України,

Outcome: partial