Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до ПАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 74 783,30 грн., 5000,00 грн. моральної шкоди, стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.03.2018 року, приблизно о 22.20 год. на 301 км + 934 м автодороги М-06 "Київ-Чоп" [PERSON] , керуючи автомобілем "Renault Premium", реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "МАN", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з автомобілем "VOLVO ХС 70 ", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з автомобілем "Volkswagen LT 32", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого автомобіль "МАN", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , будучи не керованим, здійснив зіткнення з автомобілем "DAF 95 ХF 380", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження всіх транспортних засобів, чим порушив п.2.3 "б", 12.1 ПДР України. Постановою Бородянського районного суду м. Києва від 16.04.2018 року по справі №360/838/18 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. На момент вчинення ДТП транспортний засіб під керуванням [PERSON] автомобілем "Renault Premium", реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», поліс №АК9846138 котрий був діючий на момент ДТП. Після ДТП позивач повідомив страхову компанію у передбачений законом спосіб, долучив Страховику до справи постанову Бородянського районного суду та висновок №186 ві 15.07.2018 року експертного автоварозначого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку. Проте, з того часу здійснення виплати страхового відшкодування в обсязі заподіяної шкоди не відбулося. Досудове врегулювання спору не дало бажаного результату в зв`язку із чим змушений звернутися до суду. До відшкодування також підлягає і заподіяна моральна шкода. З моменту вчинення ДТП позивача охопили відчуття роздратованості, обурення, відчаю, гніву, що в свою чергу спричинило психологічний дискомфорт, значне порушення душевної рівноваги. Крім того, внаслідок цього втратився звичайний ритм життя, оскільки перебуває у постійній емоційній напрузі. Суму завданих йому моральних збитків оцінює в 5 000 грн. Заходи досудового врегулювання спору не дали бажаного результату, оскільки в позасудовому порядку вирішити даний спір неможливо. Попередній орієнтований розрахунок судових витрат становить суму коштів понесених у зв`язку із сплатою правничої допомоги, докази про сплату котрої будуть подані пізніше в передбаченому законом порядку. Позивач в судове засідання не з`явився 15.03.2021 року подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, щодо заочного винесення рішення не заперечив (а.с.55). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи(а.с.54). З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 20.03.2018 року, приблизно о 22.20 год. на 301 км + 934 м автодороги М-06 "Київ-Чоп" [PERSON] , керуючи автомобілем "Renault Premium", реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "МАN", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з автомобілем "VOLVO ХС 70 ", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з автомобілем "Volkswagen LT 32", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого автомобіль "МАN", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , будучи не керованим, здійснив зіткнення з автомобілем "DAF 95 ХF 380", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження всіх транспортних засобів, чим порушив п.2.3 "б", 12.1 ПДР України. Постановою Бородянського районного суду м. Києва від 16.04.2018 року по справі №360/838/18 визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.28). Як вбачається з листа №22.01.2019-1 від 22.01.2019 року ТОВ «Автокредит» є лізинговою компанією. Т/з який є їхньою власністю "VOLVO ХС 70 ", реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться в лізингу у [PERSON] , ІПН [NUMBER] . На правах вигодонабувача просять перерахувати кошти за реквізитами. Призначення платежу: виплата страхового відшкодування по а/м кузов № [NUMBER] лізингоотримувач [PERSON] підприємець. Сума страхового відшкодування може бути спрямована або на рахунок СТО або на рахунок погашення заборгованості (а.с. 56). Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», останній регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпеченим є транспортний засіб, що зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами відповідальність яких застрахована. Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інш особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до полісу №АК9846138 діючий на 11.07.2018 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» застрахований т/з "Renault Premium", реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.32). Відповідно до ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 20.08.2018 року позивач звернувся із заявою до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», про що свідчить пам`ятка збитку ОЦВ № збитку: UA2018032100017 для встановлення відповідальності СК і розміру відшкодування(а.с.60 ). Відповідно до висновку №186 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку складеного 15.07.2018 року СПД-ФО [PERSON] вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику пошкодженого автомобіля "VOLVO ХС 70 ", реєстраційний номер [NUMBER] станом на 15.07.2018 року складає - 74 783,30 грн.(а.с.5-27). Згідно ст.22 Закону страховик у разі настання страхового випадку у межах страхових сум зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом Порядку шкоду завдану життю та здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. З ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Згідно до ч.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно допункту 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. У пунктах 61 та 62 постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до ст. 124 КУпАП зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону. Відповідно до п. 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортиого засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, якщо транспортний вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Проте, відповідач ПАТ СК «ПЗУ Україна» не виконав свої зобов`язання перед позивачем, а тому вимога про стягення з відповідача ПАТ СК «ПЗУ Україна» 74 783,30 грн. матеріальної шкоди підлягає до задоволення. В порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ СК «ПЗУ Україна» не здійснила виплати страхового відшкодування впродовж 90 денного терміну з дня звернення. Відповідно до ч.1ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оскільки відповідно до 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до 1.6 ст. 1 Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Тобто, особа, яка на законних підставах здійснює користування транспортним засобом прирівнюється до власника транспортного засобу, має право на отримання страхового відшкодування і визнається потерпілою особою. У Постанові ВСУ від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 ВС звернув увагу, що відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. При цьому Суд зауважив, що факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Законом Україну від 05 липня 2011 року № 3565-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» було спрощено порядок керування транспортними засобами, у тому числі визначено, що водієві, який не є власником автомобіля, для керування транспортним засобом не потрібно оформляти нотаріально посвідчену довіреність на право керування автомобілем та тимчасовий реєстраційний талон, а достатньо отримати у власника такого майна технічний паспорт на нього. Звернення до Відповідача з вимогою відшкодувати матеріальні збитки, надати рішення про виплату страхового відшкодування або будь-яку інформацію по справі були залишені без відповіді. Такі дії страхової компанії є незаконними, такими, що порушують умови договору та норми чинного законодавства України. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний. Згідно статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Враховуючи наслідки перенесеного стресу, що призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, таких як швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. А також наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (проведення правових заходів, походи до комунальних служб, адвокатів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, котрі вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Оскільки, в ході судового розгляду було доведено протиправність діяння відповідача, яке виразилось у спричиненні матеріальної шкоди позивачу та відмові добровільно відшкодувати дану шкоду, так як вказаними діями відповідача завдано позивачу значних душевних страждань, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що вимогу про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди слід задоволити частково, стягнувши з останньої в користь позивача 2000 грн. спричиненої йому моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи з усіх заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, оскільки, представник відповідача не надав суду жодних заперечень щодо позовних вимог, позовні вимоги позивача слід задоволити частково. Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved