Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

В позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем по справі вона 13 січня 2019 року зареєструвала шлюб в Летичівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 6. Від вказаного шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON] - [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, діти проживають із матір`ю. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте наданих відповідачем коштів не вистачає на утримання дітей та позивачки. Враховуючи викладене, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї другої усіх видів заробітку (доходів), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей, крім того, просить стягнути із відповідача аліменти на її користь на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2379 грн., але не менше ніж один прожитковий мінімум встановлений законом для працездатної особи, як на дружину з якою проживає дитина, а саме донька [PERSON] - [INFO] , починаючи з дня подачі заяви до суду та досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, змінивши при цьому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі 1650 грн.. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте 23.09.2021 року подав до суду відзив на позов, а 02.12.2021 року подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо стягнення із нього аліментів на утриманні дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення кожним із дітей повноліття. Також не заперечує щодо стягнення із нього аліментів на утримання дружини в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатної особи щомісячно, починаючи стягувати від дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення донькою [PERSON] трьох років. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та 21липня 2021 року № 61-7627ск21. Так, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.01.2019 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , актовий запис № 6 від 13.01.2019 року і після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] ; згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2019 року [PERSON] народився [INFO] і у графі «батько» вказано - [PERSON] ; згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.03.2021 року [PERSON] народилася [INFO] і у графі «батько» вказано - [PERSON] ; згідно довідки виконавчого комітету Летичівської селищної ради № 475 від 26.07.2021 року діти син [PERSON] , 2019 року народження, та донька [PERSON] , 2021 року народження, проживають із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] ; згідно платіжних доручень у період з січня 2021 року по червень 2021 року [PERSON] перерахував [PERSON] 30000 грн; згідно протоколу за пенсійною справою - 2201015583 (Міноборони) від 07.09.2021 року [PERSON] нарахована пенсія по інвалідності в розмірі 14110.76 грн. (період з 15.08.2019 року по 30.11.2022 року); згідно довідки про доходи № 3999629255336919, виданої [PERSON] , сума пенсії за період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 складає 84110.36 грн.; згідно виконавчого листа від 15.03.2021 року № 678/1056/20 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн; згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 10.02.2020 року [PERSON] , є особою із інвалідністю внаслідок війни 2 групи. Враховуючи викладене, суд,

Outcome: approved