Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

09.01.2014 року ПАТ КБ " Приватбанк"звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № НАХRFG 16421295 від 29.07.2008 року, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4519,52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам " Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У позові зазначено, що відповідачка в порушення вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України, не виконала умови договору, що потягло за собою виникнення заборгованості. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка заборгувавала банку станом на 23.12.2013 року 13475,05 грн., що складається з наступного: - 1258,66 грн. заборгованості за кредитом; - 0,56 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; - 158,20 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; - 10939,77 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. ( фіксована частина); 617,86 грн. ( процентна складова) Позивач просить стягнути з [PERSON] 13475,05 грн. заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні представник Банку Клименко Н.С. наполягала на задоволенні позову. Вона пояснила, що [PERSON] взявши кредит була ознайомлена з Умовами надання кредиту фізичним особам " Розстрочка", про що свідчить її підпис у заяві. [PERSON] не виконала умови договору, тому повинна сплатити заборгованість. Представник позивача зазначила, що підстав для застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, як на те посилається відповідачка, не має. Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими була ознайомлена [PERSON], терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Відповідачка позов не визнала, просила застосувати строки позової давності. [PERSON] пояснила, що працівниками банку недостатньо були роз'ясненні Умови надання кредиту фізичним особам " Розстрочка" Крім того, протягом тривалого часу банк не цікавився виконанням умов кредитного договору. Відповідачка стверджувала, що коли мала роботу, дохід мала можливість сплачувати кредит в сумі, яка у своїй сукупності перевищила розмір кредиту. Зараз вона не має роботи, майна, засобів для погашення заборгованості. Нарахування неустойки в сумі 10939,77 грн. є несправедливим та неспівмірним з урахуванням того, що нею вже сплачено банку. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір№ НАХRFG 16421295 від 29.07.2008 року, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4519,52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] ознайомлена з умовами договору про надання кредиту фізичним особам " Розстрочка", про що поставила свій підпис. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Ч.3 цієї статті вказує на те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачка перебувала у договірних правовідносинах з позивачем, але взяті на себе зобов'язання за договором кредиту не виконувала належним чином. Таким чином [PERSON] заборгувала банку : 1258,66 грн. заборгованості за кредитом; 0,56 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 158,20 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 10939,77 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, внаслідок чого позивачем були нараховані штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. ( фіксована частина) та 617,86 грн. ( процентна складова) Відповідно до п.27 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Судом встановлено, що відповідачка має заборгованість за кредитом в сумі 1258,66 грн., а тому вимоги банку щодо стягнення з неї 10939,77 грн. пені є неспівмірними, а тому підлягають зменшенню до суми 1258, 66 грн. Судом приймаються до уваги ступінь виконання [PERSON] зобов'язання, те що вона не має роботи, відсутність доказів про настання негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання. Не підлягає задоволенню заява відповідачки про застосування позовної давності, оскільки згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими вона була ознайомлена, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial