Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач 13.03.2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 20000 грн. у рахунок відшкодування заподіяної втратою професійної працездатності моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 08.02.1999р. по 26.05.2008р. працював на ДП «Шахта ім. Гагаріна» забійником. В березні 2007р. знаходився у наряді та отримав травму першого пальця лівої кісті , про що був складений Акт №1/2 «про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» від 22.03.2007р. Згідно з Актом спеціального розслідування нещасного випадку (аварії) від 22.03.2007р., даний нещасний випадок стався на виробництві. І йому було встановлено 5% втрати працездатності. В 2008 році згідно з висновком лікарсько-експертної комісії №1694 від 29 квітня 2008 року йому був встановлений діагноз «Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радікулопатія в стадії затянувшогося загострення з больовим м'язово - тонічним синдромами». Згідно з Актом розслідування професійного захворювання №19 від 15 квітня 2008 року причиною його професійного захворювання є тривалий, багаторазовий вплив фізичних навантажень. Відповідно довідки №083548 від 26.05.2008р. про результати визначення ступені професійної працездатності у відсотках - втрати його професійної працездатності складає 45% (5% повторно з 2007 року) з 26.05.2008р. Згідно з випискою із Акту МСЕК №115698 від 26.05.2008 року йому встановлена третя група інвалідності. В 2010 році згідно з висновком лікарсько-експертної комісії №622 від 10.03.2010 року йому був встановлений діагноз «хронічна двобічна сенсоневральна глухуватість зі значним ступенем зниження слуху».Згідно з Актом розслідування професійного захворювання №5 від 26 березня 2010 року причиною його професійного захворювання є виробничий шум, який перевищував ГДР. Відповідно до довідки №022790 від 14.04.2010 року про результати визначення ступені професійної працездатності у відсотках - втрати його професійної працездатності складають 65% (з них 5% повторно з 2007 року і 40% повторно з 2008 року) з 14.04.2010 року. Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, яка полягає в том, що він не може довго йти пішки, бо в нього починає боліти спина ; так як в нього погіршився слух,-він відчуває постійний дискомфорт коли знаходиться серед людей, тому що він погано їх чує і не завжди може повноцінно сприймати інформацію ; він змушений часто знаходитись в лікарні на лікуванні ; не може в повній мірі виконувати домашню роботу ,а також заробляти додаткові кошти на утримання своєї родини ; не має повноцінного сну, його життєвий ритм значно порушився; не має можливості обробляти земельну ділянку і збирати урожай, тому замість нього всю роботу робить його дружина. Через все це він не відчуває себе повноцінно як чоловік. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги за наведених у позовній заяві обставин та просили їх задовольнити. Представник відповідача ДП «Шахта ім. Ю.Гагаріна» Кузнецов М.М., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи , у судове засідання не з»явився, надав заяву про невизнання позову [PERSON] в повному обсязі з тієї причини, що ДП " Шахта ім. Гагаріна» у теперішній час знаходиться у стадії ліквідації , та з клопотанням про розгляд справи за його відсутність Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: З 08.02.1999р. по 26.05.2008р. позивач працював на підприємстві відповідача на різних посадах з повним робочим днем під землею, що підтверджується копією трудової книжки. Судом встановлено, що при виконанні трудового обов'язку на підприємстві відповідача, [PERSON] зазнав ушкодження здоров'я, що підтверджується Актом №1/2 «про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» від 22.03.2007р. та Актом (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії) від 22.03.2007р., яким комісія встановила, що даний нещасний випадок стався на виробництві. І йому було встановлено 5% втрати працездатності. Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання №19 від 15 квітня 2008 року, позивачу був встановлений діагноз: «Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радікулопатія в стадії затянувшогося загострення з больовим м'язово - тонічним синдромами. Причиною його професійного захворювання є тривалий, багаторазовий вплив фізичних навантажень. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК №083548 від 26.05.2008 року позивачу з 26.05.2008 року за сукупністю встановлено - 45% втрати працездатності (5% повторно за трудовим каліцтвом 2007р. та 40% первинно за професійним захворюванням) і відповідно довідки МСЕК №115698 від 26.05.2008р. йому встановлена третя група інвалідності безстроково. Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання №15 від 24 березня 2010 року, позивачу був встановлений діагноз: « Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху». Згідно довідки №022790 від 14.04.2010 року позивачу за сукупністю встановлено - 65% втрати працездатності (5% повторно за трудовим каліцтвом 2007р. та 40% повторно з 2008р. за професійним захворюванням і 20% первинно за професійним захворюванням). З наданих позивачем копій медичних документів вбачається, що внаслідок ушкодження ним здоров'я у зв'язку з виконанням трудового обов'язку, він змушений проходити постійне лікування, приймати медичні препарати, у зв'язку з чим, змінився образ його життя, що потребує від нього додаткових зусиль для її організації. Наведені докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, зв'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює позивачу фізичні і моральні страждання, обмежує його можливість вести звичний йому спосіб життя, що, зокрема, встановлено висновком МСЕК про встановлення позивачу втрати професійної працездатності, групи інвалідності, про заборону важкої фізичної праці, про необхідність постійного лікування, зокрема, медикаментозного, санаторно-курортного. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, що він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Негативні наслідки настали для позивача у зв'язку з втратою працездатності, стійкого погіршення стану його здоров'я. При цьому суд вважає, що позивач правомірно просить покласти обов'язок по відшкодуванню позивачу моральної шкоди, на відповідача за наступних підстав: [PERSON] є особою, застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності. Проте відповідно до ст.77 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005р. №3235-ІV з метою приведення окремих норм законів у відповідність із Законом №3235-IV зупинено на 2006 рік дію абзацу четвертого статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту "е" пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Цим Законом виключено обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України по сплаті сум відшкодування моральної шкоди застрахованим особам. Конституційний суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 року у справі №1-32/2008 зазначені зміни до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав таким, що відповідають Конституції України з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодувати моральний збиток за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). За вимогами ст.237-1 КЗпП України у випадку, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відшкодування морального збитку здійснюється власником підприємства. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь втрати [PERSON] професійної працездатності, встановлений висновком МСЕК у розмірі 65% по причині професійних захворювань та отримання травми на виробництві ; наявності для позивача вимушених змін у його професійної діяльності, пов'язаних із забороною праці з фізичними навантаженнями; неможливістю відновити втрачене здоров'я, та виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у розмірі 15000 грн. Заперечення відповідача про невизнання позову в повному обсязі суд не приймає до уваги та вважає їх необґрунтованими. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ДП «Шахта ім. Гагаріна» на користь позивача судовий у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial