Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно. Вимоги позову мотивовано тим, що батько позивача [PERSON] , являвся власником земельної ділянки 2121210100:00:008:0040 площею 1,8459 га за адресою м. Виноградів, урочище «Лемаковиця» та власником господарських споруд загальною площею 1050,70 кв.м., що складаються із свинокомплексу, складу, прохідної, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці в урочищі «Лемаковиця». Відповідно до генеральної кредитної угоди № 142 від 27.12.2006 року та кредитного договору №014/02-2/513-М від 27.12.2006 року, батько позивача [PERSON] отримав кредит у розмірі 84800 грн., зі сплатою 19,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26.12.2013 року. Відповідно до додаткової угоди №142/01 від 23.06.2008 року про внесеня змін до генеральної кредитної угоди № 142 від 27.12.2006 року та кредитного договору №014/03-3/163-М від 23.06.2008 року він отримав кредит у розмірі 93000 доларів США зі сплатою 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22.11.2013 року. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань, станом на 14.10.2011 року по кредитному договору №014/02-2/513-М від 27.12.2006 року за ним рахувалась заборгованість в розмірі 117720, 08 грн., та по кредитному договору №014/03-3/163-М від 23.06.2008 року за ним рахувалась заборгованість в розмірі 133079 доларів США. Рішенням Виноградівського районного суду по справі № 2-1373/11 від 22.12.2011 року було вирішено розірвати генеральну угоду № 142 від 27.12.2006 року та кредитні договори №014/02-2/513-М від 27.12.2006 року та №014/03-3/163-М від 23.06.2008 року, укладені між ПАТ "РайфазенБанк Аваль" [PERSON] . Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», м.Ужгород, пл.Театральна, 19, р/р [NUMBER] МФО 312345 код. ЄДРПОУ 22090417 основний борг 1179118, 25 грн. ( один мільйон сто сімдесят дев"ять тисяч сто вісімнадцять грн. 25 коп.). 16.02.2012 року, відділом ДВС Виноградівського РУЮ в Закарпатській області було відкрите виконавче провадження № 31271275 по стягненню з [PERSON] заборгованості у розмірі 1179118,25 гривень та судових витрат в розмірі 1820 гривень на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" на підставі виконавчого листа, виданого 16.01.2012 року Виноградівським районним судом Закарпатської області у справі № 2-1373/11 . Вищевказані господарські споруди та земельна ділянка були предметом прилюдних торгів у 2013 році. Так, на підставі Акту державного виконавця про проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна від 06.06.2013 року вказане нерухоме майно було придбане гр. [PERSON] . Після затвердження акту державного виконавця начальником ДВС, приватним нотаріусом Пилип М.А. було видано свідоцтво на право власності на вказане майно гр. [PERSON] . В подальшому батько позивача [PERSON] оскаржив дані торги до суду. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області по справі № 299/2394/13-ц від 11 квітня 2014 року вирішено визнати недійсними прилюдні торги, проведені 05.06.2013 р. з реалізації належного [PERSON] нерухомого майна - господарських споруд загальною площею 1050,70 кв. м, що складається із свинокомплексу (літ. А), складу (літ. Б) і прохідної (літ. В), розташованих на земельній ділянці площею 1,8459 га за адресою [ADDRESS] ; визнати недійсним видане [PERSON] 08.06.2013 р. приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А. за реєстровим № 97 Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - господарських споруд загальною площею 1050,70 кв. м, що складається із свинокомплексу, складу та прохідної, розташованих на земельній ділянці площею 1,8459 га за адресою м. Виноградів, ур. «Лемаковиця» б/н. Після визнання недійсними прилюдних торгів по реалізації вищевказаного майна боржника, ВДВС знову оголосило нові торги, на яких взяв участь син боржника (позивач по справі) та придбав дане майно, сплативши при цьому всю суму заборгованості. Так, відповідно до Протоколу електронних торгів від 11.01.2016 року ДП «СЕТАМ», переможцем видано Учасника під №6 [PERSON] , код ІПН [NUMBER] , сума до сплати 145432,17 грн. Однак, ані батько позивача - [PERSON] за життя не завершив процедуру скасування реєстрації права власності гр. [PERSON] та не провів реєстрацію права власності у реєстрах на своє ім`я, ані сам позивач (син [PERSON] ) не зміг зареєструвати дане майно, оскільки власником по реєстрам досі є [PERSON] [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку 2121210100:00:008:0040 площею 1,8459 га за адресою м. виноградів, урочище «Лемаковиця» та на господарські споруди загальною площею 1050,70 кв.м., що складаються із свинокомплексу, складу, прохідної, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці в урочищі «Лемаковиця». Батько заповідного розпорядження на випадок своєї смерті не залишав. Серед спадкоємців першої черги залишились: позивач- син [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на господарські споруди та земельну ділянку в ур. «Лемаковиця» у м. Виноградові, а єдиним спадкоємцем по закону є позивач - [PERSON] , оскільки такий постійно проживав із батьком на день його смерті. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) не має. Інші родичі не проживали з батьком на час його смерті та не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Так, відповідно до ст. 1266 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем на дане спадкове майно. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Юска Н.М. із метою отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до лист-відмови нотаріуса, видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві, було рекомендовано звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримав повністю та просив суд такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявленого позову з підстав його безпідставності та зазначив, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту порушеного права. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Батько позивача [PERSON] , являвся власником земельної ділянки 2121210100:00:008:0040 площею 1,8459 га за адресою м. Виноградів, урочище «Лемаковиця» та власником господарських споруд загальною площею 1050,70 кв.м., що складаються із свинокомплексу, складу, прохідної, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці в урочищі «Лемаковиця». Відповідно до генеральної кредитної угоди № 142 від 27.12.2006 року та кредитного договору №014/02-2/513-М від 27.12.2006 року, батько позивача [PERSON] отримав кредит у розмірі 84800 грн., зі сплатою 19,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 26.12.2013 року. Відповідно до додаткової угоди №142/01 від 23.06.2008 року про внесеня змін до генеральної кредитної угоди № 142 від 27.12.2006 року та кредитного договору №014/03-3/163-М від 23.06.2008 року він отримав кредит у розмірі 93000 доларів США зі сплатою 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22.11.2013 року. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань, станом на 14.10.2011 року по кредитному договору №014/02-2/513-М від 27.12.2006 року за ним рахувалась заборгованість в розмірі 117720, 08 грн., яка складається з 70619, 02 грн. заборгованість по кредиту, 38671, 42 грн. заборгованість по відсоткам, 3734, грн. пеня по кредиту, 4695, 64 грн. заборгованість по відсоткам, та по кредитному договору №014/03-3/163-М від 23.06.2008 року за ним рахувалась заборгованість в розмірі 133079 доларів США, яка складається з 86362,68 доларів США заборгованість по кредиту, 37201, 17 доларів США заборгованість по відсотках, 4960, 92 долари США пеня по кредиту, 4554, 23 долари США пеня по відсотках, всього на суму 1179118, 25 грн. Рішенням Виноградівського районного суду по справі № 2-1373/11 від 22.12.2011 року було вирішено розірвати генеральну угоду № 142 від 27.12.2006 року та кредитні договори №014/02-2/513-М від 27.12.2006 року та №014/03-3/163-М від 23.06.2008 року, укладені між ПАТ "РайфазенБанк Аваль" [PERSON] . Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», м.Ужгород, пл.Театральна, 19, р/р [NUMBER] МФО 312345 код. ЄДРПОУ 22090417 основний борг 1179118, 25 грн. ( один мільйон сто сімдесят дев"ять тисяч сто вісімнадцять грн. 25 коп.). 16.02.2012 року, відділом ДВС Виноградівського РУЮ в Закарпатській області було відкрите виконавче провадження № 31271275 по стягненню з [PERSON] заборгованості у розмірі 1179118,25 гривень та судових витрат в розмірі 1820 гривень на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" на підставі виконавчого листа, виданого 16.01.2012 року Виноградівським районним судом Закарпатської області у справі № 2-1373/11 . Вищевказані господарські споруди та земельна ділянка були предметом прилюдних торгів у 2013 році. Так, на підставі Акту державного виконавця про проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна від 06.06.2013 року вказане нерухоме майно було придбане гр. [PERSON] . Після затвердження акту державного виконавця начальником ДВС, приватним нотаріусом Пилип М.А. було видано свідоцтво на право власності на вказане майно гр. [PERSON] . В подальшому батько позивача [PERSON] оскаржив дані торги до суду. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області по справі № 299/2394/13-ц від 11 квітня 2014 року вирішено визнати недійсними прилюдні торги, проведені 05.06.2013 р. з реалізації належного [PERSON] нерухомого майна - господарських споруд загальною площею 1050,70 кв. м, що складається із свинокомплексу (літ. А), складу (літ. Б) і прохідної (літ. В), розташованих на земельній ділянці площею 1,8459 га за адресою [ADDRESS] ; визнати недійсним видане [PERSON] 08.06.2013 р. приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Пилип М.А. за реєстровим № 97 Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - господарських споруд загальною площею 1050,70 кв. м, що складається із свинокомплексу, складу та прохідної, розташованих на земельній ділянці площею 1,8459 га за адресою м. Виноградів, ур. «Лемаковиця» б/н. Після визнання недійсними прилюдних торгів по реалізації вищевказаного майна боржника, ВДВС знову оголосило нові торги, на яких взяв участь син боржника (позивач по справі) та придбав дане майно, сплативши при цьому всю суму заборгованості. Так, відповідно до Протоколу електронних торгів від 11.01.2016 року ДП «СЕТАМ», переможцем видано Учасника під №6 [PERSON] , код ІПН [NUMBER] , сума до сплати 145432,17 грн. Однак, ані батько позивача - [PERSON] за життя не завершив процедуру скасування реєстрації права власності гр. [PERSON] та не провів реєстрацію права власності у реєстрах на своє ім`я, ані сам позивач (син [PERSON] ) не зміг зареєструвати дане майно, оскільки власником по реєстрам досі є [PERSON] [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку 2121210100:00:008:0040 площею 1,8459 га за адресою м. виноградів, урочище «Лемаковиця» та на господарські споруди загальною площею 1050,70 кв.м., що складаються із свинокомплексу, складу, прохідної, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці в урочищі «Лемаковиця» (ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , копією державного акту на землю ЗК №030575, свідоцтвом на право власності від 01.04.2008 року серії [NUMBER] ). Батько заповідного розпорядження на випадок своєї смерті не залишав. Серед спадкоємців першої черги залишились: позивач- син [PERSON] . Ця обставина підтверджується довідками Виноградівської міської ради від 13.08.2020 року №2106 та № 2105. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на господарські споруди та земельну ділянку в ур. «Лемаковиця» у м. Виноградові, а єдиним спадкоємцем по закону є позивач - [PERSON] , оскільки такий постійно проживав із батьком на день його смерті. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) не має. Інші родичі не проживали з батьком на час його смерті та не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Так, відповідно до ст. 1266 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем на дане спадкове майно. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Юска Н.М. із метою отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до листа-відмови нотаріуса, видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві. Так, відповідно до наявних документів та реєстрів - [PERSON] . НЕ ЯВЛЯЄТЬСЯ ВЛАСНИКОМ вказаного майна. Рекомендовано звернутися до суду. За таких обставин, позивач має право на визнання права власності на вказані господарські споруди та на земельну ділянку відповідно до двох правових підстав: 1) на підставі спадкування після смерті батька, 2) на підставі набуття право власності на дані об`єкти нерухомості на електронних торгах. Рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до правил, встановлених ст. 1268 ЦК України, визнається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19). З усього вище наведеного слідує, що право власності позивача [PERSON] на господарські будівлі та земельну ділянку доведено, а відтак, таке може бути набуте позивачем. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленого позову.

Outcome: approved