Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення, який в ході судового розгляду неодноразово уточнювався. В позові вказав, що 27 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"), був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 882-038 К, згідно з умовами якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 112 000,00 євро, строком повернення кредитних ресурсів до 27 березня 2023 року, з оплатою по процентній ставці 14,00 % річних. Пунктом 6.1 кредитного договору встановлена відповідальність позичальника щодо прострочення виконання договірних зобов'язань, відповідно до якого, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. 19.06.2008р. було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами до 16% річних за період з 19.06.2008р. до 27.03.2013р. 02.10.2008р. було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якої було змінено строк внесення коштів на погашення кредитної заборгованості термін з 01 по 10 число щомісяця відповідно. Також, в забезпечення виконання зобовязання по Кредитному договору було укладено договір поруки №882-038П від 27.03.2008р. з [PERSON], відповідно до умов якого, поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. 19 червня 2008р. між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки № 882-038 П, в якому відобразили збільшення процентної ставки за Кредитним договором на 16,0 процентів. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 п. 2 договорів поруки, Поручителі у випадку невиконання зобов'язань по Кредитному договору, відповідають перед Банком як солідарні відповідачі у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів та підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, неустойки по основному боргу і процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 882-0381 від 27.03.2008р., відповідно до умов якого, останній передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення підвалу літ. А-3, розташованому у м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд. 24, прим. 32, загальною площею 267,0 кв.м., яке належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва на право власності САВ№989751 від 08.11.2007р. виданого Виконавчим комітетом Запорізькою міською радою, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16761239, виданного Орендним підприємством Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації 22.11.2007 року, реєстраційний №20950552, номер запису 1271 в книзі 5. Станом на 13.01.2014р. заборгованість за кредитним договором № 882-038К від 27.03.2008р. складає: - заборгованості за кредитом у розмірі 97 152,96 євро, що за курсом НБУ (станом на 13.01.2014р. 100 євро-1086,01 грн.) складає 1 055 090,97 гривень; - заборгованості за процентами у розмірі 83 332,31 євро, що за курсом НБУ (станом на 13.01.2014р. 100 євро-1086,01 грн.) складає 904 997,22 грн.; - пені по не сплаченим процентам та кредиту у розмірі 4 142 384,67 грн. Загальна сума заборгованості складає: 180 485,27 євро (що за курсом НБУ станом на 13.01.2014р. дорівнює 1 960 088,19 грн.) та 4 142 384, 67 грн., або 6 102 472,86 грн. мультивалютно. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 6102472,86 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки на користь позивача на нерухоме майно нежиле приміщення підвалу літ. A-3, розташованому у м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд. 24, прим. 32; зобовязати [PERSON], передати ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» нежиле приміщення підвалу літ. А-3, а також судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просить уточнений позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, поважну причину не явки суду не повідомили, про дату і місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи є докази, заперечення на позов не надали, тому на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі матеріалів справи у відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 27 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"), був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 882-038 К, згідно з умовами якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 112 000,00 євро, строком повернення кредитних ресурсів до 27 березня 2023 року, з оплатою по процентній ставці 14,00 % річних. Пунктом 6.1 кредитного договору встановлена відповідальність позичальника щодо прострочення виконання договірних зобов'язань, відповідно до якого, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. 19.06.2008р. було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами до 16% річних за період з 19.06.2008р. до 27.03.2013р. 02.10.2008р. було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до якої було змінено строк внесення коштів на погашення кредитної заборгованості термін з 01 по 10 число щомісяця відповідно. Також, в забезпечення виконання зобовязання по Кредитному договору було укладено договір поруки №882-038П від 27.03.2008р. з [PERSON], відповідно до умов якого, поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. 19 червня 2008р. між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки № 882-038 П, в якому відобразили збільшення процентної ставки за Кредитним договором на 16,0 процентів. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 п. 2 договорів поруки, Поручителі у випадку невиконання зобов'язань по Кредитному договору, відповідають перед Банком як солідарні відповідачі у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів та підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, неустойки по основному боргу і процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Встановлено, що станом на 13.01.2014р. заборгованість за кредитним договором № 882-038К від 27.03.2008р. складає: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- заборгованості за кредитом у розмірі 97 152,96 євро, що за курсом НБУ (станом на 13.01.2014р. 100 євро-1086,01 грн.) складає 1 055 090,97 гривень; - заборгованості за процентами у розмірі 83 332,31 євро, що за курсом НБУ (станом на 13.01.2014р. 100 євро-1086,01 грн.) складає 904 997,22 грн.; - пені по не сплаченим процентам та кредиту у розмірі 4 142 384,67 грн. Загальна сума заборгованості складає: 180 485,27 євро (що за курсом НБУ станом на 13.01.2014р. дорівнює 1 960 088,19 грн.) та 4 142 384, 67грн., або 6 102 472,86 грн. Мультивалютно, що підтверджено відповідними доказами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На адресу відповідачів було направлено вимогу про заборгованість за кредитним договором та повернення коштів, але на теперішній час борг не сплачено. Оскільки боржники не сплатили заборгованість за кредитним договором, враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ПАТ Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості у розмірі 6 102 472,86 грн., підлягаючими задоволенню. Також встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 882-0381 від 27.03.2008р., відповідно до умов якого, останній передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення підвалу літ. А-3, розташованому у м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд. 24, прим. 32, загальною площею 267,0 кв.м., яке належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва на право власності САВ№989751 від 08.11.2007р. виданого Виконавчим комітетом Запорізькою міською радою, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16761239, виданного Орендним підприємством Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації 22.11.2007 року, реєстраційний №20950552, номер запису 1271 в книзі 5. Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, неустойки, відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент задоволення вимог. Відповідно до п. 8.4 Іпотечного договору, у разі не виконання Позичальником взятих на себе зобовязань, забезпечених Іпотекою, Позивачу надано право звернути стягнення на нерухоме майно та за рахунок коштів, отриманих від реалізації, погасити наявну заборгованість Іпотекодавця за Кредитним договором, а також проценти за користування Кредитними ресурсами, комісійну винагороду, нейстойку за Іпотечним та Кредитним договорами, збитки завдані про строчкою платежів зазначених платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки. Також, у разі неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов Кредитного договору, Іпотекодержателю (Позивачу по справі) надано право достроково звернути стягнення на Предмет іпотеки (п.п. 8.4.8. Іпотечного договору). Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» встановлено правові наслідки порушення обовязків іпотекодавця, відповідно до якої, «у разі порушення іпотекодавцем обов язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки». Зазначені вимоги статті Закону відповідають положенням ст.589 ЦК України, якою встановлено, що «у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави». Відповідно до ст.572 ЦК України, «в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави)». Зазначені положення Цивільного кодексу кореспондуються з приписами ст.1 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої, «іпотека - ие вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами иього боржника у порядку, встановленому Законом». Згідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. Статтею 7 ЗУ "Про Іпотеку" встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно положень статті 39 Закону України «Про іпотеку» реалізація майна за рішенням суду може проводитися шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування -процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.12 Закону України "Про іпотеку" передбачено правові наслідки порушення обов'язків іпотекодавця, а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про передачу в управління ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» нежиле приміщення підвалу літ. А-3, то суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою та недоведеною. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» підлягають частковому задоволенню. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial