Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

07.03.2019 року з Київського апеляційного суду міста до Шевченківського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення злочину. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 червня 2016 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER] здійснила наїзд пішохода [PERSON] , яка переходила вул . Подільський узвіз по пішохідному переходу на дозволений зелений сигнал світлофору. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1815/Е від 08.11.2016 року, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Позивач зазначала, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження та перенесла два оперативних втручання 22.06.2016 року та 01.07.2016 року. Оскільки пригода сталась внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху, позивач вважала, що [PERSON] зобов`язана відшкодувати їй витрати на лікування, а також доходи, які вона могла б отримати за звичайних обставин. Окрім того, позивач також вважала, що внаслідок незаконних дій відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яка виявилась у фізичному болі та стражданнях, приниженні честі і гідності, порушенні нормальних життєвих зв`язків та настанні інших тяжких наслідків. Посилаючись на викладене позивач просила суд стягнути з відповідача 35056,87 грн. матеріальної шкоди та 125000,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 12.03.2019 року, 13.03.2019 року судді Рибаку М.А. було передано для розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення злочину, який було пред`явлено [PERSON] 15.12.2016 року в рамках розгляду кримінального провадження. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та позивача. Після надходження інформації про зареєстроване місце проживання сторін у справі, ухвалою суду від 14.05.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті на 14.06.2019 року. 13.06.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки [PERSON] перебуває на лікарняному. 14.06.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача приватне акціонерне товариство «Капітал-СК», оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача під час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у вказаній страховій компанії. Окрім того, представник позивача також звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд додатково стягнути з відповідача на користь позивача 54857,96 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, а всього 219914,83 грн. Ухвалою суду від 14.06.2019 року було залучено до участі у справі приватне акціонерне товариство «КАПІТАЛ-СК» як співвідповідача. Розгляд справи відкладено на 05.08.2019 року. 05.08.2019 року від представника позивача надійшла заява про уточнення судових вимог, відповідно до якої він просив суд стягнути приватного акціонерного товариства «Капітал-СК» на користь позивача 99938,68 грн. матеріальної шкоди та 4996,93 грн. моральної шкоди, а також стягнути з [PERSON] 124003,07 грн. у відшкодування моральної шкоди. Розгляд справи було відкладено на 30.09.2019 року на підставі ст.ст. 279 та 280 ЦПК України. В судовому засіданні 30.09.2019 року представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Представник відповідача та [PERSON] позов визнали частково в сумі 10000,00 грн., яка є співмірною із завданою моральною шкодою. В задоволенні решти позовних вимог просили суд відмовити. Представник відповідача ПрАТ «Капітал-СК» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Так, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 червня 2016 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER] здійснила наїзд пішохода [PERSON] , яка переходила вул . Подільський узвіз по пішохідному переходу на дозволений зелений сигнал світлофору. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1815/Е від 08.11.2016 року, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно із вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 13.11.2018 року у справі № 761/42691/16-к, [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування втраченого заробітку та витрат на правову допомогу було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 16240,47 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000 грн., а всього 46 240 (сорок шість тисяч двісті сорок) гривень 47 копійок. У решті заявлених вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судові витрати на проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.02.2019 року у справі № 761/42691/16-к, вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року відносно [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] - скасовано з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. При цьому, Київським апеляційним судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (поліс №АЕ/9447451 ПрАТ «СК «Страховий капітал»). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, судом встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1815/Е, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Порушення [PERSON] вимог п.п. 2.3«б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.ч. 9.1. - 9.4. ст. 9 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Стаття 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Вироком суду встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (поліс №АЕ/9447451 ПрАТ «СК «Страховий капітал»). Правонаступником ПрАТ «СК «Страховий капітал» є відповідач у справі ПрАТ «КАПІТАЛ-СК». Із матеріалів справи вбачається, що страхова компанія, де була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] не здійснила виплату страхового відшкодування позивачу. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягала у витратах на послуги з лікування та купівлю ліків, що підтверджується наданими позивачем копіями чеків та калькуляцій про надання медичних послуг на загальну суму 42624,71 грн. З огляду на зазначене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Окрім того позивач також просила суд стягнути з відповідача 16000,00 грн. доходу, втраченого внаслідок втрати професійної працездатності, а також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Для визначення розміру відшкодування у разі професійного захворювання може братися до уваги за бажанням потерпілого середньомісячний заробіток (дохід) за дванадцять або за три останні календарні місяці перед припиненням роботи, що було викликано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 160000,00 грн. доходу, втраченого внаслідок втрати професійної працездатності, за розрахунком позивача, який перевірений судом. Що ж до витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до позову представником позивача було долучено копію договору № 3с від 02.07.2016 року, укладеного з ТОВ «Юридичне бюро «ТМ», довідкою до договору від 01.12.2016 року щодо виконаних робіт, на суму 8020 грн. Разом із тим, із наданих документів вбачається, що витрати надавались позивачеві у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження, а не для розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди. Також між [PERSON] та адвокатом Базиком О.П. 09.12.2016 року було укладено договір про надання правової допомоги, згідно п. 4.2 якого визначено, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється протоколом до цього договору. На виконання умов даного договору позивачем було сплачено адвокату Базику О.П. за послуги 3500 грн. та 14000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 01/001 від 04.01.2017 р. та №01/002 від 13.01.2017 року. У той же час, на підтвердження надання правничої допомоги саме у такому розмірі, до цивільного позову потерпілої не було надано протоколу до договору від 09.12.2016 року, яким мав бути погоджений гонорар адвоката згідно умов цього ж договору, також не надано будь-яких доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, зокрема детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачів, то суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки в процесі судового розгляду було встановлено, що позивач отримала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «Капітал-СК» 2931,23 грн. моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (42624,71 грн.+16000=58624,71 грн.*5%=2931.23 грн.) Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті ДТП. Однак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 124000,00 грн. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial