Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

25.05.2021 до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» 03.09.2018 був укладений кредитний договір №94726741000, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 39 26015,00 грн зі сплатою 55,00 %. 07.10.2019 між ПАТ «УкрСиббанк» та ФК «ІнвестохіллсВеста» укладено договір факторингу №149, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк»»відступило право вимоги, аФК «ІнвестохіллсВеста» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором№94726741000 від 03.09.2018. 08.10.2019 між ФК «ІнвестохіллсВеста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №08-10/19, відповідно до якого ФК «ІнвестохіллсВеста» відступило право вимоги, аТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за вказаним договором. Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання не виконав, станом на 20.08.2020 загальна заборгованість за кредитним договором складає79380,73 грн. В позовній заяві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №94726741000 від 03.09.2018 з урахуванням інфляційних витрат на 3% річних за користування кредитом загальна заборгованість становить 85\~596,22 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. Матеріали цієї цивільної справи надійшли з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 25.05.2021 року. Ухвалою від 26.05.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін танадано відповідачу строк для надання відзиву (заперечень). 06.07.2021 відповідач [PERSON] отримав позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження. 16.07.2021 відповідач [PERSON] подав заяву про отримання судової повістки в електронній форі за допомогою SMS повідомлення. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позов не скористався, письмових пояснень, щодо позовних вимог не надав. 30.07.2021 позивачем надано клопотання про залучення доказів по справі. 25.08.2021 позивачем надано клопотання про залучення доказів по справі. Представник позивача ТОВ«Вердикт Капітал» у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, на підставі долучених позову документів. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином,що підтверджено довідкою про доставку SMS повідомлення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №94726741000 від 03.09.2018 року відповідач отримав кредит в ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 30260,00 грн, зі сплатою 55,00 % з датою остаточного повернення кредиту 03.09.2020. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком кредиту. 07 жовтня 2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ФК «ІнвестохіллсВеста» було укладено Договір факторингу №149, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ФК «ІнвестохіллсВеста», а ФК «ІнвестохіллсВеста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 94726741000від 03.09.2018 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та Боржником. 08 жовтня 2019 року між ФК «ІнвестохіллсВеста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №08-10/19, відповідно до якого ФК «ІнвестохіллсВеста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 94726741000 від 03.09.2018 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та Боржником. Таким чином,\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» наділено\~правом грошової вимоги до відповідача. Згідно\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконав своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти не повернув. Зокрема, станом на 22.12.2020 загальна заборгованість відповідача за кредитним договором№ 94726741000 від 03.09.2018 року, складає 89596,22 грн, з яких: 37614,45 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 14364,54 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 25344,19 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 2000,00 грн. - заборгованість за комісією, 3388,47 грн - 3 % річних, 6827,02 грн втрати від інфляції, 6121,08 грн - подвійна облікова ставка НБУ. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що станом на 22.12.2020 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів сплаті процентів за користування кредитом та пені зз0а порушення умов Кредитного договору, складає: 37614,45 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 14364,54 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 25344,19 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 2000,00 грн. - заборгованість за комісією. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконав своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти не повернув. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотками та комісією є обґрунтованими, а тому в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення з відповідача 3388,47 грн - 3 % річних, 6827,02 грн втрати від інфляції, 6121,08 грн - подвійна облікова ставка НБУ. Так, відповідно до договору кредиту №94726741000 від 03.09.2018, пункту 4.4 строк дії договору закінчився 03.09.2020 року. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дані кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Положення\~ст. 625 ЦК України, застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях. Кредитор реально грошові кошти не отримав. Відтак, встановлені\~ст. 625 ЦК України\~відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1\~ст.631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені тиловими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях, перше - це одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс-18) сформульовано висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, згідно з якими право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси кредиторів забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, нарахування 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Таким чином, проценти, передбачені\~ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 94726741000 від 03.09.2018. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ч. 1\~ст. 598 ЦК України. Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.\~599-601,\~604-609 ЦК України. Вимоги кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.\~526,\~599 ЦК України. Зокрема, у постанові Великої Палати ВС у справі № 910/1238/17 були чітко розмежовані поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами", та "проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами". Таким чином, наразі правова позиція Великої Палати ВС концептуально зводиться до того, що які нараховуються за надані в користування грошових коштів поділяються на дві категорії: "проценти за користування кредитом" - проценти які нараховуються в межах строку кредиту (позики) визначеного в договорі, і такі проценти розуміються як "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами", розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульовано ч. 1 статті\~1048\~та ч. 1 статті\~1054 ЦК України; "проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами" - проценти які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано частиною 2\~статті 625 ЦК України\~у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Отже нарахуванню процентів за неправомірне користування кредитом є визначення в договорі строку кредитування, з зазначенням дати з якої позичальник користується чужими грошовими коштами неправомірно, і відповідно настає момент прострочення виконання грошового зобов`язання. До цієї дати, протягом строку кредитування проценти стягуються як платежі за правомірне користування грошовими коштами за ст. 1048 чи\~ст. 1054 ЦК України, а за період після цієї дати стягуються вже проценти передбачені частиною 2\~статті 625 ЦК України. Що дає суду підстави для висновку, що кредитодаець має право на стягнення передбачених договором процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно ч.2\~статті 625 ЦК України, за період до фактичного погашення заборгованості за договором, навіть і після закінчення строку дії договору. Тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення нарахованих 3% річних підлягають задоволенню в розмірі 3388,47 грн, а відповідно до облікової ставки на рівні Національного банку України (ч.1\~ст.1048 ЦК України) в розмірі 6121,08 грн необхідно у такому стягненні відмовити. Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суд дійшов до такого.. Частиною 1-4\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової допомоги № 21-12/2019 від 21 грудня 2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Вердикт», заявку на надання юридичної допомоги №84 від 04 жовтня 2020 року міжТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Вердикт», акт виконаних робіт від 16 жовтня2020 року, з зазначеним переліком виконаних робіт,а саме: надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку\~\~- 1500,00 грн., надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку- 1500,00 грн., надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 9000,00 грн., складення позовної заяви про стягнення боргу - 8000,00 грн. Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень\~ст. 14 ПК\~адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу,\~Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, а також платіжне доручення №154600002 від 19.10.2020 року на суму 200 000,00 грн. Як вбачається з акту про надання правових послуг від 16.10.2020 року, АО «Вердикт надало ТОВ «Вердикт Капітал» наступні послуги: надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку; надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти; складання позовної заяви про стягнення боргу. Разом з тим, з урахуванням\~ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлені до відшкодування судові витрати на правничу допомогу є значно завищеними, з урахуванням того, що вказана цивільна справа відноситься до категорії малозначних справ, розгляд якої проводився в спрощеному провадженні, крім того послуги за надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку, усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку; письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти не відносяться до витрат, пов`язаних із судовим розгляду справи, оскільки заявлені послуги мають консультаційний та рекомендаційний характер, у зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, у зв`язку з чим вбачаються правові підстави для часткового задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн., що дорівнює двом годинам, згідно наданого розрахунку, витраченого представником позивача часу на складання позову про стягнення боргу до суду. Позивача при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн. Відповідно до положень\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі\~1958,40 грн.

Outcome: approved