Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області і просить суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їхнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Після розлучення кожен з них створив іншу сім"ю. Деякий час онук проживав з матір"ю, але в сім"ї виникали постійні сварки, що негативно відображалось на його здоров"ї. Навесні онук перейшов жити до позивача. До цього часу він перебуває на його утриманні та вихованні. Батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області до зали судового засідання не з"явився, своїх заперечень суду не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.05.1999 року. (а.с. 7). Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). З позбавленням батьківських прав припиняються не тільки права, але і обов'язки батьків щодо виховання дитини. Проте за батьками зберігається обов'язок щодо утримання дитини. Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом із своїм дідусем, [PERSON], [INFO] та знаходиться повністю на його утриманні. Батьки не беруть участь у вихованні сина, не цікавляться його життям. Крім того, судом враховано визнання позову відповідачами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Пленум ВСУ в п.11 Постанови № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Крім того, як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням положень ст. 61 ЦПК України дані обставини є визнаними сторонами і доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області 20 вересня 2016 року звільнено від сплати судового збору [PERSON] за подання позовної заяви № 401/3006/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551,20 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в поданій позовній заяві об"єднано три позовні вимоги немайнового характеру судовий збір за позовною заявою складає 1653 грн. 60 коп. та підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. Враховуючи наведене та

Outcome: approved