Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DOKRRX26750215 від 28.02.2007 року [PERSON] 28.02.2007року отримав кредит у розмірі 1320,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам « Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання належним чином не виконує. Станом на 11.09.2013 р. відповідач має заборгованість у сумі 31310,19 грн., яка складається з : 1220,05грн.- заборгованість за кредитом; 10443,18грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 178,20грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 17501,61- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф ( фіксована частина), 1467,15 - штраф ( процентна складова). На підставі викладеного , просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 31310,19грн., а також судовий збір 313,10грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного розгляду. Відповідач до судового засідання не з'явився, Про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі повідомлення про вручення судової повістки. В матеріалах є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідачів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та дослідивши надані стороною докази, прийшов до наступного. 28.02.2008 року між ПАТ «КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DOKRRX26750215 від 28.02.2007, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 1320,00 грн. на строк з 28.02.2007р. по 28.02.2008р. зі сплатою відсотків за його користування 12% річних на суму залишку заборгованості по кредиту. Вказане зобов"язання позичальником не виконувалося, у зв'язку із чим заборгованість перед банком станом на 11.09.2013 р. відповідач має заборгованість у сумі 31310,19 грн., яка складається з : 1220,05грн.- заборгованість за кредитом; 10443,18грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 178,20грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 17501,61- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф ( фіксована частина), 1467,15 - штраф ( процентна складова). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку. Офіційне тлумачення статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" надано також і в Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг). Зазначені роз'яснення містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013р. № 10-70/0/4-13 "Про окремі питання застосування строків позовної давності". Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Будь-яких даних, що кінцевий термін виконання зобов'язання до 28.02.2008р. був пролонгований за домовленістю між сторонами, немає. Згідно п.п.5.5 "Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт)", термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Позивач звернувся до суду із даним позовом 19.09.2013р., на момент подання позову до суду сплив і п'ятирічний обумовлений сторонами строк позовної давності щодо договору, строк виконання якого був визначений сторонами до 28.02.2008р. Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач звернувся до суду із позовом після спливу строку позовної давності, то у задоволенні вимог має бути відмовлено за пропуском цього строку. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в позові відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed