Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 06 жовтня 2016 року біля 16 год.00 хв. відповідач, керуючи транспортним засобом ВАЗ - 2121 д.н.з. [NUMBER] на території автобусної зупинки "Банк" по вул. Тернопільській у м. Бережани, при русі заднім ходом, здійснив наїзд на неї, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження середнього ступення важкості. По даному факту Бережанським РВ поліції було розпочате кримінальне провадження за № 12016210040000236. Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК країни, обрано покарання, а також стягнено в її користь моральні збитки. Після наїзду на неї в період часу з 06.10.2016 року по 06.01.2017 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділі Бережанської ЦРКЛ №1. Оскільки вона зовсім не могла ходити , то на протязі всього періоду лікування біля неї знаходилася [PERSON] та [PERSON] , які допомагали їй у всьому ( "сиділки") . За цю роботу вона платила їм 1500 грн. в місяць, та всього заплатила їм 4500грн.. Після виписки з лікарні до неї регулярно приходила [PERSON] , якій вона оплачувала по 1000 грн. щомісячно на протязі трьох місяців. На протязі періоду часу з травня 20017 року по даний час догляд за нею здійснює [PERSON] , якій вона оплачувала по 700 грн. щомісячно. Крім цього, вона оплачувала за свій рахунок всі медикаменти, спеціальні засоби для пересування, проведення медичних оглядів, транспортні видатки. Всього вона витратила на сторонню допомогу та на медикаменти і покупки спецзасобів гроші в сумі 28920,54 грн.. Крім цього вона оплатила вартість надання їй юридичної допомоги в сумі 1500 грн. в Тернопільському апеляційному суді. Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень вона стала фактично інвалідом, так як не може самостійно ходити, а пересувається по квартирі лише з допомогою спеціальних ходунків, а тому їй необхідна постійна стороння допомога. Відповідач в добровільному порядку не відшкодовує їй понесені нею матеріальні збитки, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні законний представник позивачки - адвокат Прийдун В.М., позовні вимоги своєї довірительки підтримав з мотивів наведених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити - стягнути з відповідача - [PERSON] в користь позивачки матеріальні збитки в сумі 30420.54 грн.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки - [PERSON] розглянувши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав: Судом встановлено, що вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 6800 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто із відповідача в користь позивачки 65 тис. грн. моральної шкоди та дві тисячі гривень витрат витрат, пов"язаних з оплатою юридичних послуг адвоката. Даний вирок набрав законної сили. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не потребує доказування та обставина, що 06жовтня 2016 року, [PERSON] керуючи транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого трапилася дорожньо-транспортна пригода, що спричинила позивачці тілесні ушкодження середнього ступеня важкості. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Конституція України визначає життя і здоров`я людини найвищою соціальною цінністю (ст. 3). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та майнової шкоди (ст. 16 ЦК України). Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як зазначено в ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України) [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 06 жовтня 2016 р. по 06 січня 2017 року у травматологічному відділі Бережанської ЦРКЛ №1 з діагнозом неправильно консольдований перелом шийки лівої стегнової кістки; функціональна недостатність лівого культового суглобу ІІІ ст., що вбачається із довідки за № 649 виданої 20.11.2018 року Бережанською ЦРКЛ№1 . Оскільки позивачка зовсім не могла ходити, то на протязі встого періоду лікування біля неї знаходилися ( "сиділки"), роботу яких вона оплачувала. Крім цього, згідно призначеного лікування позивачка понесла матеріальні витрати на купівлю медичних препаратів та спеціальних засобів для пересування проведення медичних оглядів, та транспортні витрати на загальну суму 28920,54 грн., що підтверджується товарними чеками. Крім цього, позивачка користувалася послугами адвоката в апеляційній інстанції, у зв"язку з чим понесла витрати за надання їй юридичної допомоги в сумі 1500 грн., які вона теж просить стягнути з відповідача. Таким чином, позивачці було завдано матеріальну шкоду на загальну суму - 30420,54 грн., які позивачка просить суд стягнути з відповідача в її користь, що і не заперечує сам відповідач в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] , слід задовольнити - стягнути з відповідача в користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 30420,54 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені в повному обсязі, то судовий збір в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь держави, так як позивачка при подачі позову до суду звільнялась від сплати судового збору на підставі п.6.ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" . На підставі викладеного,

Outcome: approved