Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 6.12.2006р. просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), посилаючись на те, що 6.12.2006року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/4038/82/49989, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 205 000 доларів США зі сплатою 14% річних строком до 6.12.2016року. В якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 6.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений іпотечний договір, за умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Пунктом 1.1 іпотечного договору забезпечуються всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 014/4038/82/49989 від 6.12.2006р., укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], за умовами якого позичальник зобов'язаний повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 205 000 доларів США, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 14% річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та іпотечним договорами. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього станом на 2.06.2015р. виникла заборгованість у розмірі 237 460,02 доларів США, позивач просив в рахунок погашення зазначеної суми заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: № [ADDRESS], шляхом реалізації її на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, за ціною продажу визначеною суб'єктом оціночної діяльності на дату проведення торгів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить слухати справу у відсутність його представника, позов підтримує. Відповідач та його представник проти позову заперечують у зв'язку з прийняттям та набранням чинності Закону України від 3.06.2014р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 6.12.2006року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/4038/82/49989, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 205 000 доларів США зі сплатою 14% річних строком до 6.12.2016року. (а.с. 12-20). Додатковими угодами від 22.03.2007р. та від 30.07.2013р. ліміт невідновлювальної кредитної лінії за кредитним договором № 014/4038/82/49989 від 6.12.2006р. встановлено на рівні 293 000 доларів США та змінено строк погашення заборгованості (а.с. 21-25). У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 6.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений іпотечний договір зі змінами, внесеними 23.03.2007р., за умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (а.с. 26-30) Пунктом 3.1.4 іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання зобов'язань за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 2.06.2015р. утворилась заборгованість в розмірі 237 460,02 доларів США, яка складається із суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 130 414,61 доларів США; заборгованості за відсотками в розмірі 22 351,45 доларів США, пені за прострочення кредиту та відсотків в розмірі 84 693,96 доларів США(а.с 9-11). Згідно п. 3.1.5 у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки та задовольнити свої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 589 ЦПК України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення вимог стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права та роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи з зазначених норм Закону та враховуючи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором наявні законні підставі для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 237 460,02доларів США, що згідно курсу НБУ становить 5 006 817,93грн., яка складається із суми заборгованості по кредиту у розмірі 130 414,61 доларів США; заборгованості за відсотками в розмірі 22 351,45 доларів США, пені за прострочення кредиту та відсотків в розмірі 84 693,96 доларів США. 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Таким чином, враховуючи той факт, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площа квартири [ADDRESS] становить 138,5кв.м. (а.с.176), даних про наявність у відповідача інших квартир матеріали справи не містять, позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] шляхом реалізації її на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій підлягають задоволенню, але рішення суду в цій частині на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved