Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер 5110137500:51:003:0269; визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га розташовану по [ADDRESS], серія ЯЕ №673059, від 30.10.2007 року, виданий [PERSON], зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі Одеською регіональною філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" за № 010750501809; витребувати земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] кадастровий номер 5110137500:51:003:0269 з незаконного володіння [PERSON] на користь ОМР; встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого це рішення суду є підставою для внесення запису щодо скасування реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1000 га розташовану по [ADDRESS]. Представник прокуратури та Одеської міської ради підтримали позов, просили його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщалась належним чином, однак до суду не з'явилась без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавала та не заявляла, у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Представники третіх осіб до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов позивача підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2007 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка). На підставі зазначеного рішення суду [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], серії ЯЕ № 673059, від 30.10.2007 року, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"за № 010750501809(а.с.3). Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28.05.2009 року, рішення Печерського районного суду м. Києва скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду(а.с.16). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2009 року справа направлена за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси(а.с.17). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2010 року зазначений позов залишено без розгляду у зв'язку із неявкою позивачів до судового засідання(а.с.18). Оскільки право власності відповідача на спірну земельну ділянку набуто неправомірно, фактично й відсутня підстава для видачі державного акту на землю. Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"здійснюють повноваження власника майна. Інтереси територіальної громади є складовою частиною державних інтересів. Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. У зв'язку з цим органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Одеська міська рада. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) землі, які належать на праві власності територіальної громади міст, є комунальною власністю, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності на землі за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації. Пунктом 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідачу земельна ділянка безоплатно у власність або в користування Одеською міською радою, як власником землі, не надавалася. Статтею 81 Земельного Кодексу України встановлений вичерпний перелік підстав набуття права власності на земельні ділянки, а саме громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийнятті спадщини; виділення в натурі належної їм земельної частки. Підстав для набуття відповідачем права власності на земельну ділянку не має, а рішення суду, на підставі якого він отримав державний акт на землю, як вище зазначалося, скасоване. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Статтею 387 ЦК України передбачене право власника витребувати майно від особи, яка незаконним чином ним заволоділа. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved