Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 25809,78 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 206220 грн.11 коп., судові витрати по справі в розмірі 2062, грн. 20 коп. щодо сплати судового збору, та в сумі 420 грн., що були понесені позивачем за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача. За клопотанням представника позивача судове засідання від 29 липня 2015 року проведено в режимі відеоконференції. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Пояснив, що дійсно за рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 січня 2010 року в рахунок погашення заборгованості по кредиту звернено стягнення на предмет іпотеки, будинок в [ADDRESS]. Дане рішення банком не реалізоване. [PERSON] самостійно знайшла покупця на свій будинок та за погодженням з банком, реалізувала його за договором купівлі-продажу. Частину коштів від реалізації будинку [PERSON] самостійно внесла на погашення заборгованості за кредитом, а не на виконання судового рішення від 26 січня 2010 року. Отримані кошти були банком розподілені відповідно до умов договору, але на повне погашення заборгованості за кредитом їх не вистачило, тому утворилася заборгованість в розмірі, яку просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав в повному обсязі. Пояснив, що рішенням Недригалівського районного суду Сумської області від 26 січня 2010 року стягнуто заборгованість за даним кредитним договором та звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою [ADDRESS], та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою. На виконання зазначеного рішення суду відповідач [PERSON] реалізувала предмет іпотеки за погодженням з банком та перерахувала отримані від реалізації кошти банку. Таким чином, до того часу поки не отримала копію заочного рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 19 березня 2014 року, відповідач вважала, що свої зобов'язання перед банком виконала. Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №SUN0GA0000000001, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 47500,00 (долар США) та зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В якості забезпечення цього кредитного договору між [PERSON] та ПАК КБ "ПриватБанк" 24 грудня 2008 року був укладений договір іпотеки нерухомого майна від 24 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] (іпотекодавець) надала в іпотеку нерухоме майно, яке складалося з житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд за цією ж адресою (п.п.35.3, 35.4 іпотечного договору, т. 1, а.с.186). Обставини укладення кредитного та іпотечного договорів, їх дійсність та факт невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором на час звернення банку з позовом в 2009 році встановлено рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 січня 2010 року, а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України. Зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням передбаченої ст. 38 Закону України "Про іпотеку" процедури продажу предмета іпотеки, шляхом передачі ПАТ КБ "ПриватБанк" права на продаж цього предмета будь-якій особі покупцеві, та інших повноважень продавця для здійснення зазначеного продажу. З пояснень представників як позивача так і відповідача встановлено, що дане рішення банком не було реалізоване в порядку, що визначений рішенням суду від 26 січня 2010 року. [PERSON] самостійно знайшла покупця на вказаний будинок та земельні ділянки і за погодженням з банком (іпотекодержателем за договором іпотеки) реалізувала його [PERSON] Надання згоди банком на реалізацію предмета іпотеки у зв'язку з припиненням дії договору іпотеки підтверджується також листом № 1802 від 27.09.2011 р. ПАТ КБ "ПриватБанк", оригінал якого знаходиться в дослідженій судом нотаріальній справі, а копія долучена до матеріалів цивільної справи (т.1 а.с.226). Відповідно до договорів купівлі-продажу жилого будинку (п.2.1 договору т.1 а.с.90) та земельних ділянок (п.2.1. договору т.1, а.с.92) [PERSON] отримала 394 000 грн. Зазначене підтверджується як поясненнями сторін, так і поясненнями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] Так свідок [PERSON] пояснила, що придбала у [PERSON] будинок та земельні ділянки за вказаною в договорі ціною, яку сплатила [PERSON] особисто. При укладенні договорів у приватного нотаріуса був також присутній працівник банку, який, як вона зрозуміла, надав дозвіл на зняття заборони з майна. Кошти, які вона сплатила [PERSON] за будинок, остання начебто заплатила в банк для погашення кредитного договору. Чи повністю [PERSON] погасила заборгованість за кредитом свідок пояснити не може. Свідок [PERSON], приватний нотаріус, пояснила, що вчиняла нотаріальні дії щодо зняття заборон та посвідчувала договори купівлі-продажу будинку і земельних ділянок. До посвідчення цих договорів, представник банку подав лист про зняття заборони з предмета іпотеки та підписав заяви про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна. При передачі коштів нотаріус не була присутня. Про факт виконання чи не виконання кредитного договору їй також невідомо. З отриманих від реалізації будинку коштів відповідач внесла до каси банку 39 133,13 доларів США, що підтверджується додатковими поясненнями позивача (т. 1, а.с. 173-175), розрахунком до позову (т. 1, а.с. 4-6), заявою (а.с. 239) та копією платіжного доручення (а.с. 240). Факт внесення коштів та їх розмір не оспорюється і преставниками відповідача. Доказів того, що [PERSON] внесла зазначені кошти на виконання рішення суду стороною відповідача суду не надано. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору № SUN0GA0000000001 кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитним договором насамперед направляються для відшкодування витрат\\збитків Банку згідно з п.п.2.2.9,2.3.8 цього договору, далі пеня згідно розділу 4 цього договору, далі простроченої комісії по Кредиту, далі простроченої винагороди, далі прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми що залишилась (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу) направляється на погашення заборгованості за Кредитом. Отримані від [PERSON] кошти були розподілені та зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором наступним чином: 3 787,68 дол. США - сплачено прострочену заборгованість за основним боргом (прострочене сальдо кредиту), 106,92+20 089,53 дол. США - сплачено заборгованість за основним богом (поточне сальдо кредиту), 9080,73 дол. США - сплачено прострочену заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 2 720 дол. США - сплачено прострочену заборгованість по щомісячній винагороді за надання фінансового інструменту (комісії), 3 348,27 дол. США - сплачено заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором не була погашена в повному обсязі, позивач мав право звернутися і звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Пояснення представника відповідача, що після реалізації предмета іпотеки, кредитний договір припинився не ґрунтується на нормах закону, оскільки припинення забезпечувального зобов'язання - договору іпотеки у зв'язку реалізацією його предмету не припиняє основне зобов'язання - кредитний договір. Факт виконання кредитного договору в повному обсязі банком не визнається, довідки про те, що кредитний договір виконаний, суду представниками відповідача не надано. Згідно ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та в обумовлені в зобов'язанні строки. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 623 ЦК України визначає, що боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, заборгованість за кредитним договором у повному обсязі не погасила. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 01.08.2013 року має заборгованість - 25809,78 долар США, яка складається з наступного: - 15935,93 доларів США - заборгованість за кредитом; - 4033,74 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1760 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 2821,27 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: - 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); - 1227,55 доларів США - штраф (процентна складова). Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-145цс14 у силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Обставини щодо наявності повноважень та правомірності укладення кредитного договору №SUN0GA0000000001 в валюті підтверджено судовим рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 січня 2010 року, тому заборгованість за даним договором належить стягнути в іноземній валюті, а саме в доларах США. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ні відповідач ні її представники будь-яких доказів на спростування наведеного банком розрахунку заборгованості за кредитом не надали. Таким чином, вимоги позивача щодо повернення суми позики, процентів за користування кредитом та заборгованості з щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісії), які передбачені кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати, пов'язані з розглядом справи, які сплачені позивачем при поданні позову: судовий збір у розмірі 2062 грн. 20 коп (т.1, а.с. 1) та витрати, пов'язані з публікацією в газеті "Урядовий кур'єр" оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 грн. (т. 1 а.с. 62). На підставі викладеного,

Outcome: approved