Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що 28.03.2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON], [INFO] - [PERSON]. 28.11.2012року шлюб між ними було розірвано та стягнено із відповідача аліменти на утримання дітей та аліменти на утримання дружини. Відповідач аліменти взагалі не сплачував, ніякої допомоги не надавав і по цей час не піклується про дітей. Позивач не проживає та не веде спільного господарства з відповідачем. Ніякої батьківської турботи до дітей він не проявляв. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітец, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню. Він ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє інтерес в їх долі, не цікавиться успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та моральний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає доступ до культурних та духовних цінностей. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дітей. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Представник служби у справах дітей Баштанської районної державної адміністрація Миколаївській області до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та підтримання позовних вимог. Дослідивши письмові докази (копію свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], [PERSON] [NUMBER], корінець медичного висновку №43,№70, відповідь про зарахування дитини від 28.01.2015р., інформацію щодо проходження курсу реабілітації дитини-інваліда, довідку дитячої лікарні від 21.11.2016р, рекомендації Обласної дитячої ЛКК, довідку Дошкільного навчального закладу №97 від 06.12.2016р., копію заочного рішення про розірвання шлюбу та стягнення аліментів від 28.11.2012р., розрахунок заборгованості по аліментам, акт обстеження умов проживання від 16.12.2016р., акт про свідчення від 24.11.2016р., заяву [PERSON] про згоду на позбавлення батьківських прав, висновок органу опіки від 30.01.2017р.), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" №-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. При розгляді справи також встановлено, що відповідач є батьком - неповнолітніх дітей, але свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню та матеріальному забезпеченню. Відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не проводить підготовку до самостійного життя, в тому числі: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкується в достатній мірі з дітьми; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього світу. Батько не підтримує родинних стосунків з дітьми взагалі та не приймає участь в їх матеріальному забезпеченні уже тривалий час та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання батьком обов'язків щодо виховання його дітей. Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку батька [PERSON] суд розцінює як ухилення від виховання його неповнолітньої дитини. На думку суду, діями відповідача тривалий час порушуються права його дітей на отримання належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, батько дітей може бути позбавлений батьківських прав, якщо він навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам його дитини. Крім того, відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача [PERSON] без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано.

Outcome: approved