Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» [PERSON] щодо застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар [PERSON], [INFO], громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м.Чугуїв, вул.К.Лібкнехта, 30/36, без її згоди або без згоди її представника. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [PERSON]\~хворіє на\~\~хронічну психічну хворобу -\~ шизофренію, маячної форми, безперервного типу перебігу. Внаслідок чого вона не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може заподіяти шкоду своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану. На теперішній час психологічний стан [PERSON] -\~ контакту доступна формально. Висловлює маячні ідеї відношення в адресу оточуючих. Критики до хвороби не має. Грубий дефект в емоційно-вольовій сфері. З урахуванням чого, обстеження і лікування хворої можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу». Згідно з довідкою, наданою КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1», [PERSON] за своїм психічним станом здоров'я не може бути присутньою в судовому засіданні (а.с.12). Лікар-психіатр у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримав і просив задовольнити. Суд, заслухавши думку законного представника, який просив вирішити заяву на розсуд суду, з'ясувавши думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заявлені вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі №1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з\~наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад) на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до частини другої статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст. 5 Конвенції: - необхідно довести стан психічного розладу; - розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; - знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про\~ госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 24 червня 2017 року, [PERSON] хворіє на важку\~психічну хворобу\~ у формі шизофренії, маячної форми, безперервного типу перебігу. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, у зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворої, за своїм психічним станом виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (а.с.4) З наданого суду рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 22 березня 1991 року, вбачається, що [PERSON] визнана недієздатною. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08 листопада 2016 року призначено [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] (а.с.6-7). Встановлені факти свідчать про наявність у [PERSON] психічного захворювання, а також про те, що хвора становить суспільну небезпеку для оточуючих і має потребу в примусовій госпіталізації. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне задовольнити заяву головного лікаря КЗОЗ «Харківська\~\~обласна клінічна психіатрична лікарня №1» [PERSON] та застосувати примусову\~\~госпіталізацію у психіатричний стаціонар відносно [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.13, 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved