Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

[PERSON] 07.06.2016 року звернувся до суду з позовом до Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, яка мотивована тим, що 26.02.2016 року при проведенні слідчих дій в його домоволодінні [ADDRESS] в період часу з 16.23 до 21.18 год. службовими особами Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області [PERSON], [PERSON], [PERSON] були порушені вимоги ст.ст. 38, 43, 45 Закону України «Про Національну поліцію» - було здійснено незаконне проникнення до житла, на позивача були надіті кайданки, було порушено порядок застосування спецзасобів, здійснювались інші моральні приниження. На підставі викладеного, збільшивши позовні вимоги, просив визнати незаконним порушення вимог ст. 38 ЗУ «Про Національну поліцію» при незаконному проникненні до його житла без його згоди з боку відповідача, визнати незаконними порушення вимог ч.3 ст. 39 ЗУ «Про Національну поліцію» при незаконному вилученні газового пістолету та електрошокера з боку відповідача, визнати незаконним порушення вимог ч.ч. 1,3,5 ст.43, ч.3 ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» при застосуванні спецзасобів до нього з боку відповідача, визнати незаконним порушення строків досудового розслідування в кримінальному провадженні №12016020130000212, порушене відносно позивача з боку відповідача, визнати незаконною фактичну бездіяльність відповідача при провадженні кримінального провадження відносно позивача протягом п»яти місяців з боку відповідача, стягнути з Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області 50000 грн. моральної шкоди на його користь. (а.с.1, 10, 57) Ухвалою суду від 21.06.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Державну казначейську службу України, ухвалою суду від 06.07.2016 року за клопотанням позивача до участі в справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області. Позивач [PERSON] позов підтримав із підстав, що в ньому викладені, просив його задовольнити. Суду наголосив, що звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, які відбулись до внесення відомостей у кримінальному провадженні відносно нього до ЄРДР, а тому відшкодування шкоди має здійснюватись на загальних підставах. Вважає, що не оскаржує будь-яких дій в порядку КПК України. Пояснив, що 26.02.2016 року відбулась сварка між ним та [PERSON], [PERSON] (колишні члени сім»ї позивача - дружина та син). Після звернення в правоохоронні органи [PERSON], в село Сербинівці Жмеринського району Вінницької області виїхала слідчо-оперативна група. На цей час всі учасники сварки перебували в приміщенні Сербинівської сільської ради, де також були сільський голова [PERSON], землевпорядник, паспортистка, [PERSON], [PERSON] Очевидцями та учасниками самої сварки були лише [PERSON] та [PERSON] Під час сварки [PERSON] здійснив два вистріли в повітря із газового пістолету. Інші учасники сварки отримали певні ушкодження. В приміщенні сільської ради позивач вів себе нормально, однак працівники поліції, не дивлячись на його вік та всупереч положенням закону спочатку провели слідчі дії, а потім склали протокол, стали перевіряти документи. Позивач пред»явив талон, згідно якого [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації у будинку на підтвердження того, що ті люди, по яких він стріляв зняті з реєстрації, довідку сільської ради, що він проживає в будинку, а вказані особи - ні, пояснив, що документи на будинок відсутні, надав рішення суду про припинення права власності [PERSON] на старий будинок, тобто довів, що документів про власність у [PERSON] немає. Тобто згідно ч.5 ст. 36 КК України вбачається перевищення меж необхідної оборони. Вважає, що особи, у яких виявлено тілесні ушкодження не мали права проникати до місця його проживання, та його право на недоторканність житла гарантоване ст. 30 Конституції України. На місці події було вилучено дві гільзи, однак огляд домоволодіння було здійснено з дозволу особи, яка не зареєстрована та не проживає в житлі у якому надала дозвіл. У даних діях працівників поліції вбачає порушення ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію». В подальшому слідчим було вилучено електрошокер та газовий пістолет в сільській раді, який був переданий самим позивачем сільському голові, коли вони із [PERSON] боролись. З приводу даних незаконних дій працівників Жмеринського РВ позивач звертався із скаргою, та існують відповідні матеріали перевірки. Електрошокер позивач придбав в магазині в м. Києві, на газовий пістолет у нього є відповідний дозвіл та його періодично перевіряє працівник дозвільної системи щодо умов та правил зберігання газового пістолету. Відповідно до ст. 30 Постанови КМ України №706 від 07.09.1993 року спеціальні засоби самооборони, заряджені речовинами сльозоточивої та дратівної дії, застосовуються громадянами, зокрема, для захисту від злочинних посягань на своє житло та майно. Також, коли всі перебували в приміщенні сільської ради, не було ніякого збройного нападу, позивачу 68 років, слідча група складалась із 5 чоловік, а тому, всупереч ст. 43 ЗУ «Про національну поліцію» на нього було надіто кайданки, у яких він перебував дві години, також йому працівники поліції тикали в очі палки, ображали, казали, що його посадять. До даного часу йому не вручили підозри, хоча пройшли всі строки досудового розслідування та справа має бути закрита. Щодо моральної шкоди, то вона полягає в тому, що працівники поліції, в присутності ряду громадян - працівників сільської ради, заявили, що відносно позивача буде порушено кримінальне провадження, а це я неприємним для позивача, оскільки його запитують щодо даного факту. [PERSON] викликала працівників поліції,бо вважала, що в будинку вона зареєстрована та там є її майно, що не відповідає дійсності. Вони із [PERSON] дійсно перебували у шлюбі, його син [PERSON] дійсно проживав із ними однією сім»єю та був зареєстрований. На даний час будинок не є чиєюсь власністю, бо на нього немає документів, однак в будинку проживає саме позивач, речей [PERSON] немає, вони розподілили все майно, що було нажите в шлюбі та вона поїхала. Електрошокер був вилучений в позивача вдома, під час незаконного обшуку. На час судового засідання 26.07.2016 року [PERSON] у кримінальному провадженні лише був допитаний, який у нього статус, йому не відомо, на час винесення рішення, повідомив суду, що йому оголошено підозру. Також після даних подій, у нього погіршився стан здоров»я, він звертався до лікарні, з приводу серцево-судинних захворювань та хвороби очей. Завдану моральну шкоду оцінив у 50000 грн. З приводу дій працівників поліції, то повідомив, що [PERSON] ніяких дій відносно нього не вчиняв, був присутній працівник дозвільної системи Стасюк. [PERSON] є слідчим у кримінальному провадженні та проводив незаконний обшук, [PERSON] одягав на позивача кайданки, посадив в машину, ображав позивача. Також ображав позивача водій. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Вважає, що проникнення до його житла відбулось без його дозволу, повернення йому електрошокера та наявність дозвільних документів на пістолет свідчать про їх незаконне вилучення, застосування кайданок не було виправданим, оскільки він в приміщенні сільської ради, де вони були застосовані, вів себе спокійно, нікому не погрожував, опору не чинив,зброї не застосовував. Вказані дії він оскаржував до слідчого судді Жмеринського суду, але йому було відмовлено, за результатами перевірки у міліції йому відмовлено, а тому він змушений захистити свої права. Ухвалою суду від 10.08.2016 позов в частині позовних вимог про визнання незаконними порушення строків досудового розслідування, визнання незаконною бездіяльності закрито, оскільки вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. У судові засідання, представники відповідачів та третьої особи, будучи належним чином та завчасно повідомленими, не з»являлись, з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи неодноразаво повідомлялись належним чином, про що свідчать відомості, що містяться в цивільній справі, за належною адресою місцезнаходження, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи у відсутність представника не надали, поважності причин неявки суду не повідомили, позов не оспорили. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною, юридичним особам та фізичним особам - підприємцям судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов"язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з"явились в судове засідання без поважних причин. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти цього не заперечив позивач, про що заявив суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, матеріали кримінального провадження № 1201602013000214, докази, що містяться в матеріалах об»єднаного висновку №911/1010/1064 за результатами розгляду заяв [PERSON], судом встановлено наступні обставини та правовідносини, що випливають із встановлених обставин. Позивач [PERSON] проживає та зареєстрований в с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області з 1992 року (а.с. 2, 2-зворот) Згідно висновку від 09.03.2016 року інспектора ДС Жмеринського ВП ГУНП ст. лейтенанта поліції [PERSON] за заявою [PERSON] (ЖСО №1163 від 29.02.2016 року) вбачається, що [PERSON] 29.02.2016 року звернувся до Жмеринського ВП ГУНП із заявою про порушення проти нього кримінального провадження по факту незаконного придбання, зберігання газового пістолету та електорошокера. В ході перевірки встановлено, що [PERSON] близько двадцяти років тому отримав дозвіл на придбання газового пістолету в дозвільній системі Жмеринського РВ УМВС та в подальшому придбав газовий пістолет «Syper-PP» калібру 9 мм [NUMBER] та отримав дозвіл на його зберігання [NUMBER] У 2013 році на [PERSON] було складено протокол за ст. 195-2 КУпАП за порушення строків перереєстрації газового пістолета, після чого він виявив бажання його продати та отримав направлення на реалізацію, однак через відсутність попиту, пістолет не реалізував. Також [PERSON] пояснив, що придбав електрошокер близько п»яти років тому в спеціалізованому магазині в м.Києві по вул. Маліновського. В ході розслідування кримінального провадження № 1201602013000212 за ч.1 ст. 125 КК України відносно [PERSON] газовий пістолет та електрошокер вилучено слідчим. У зв»язку із відсутністю норм, які б передбачали кримінальну відповідальність за обіг газових пістолетів та електрошокерів, принято рішення про направлення матеріалів перевірки до архіву, після закінчення кримінального провадження вирішити питання про притягнення [PERSON] до відповідальності про що повідомлено [PERSON] (а.с.11, 63) Згідно копії корінця направлення №1 від 17.05.2013 року [PERSON] його отримав до комісійного відділу мисливського магазину для реалізації газового пістолету (а.с. 58) та 30.06.2013 року звернувся із заявою-клопотанням на ім»я начальника дозвільної системи про продовження строку дії реалізації або надання дозволу для зберігання пістолету, на якому є відмітка про її прийняття 29.02.2013 року(а.с. 59) Згідно ксерокопій талонів (а.с. 66-67) зняття з реєстрацій [PERSON], [PERSON], вони зняті з реєстрації в [ADDRESS] 20.01.2016 року. Згідно відповіді Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області № 3747/212/05-2016 від 10.03.2016 року Жмеринським ВП ГУНП здійснено перевірку фактів викладених в заяві щодо незаконного проникнення до житла та встановлено, що дії працівників поліції Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області були правомірними, так як під час виконання своїх посадових обов»язків, працівники діяли згідно ЗУ «Про Національну поліцію» та провели огляд помешкання, розташованого по [ADDRESS] на законних підставах, без вилучення його особистих речей, що підтверджено протоколом огляду місця події (а.с.62) Згідно положення про Головне управління Національної поліції у Віницькій області (а.с.28-40), вказана установа є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах казначейства (п. 17) та може були відповідачем у справах. Із наданих у судовому засіданні 10.08.2016 року копій медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] (а.с. 90-93) та обстеження реоенцефалограми (а.с.94) вбачається, що останній звертався у червні, березні, травні 2016 року до спеціалістів із приводу серцево-судинних захворювань та захворювань очей, та вказані хвороби останній пов»язує із подіями, що відбулись 26.02.2016 року. Із наданого для огляду у судовому засіданні матеріалу об»єднаного висновку №911/1010/1064 за результатами розгляду заяв [PERSON] вбачається, що до ЄРДР було внесено відомості за №12016020130000212 за заявою [PERSON] про насення їй та [PERSON] тілесних ушкоджень та за №12016020130000212 за заявою [PERSON] про нанесення йому тілесних ушкоджень від [PERSON] у вигляді рани на нижній губі. За фактом даної сварки, що відбулась 26.02.2016 року та за викликом [PERSON] було здійснено виїзд слідчо-оперативної групи. Було здійснено огляд житлового будинку по [ADDRESS] згідно письмової Заяви [PERSON],, у якому вона, згідно наданого паспорта значиться зареєстрованою з 1992 року. Згідно рапорту о/у [PERSON] від 26.02.2016 року, останній доповів Начальнику Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про те, що 26.02.2016 року він знаходився в складі резерву СОГ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області. о 14.50 до чергової частини, по телефону 102 надійшло повідомлення про те, що [PERSON] вчинив сварку по [ADDRESS] з колишньою дружиною [PERSON] та сином [PERSON] із застосуванням [PERSON] предмету, що схожий на газовий пістолет, внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження. При виїзді на місце події [PERSON] вів себе зухвало та агресивно по відношенню до працівників поліції, не реагував на зауваження, у зв»язку з чим, відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» (ст.45п3.1 п.п. г розділу 5), [PERSON] було застосовано спеціальний засіб - кайданки щодо [PERSON], який своїми діями міз завдати шкоду собі та оточуючим. Через 20 хвилин кайданки із [PERSON] було знято, так як останній заспокоївся та його дії припинили бути небезпечними для оточуючих та працівників поліції. [PERSON] 29.02.2016 року звернувся із скаргою на ім»я начальника обласного правління поліції у Вінницькій області про порушення слідчою групою вимог КПК, а саме порушення людської гідності, незаконне проникнення до його житла, вилучення належного йому на праві власності майна. Із пояснень [PERSON] від 26.02.2016 року вбачається, що 26.02.2016 року він приїхав додому в [ADDRESS], де його чекали [PERSON] та [PERSON] Спір виник через судові справи, та в будинку вони стали забирати судові документи позивача. [PERSON] вдарив позивача ногою в обличчя, та він впав на ліжко. Тоді [PERSON] вийняв із сумки позивача електрошокер, заліз на нього та вдарив шокером позивача в обличчя в область губи. Тоді позивач, вийняв з під подушки зареєстрований у Жмеринського РВ газовий пістолет та зробив постріл вверх один раз. До позивача підбігла його колишня дружина, почала його бити та відбирати зброю, тому він зробив ще один вистріл. Під впливом газу [PERSON] почав задихатись, а [PERSON] побігла до міської ради, працівники якої (сільський голова та ще один чоловік) прийшли до його будинку. Пістолет випав на підлогу, коли його продовжував утримувати [PERSON] Надалі за вказівкою [PERSON] пістолет забрала голова сільської ради та вони всі пішли до приміщення сільської ради, куди приїхали працівники поліції та наділи на позивача кайданки. Із письмових пояснень свідка - слідчого Жмеринського ВП ГУПН України у Вінницькій області [PERSON] від 01.03.2016 року вбачається, що 26.02.2016 року він чергував в додатковій СОГ. О 14.50 год. до чергової частини надійшло повідомлення, що в с. Сербинівці [PERSON] стріляє із газового пістолета по дружині та синові. Приїхавши на місце події, [PERSON] разом із колегою та працівниками швидкої допомоги зайшли в приміщення сільської ради с.Сербинівці, де в той час перебували [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який поводив себе зухвало та агресивно, що виражалось в його погрозах та висловлюваннях, що йому дозволено використовувати зброю до кожного, хто порушить щодо його перебування у будинку та на території. В ході проведення ОМП в будинку [PERSON], в якому зареєстрована [PERSON] та син [PERSON], та який йому не належить, за його участю та за письмової згоди [PERSON] [PERSON] було виявлено та вилучено дві гільзи, які в присутності понятих були опечатані. Будь-яке майно [PERSON] не вилучалось, його гідність нічим не принижувалась. По приїзду СОГ на місце події уперуповноваженим [PERSON] на [PERSON] було одягнуто кайданки, а через 20 хвилин знято, так як [PERSON] заспокоївся та перестав в бути небезпечним для оточуючих та працівників поліції. Із письмових пояснень свідка [PERSON] від 01.03.2016 року вбачається, що 26.02.2016 року він чергував в додатковій СОГ. О 14.50 год. до чергової частини надійшло повідомлення, що в с. Сербинівці [PERSON] стріляє із газового пістолета по дружині та синові. Приїхавши на місце події, [PERSON] разом із колегою та працівниками швидкої допомоги зайшли в приміщення сільської ради с.Сербинівці, де в той час перебували [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який поводив себе зухвало та агресивно, що виражалось в його підвищеному емоційному стані, погрозах та висловлюваннях, що йому дозволено використовувати зброю до кожного, хто порушить щодо його перебування у будинку та на території. Оскільки вбачалось, що [PERSON] своїми небезпечними діями міг завдати шкоду собі та оточуючим, свідком було застосовано спецзасіб, а саме на [PERSON] було одягнуто кайданки, а через 20 хвилин знято, так як [PERSON] заспокоївся та перестав в бути небезпечним для оточуючих та працівників поліції. В ході проведення ОМП в будинку [PERSON], в якому зареєстрована [PERSON] та син [PERSON], та який йому не належить, за його участю та за письмової згоди [PERSON] [PERSON] було виявлено та вилучено дві гільзи, які в присутності понятих були опечатані. Будь-яке майно [PERSON] не вилучалось, його гідність нічим не принижувалась. Із письмових пояснень свідка [PERSON] від 01.03.2016, вбачається, що 26.02.2016 року він за вказівкою керівництва Жмеринського ВП спільно із СОГ виїхав в с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області за повідомленням [PERSON] По приїзду було встановлено, що між [PERSON] та її колишнім чоловіком на побутовому грунті, а саме через розподіл майна виникла сварка, під час якої [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] та [PERSON] з використанням свого газового пістолету, зареєстрованого на його ім»я. Було проведено слідчі дії та розпочато кримінальне провадження відносно [PERSON] по факту нанесення тілесних ушкоджень. Із письмових пояснень свідка [PERSON] від 02.02.2016 року вбачається, що він за викликом [PERSON], через 20 хвилин після виїзду СОГ разом із [PERSON] виїхав на місце події в с.Сербинівці Жмеринського району Вінницької області, по дорозі з»ясував, що всі учасники події перебували в приміщенні сільської ради. Про приїзду, сідок побачив [PERSON], який сидів на стільці та його опитував [PERSON] Кайданок на руках [PERSON] свідок не бачив, але дізнався із членів СОГ, що такі застосовувались, оскільки [PERSON] вів себе агресивно, а коли заспокоївся, вони були зняті. На місці події були проведені першочергові слідчі дії, вилучено газовий пістолет і електрошок ер, з дозволу [PERSON] ів присутності [PERSON] було проведено огляд будинку та вилучено дві гільзи, прийнято заяву за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень. Із письмових пояснень [PERSON] від 03.03.2016 року вбачається, що 26.02.2016 року в його будинку відбулась сварка між його колишньою дружиною, сином і ним. Дружина викликала поліцію, на час прибуття якої всі учасники перебували в приміщенні сільської ради. Після приїзду поліції на [PERSON] без будь-якого попередження були надіті кайданки, у яких він перебував 2год.20 хв., які зняли та відвели до його будинку, де все перекинули, забрали його електрошокер. Лише після того, як позивач показав документи на підтвердження того, що колишня дружина не проживає в будинку близько чотирьох років, що він побудував будинок після того, як вона виїхала в інше місце проживання, поліція поїхала. Вважає, що діями працівників поліції було допущено порушення ст. 43 ЗУ «Про Національну поліцію», а проникнення незаконним, так як будинок він побудував за час її відсутності. Із письмових пояснень свідків [PERSON] від 03.03.2016 року, [PERSON] від 03.03.2016 року, [PERSON] від 03.03.2016 року, кі є працівниками Сербинівської сільської ради, вбачається, що очевидцями сварки вони не були, прийшли у будинок [PERSON] коли до сільської ради прибігла [PERSON] за допомогою. В будинку вони бачили, що [PERSON] утримував за руки [PERSON], пістолет лежав на підлозі, [PERSON] стало зле від газів, на обличчі були почервоніння. Пістолет за згодою позивача [PERSON] забрали із будинку [PERSON] та [PERSON],, який надалі видали працівникам поліції. Працівників поліції викликано у зв»язку із застосуванням зброї [PERSON], який вів себе неадекватно. Як одягали на позивача кайданки свідки не бачили, але коли [PERSON] заспокоївся і не створював ні для кого загрози, з нього їх було знято. Із довідки №98 від 22.02.2016 року Сербинівської сільської ради вбачається, що правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні. [PERSON] написано письмову заяву, згідно якої він від обвинуваченні відносно свого сина [PERSON], від проходження СМЕ - відмовляється. Згідно висновку від 09.03.2016 року начальника сектору з кадрового забезпечення Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області Порощуком Б.П. за результатами розгляду заяви [PERSON] щодо неправомірних дій, допущених відносно нього працівниками Жмеринського ВП (копія якого наявна в матеріалах а.с.74-75) встановлено, що факти, які викладені в заяві [PERSON] не знайшли свого підтвердження, перевірку припинено. Зокрема встановлено, що 26.02.2016 року надійшло повідомлення від [PERSON] та на місце події було направлено СОГ в складі старшого слідчого СВ майора поліції [PERSON], оперуповноваженого [PERSON], інспектора дозвільної системи [PERSON],, заступника начальника СВ [PERSON], які зі слів свідків (працівників Сербинівської сільської ради) становили, що між [PERSON] та [PERSON] на побутовому грунті, з приводу поділу майна виникла сварка, під час якої [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] та синові [PERSON], застосувавши газовий пістолет, який [PERSON] та [PERSON] виявили в будинку [PERSON] В подальшому [PERSON] було вилучено газовий пістолет та електрошокер, якій належить [PERSON] Огляд будинку по [ADDRESS], ня який відсутні правовстановлюючі документи, було проведено з дозволу [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою. В ході огляду було вилучено дві стріляні гільзи, іншого особистого майна [PERSON] не було вилучено. Так як на момент проведення працівниками Жмеринського ВП першочергових слідчих дій [PERSON] вів себе зухвало та агресивно по відношенню до працівників поліції, не реагував на їх зауваження припинити протиправні дії, не раегував, у зв»язку з чим, відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» (ст.45п 3.1 п.п. г розділу 5), оперуповноваженим [PERSON] було застосовано спеціальний засіб - кайданки щодо [PERSON], з метою забезпечення його безпеки та оточуючих. Через 20 хвилин кайданки із [PERSON] було знято, так як останній заспокоївся та його дії припинили бути небезпечними для оточуючих та працівників поліції. Застосування фізичного або психологічного впливу зі сторони працівників поліції, як стверджував [PERSON], застосовано не було, що підтверджується показами працівників поліції та свідків, видимих тілесних ушкоджень у [PERSON] не було. Повідомлення про вказаний висновок направлено позивачу за № 3676/212/05-2016 від 09.03.2016 року. Також до наданих суду матеріалів приєднано заяву [PERSON] від 07.03.2016 про вчинення службовими особами Жмеринського ВП злочину за ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла, як така, що не знайшла підтвердження, про що позивача повідомлено за №3747/212/05-2016 від 10.03.2016. Також до наданих суду матеріалів приєднано заяву [PERSON] від 10.03.2016 про протиправні дії службових осіб - слідчого [PERSON] , яку згідно заяви від 24.03.2016 року просив залишити без розгляду, про що позивача повідомлено за №5136/212/05-2016 від 01.07.2016. Оглядом незакінченого досудовим розслідуванням матеріалів кримінального провадження № 12016020130000212, що внесене до ЄРДР 26.02.2016 року, що встановлено, що воно внесене за заявою [PERSON] про те, що 26.02.2016 року біля 15 год [PERSON], перебуваючи в будинку [ADDRESS] на побутовому грунті вчинив сварку із своєю колишньою дружиною [PERSON] та сином [PERSON], під час якої із застосуванням предмету, що схожий на газовий пістолет здійснив в їхню сторону три постріли, в результаті чого останні отримали незначні тілесні ушкодження у вигляді почервоніння шкіри. 26.02.2016 року здійснено огляд місця події - приміщення кабінету сільського голови Сербинівської сільської ради, де голова сільської ради [PERSON] добровільно видала працівникам поліції предмет, що схожий на пістолет чорного кольору та предмет, що зовні схожий на ліхтар чорного кольору (електрошокер). 26.02.2016 року з письмового дозволу [PERSON] проведено огляд домоволодіння по [ADDRESS], де виявлено та вилучено два набої в якості речових доказів. Допитані в якості свідків щодо відомих їм обставин події сварки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відібрано пояснення у [PERSON] Наявний рапорт у/о [PERSON] про застосування відносно [PERSON] спецзасобу - кайданки на підставі зухвалої та агресивної поведінки по відношенню до працівників поліції, відсутності реагування на зауваження, які було знято через 20 хвилин, так як останній заспокоївся та його дії припинили бути небезпечними . Надалі після винесення відомостей до ЄРДР були допитані потерпілі [PERSON], [PERSON], зібрані документи - копії паспортів потерпілих із відмітками про їх реєстрацію в с. Сербинівці, зібрані документи на вилучені предмети, на будинок, наявні копії талонів, про зняття з реєстрації [PERSON] в січні 2016 та в березні 2016 року, вирішено питання речових доказів, проведено ряд експертиз, зібрано характеризуючі документи, 29.07.2016 року оголошено підозру [PERSON] за ч.1 ст. 125 КК України. При розгляді позовних вимог про визнання незаконними дій та відшкодування моральної шкоди суд виходить із того, що ст.ст. 303-308 КПК не передбачено оскарження дій працівників поліції, які здійснені ними до внесення відомостей до ЄРДР, що також узгоджується із ухвалою слідчого судді від 29.02.2016 року (а.с.76), якою [PERSON] відмовлено у відкритті провадження за скаргою [PERSON] на неправомірні дії посадових осіб Жмеринського РВ УМВС України під керуванням слідчого [PERSON], у якій позивачем (скаржником) оскаржувались дії працівників поліції 26.02.2016 року в тому числі щодо порушення його гідності, незаконного проникнення до його житла, вилучення належного його на праві власності майна, із тих підстав, що предмет його оскарження не охоплений ст. 303 КПК України. Існують відповідні матеріали перевірки скарг позивача з приводу даних обставин правоохоронними органами. Так відповідно до статей 7 ч.1 п.17, 24, 303-308 КПК України лише процесуальні рішення, дії чи бездіяльність прокурора, слідчого можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом. Однак судом не беруться до уваги твердження відповідача про автоматичну незаконність проникнення до його житла, незаконність дій службових осіб в ході вилучення предметів злочину, перевищення працівниками поліції службових повноважень при застосуванні спецзасобів, які мають бути встановлені в ході досудового розслідування у відповідних кримінальних провадженнях при наявності для цього достатніх правових підстав та підтверджені відповідними доказами, якими є відповідні рішення судів, що набрали законної сили. Позивач наполягає на порушенні своїх особистих немайнових прав працівниками Жмеринського ВП при здійсненні цих, на його думку незаконних дій, а саме недотримання ними вимог ЗУ «Про національну поліцію» та відшкодування завданої цими порушеннями моральної шкоди. Із позовної заяви не вбачається посилання позивача на будь-які норми матеріального права, якими передбачені випадки відшкодування громадянинові моральної шкоди. Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини гарантує кожній особі право на справедливий суд. Зокрема, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Право на судовий захист гарантується також і ст. 55 Конституції України. Згідно статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права. Згідно ч.1, п.3 ч.2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Позов в цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підстави позову - це обставини, що вказуються позивачем, з якими позивач, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу або правовідносини в цілому, що складають предмет позову. Позивачем вказано, що заподіяння моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідачів пов»язане з незаконними на його думку діями працівників Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області до внесення до ЄДРДР відомостей у кримінальному провадженні №12016020130000212 (порушення ними вимог ЗУ «Про Національну поліцію» при проникненні до його житла, при вилученні газового пістолету та електрошокера, при застосуванні спецзасобів до нього працівниками поліції) та завдана цими діями моральна шкода, оцінена позивачем у сумі 50000 гривень. Таким чином суд приходить до висновку про розгляд сказаних позивачем вимог в порядку цивільного судочинства, виходячи із принципів диспозитивності та змагальності сторін. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Для настання відповідальності за вказаними нормами, необхідно, щоб дії правоохоронних органів були незаконними. Незаконними ж діяннями вважають діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Крім того, Законом України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду " (далі - Закон) визначено порядок, умови та розміри відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено в відповідних розмірах і в порядку вищевказаним законом, відповідно до положень якого така шкода відшкодовується у випадках:1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Оскільки у судовому засіданні не встановлені випадки відшкодування шкоди позивачу [PERSON], що передбачені вказаним Законом, то позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, передбаченої вищезазначеним Законом. Відповідно до ч.ч. 6-7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов'язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов'язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов'язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов'язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних злочинів, вчинених поліцейськими. У діяльності поліції забороняються будь-які привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Основні повноваження поліції визначені ст. 23 вказаного Закону. Згідно ст. 29 Закону поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу. Відповідно до ст. 31 вказаного закону поліція може застосовувати такий превентивний захід, як, зокрема, проникнення до житла чи іншого володіння особи. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов'язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Відповідно до ст. 38 Закону поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов'язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні злочину; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов'язково складається протокол. Вказана стаття Закону кореспондує із ст.233 КПК України, ч.1 якої передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Відповідно до ст. 42 вказаного закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу, як, зокрема, застосування спеціальних засобів - сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин. Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби, як, зокрема, засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв'язування тощо). Поліцейський зобов'язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату. Відповідно до ст. 43 вказаного закону поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Заборонено застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї до жінок з явними ознаками вагітності, малолітніх осіб, осіб з явними ознаками обмежених можливостей або старості, крім випадків учинення ними збройного чи групового нападу, учинення збройного опору поліцейському, що загрожує життю і здоров'ю інших осіб або поліцейських, якщо відбити такий напад або опір іншими способами і засобами неможливо. Відповідно до п.п. г п.1 ч.3, ч.ч.1,2 ст. 45 вказаного закону поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом та за умови проходження спеціальної підготовки. Кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються, зокрема, якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином в ході судового розгляду позивачем не надано жодного судового рішення, яким би було встановлено незаконність проникнення до житла позивача працівниками Жмеринського РВ, оскільки воно було здійснене в ході перевірки заяв [PERSON], [PERSON], щодо застосування зброї відносно них з боку позивача [PERSON], в матеріалах кримінального провадження наявні відомості про їх реєстрацію у будинку, щодо якого існує майновий спір, здійснений із письмового дозволу [PERSON], в порядку, що встановлений КПК України. Також незаконність дій працівників поліції, як на те посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду цивільної справи. Також в ході судового розгляду позивачем не надано жодного судового рішення, яким би було встановлено незаконність вилучення газового пістолету та електрошокера з боку працівників Жмеринського ВП, які були заявлені потерпілими як знаряддя злочину. Також, як вбачається із пояснень свідків фактично відбулась видача потерпілим [PERSON] - електрошокера, працівниками сільської ради - газового пістолету. Також в ході досудового розслідування долю вказаних предметів вирішено. Суд не приймає до уваги як доказ правомірності дій позивача висновок від 09.03.2016 року (а.с. 11) про відсутність неправомірних дій з його боку щодо обігу електрошокера та газового пістолета, оскільки їх вилучення відбулось в межах кримінального провадження відносно [PERSON] щодо нанесення та спроб нанесення ними вказаними предметами тілесних ушкоджень (зі слів потерпілих), тобто із підстав їх можливого незаконного застосування. Також незаконність дій працівників поліції, як на те посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду цивільної справи. Також в ході судового розгляду позивачем не надано жодного судового рішення, яким би було встановлено незаконність застосуванні спецзасобів до нього з боку працівників Жмеринського ВП, а також незаконність дій працівників поліції, як на те посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду цивільної справи. Так, відповідно до висновку від 09.03.2016 року (а.с. 74-75), який ґрунтується на поясненнях свідків, встановлено достатні підстави для застосування працівниками поліції 26.02.2016 року такого заходу примусу, як засобу обмеження рухомості (кайданок), застосування якого було зупинено в момент досягнення очікуваного результату, а саме через 20 хвилин, коли протиправні дії [PERSON], який вчинив дії, що мають ознаки злочину, що пов»язаний із застосуванням зброї, перестали бути небезпечними для нього самого, оточуючих та працівників поліції. Суд не приймає до уваги пояснення позивача про невиправдану тривалість застосування кайданок - 2год.20 хвилин, оскільки як вбачається із досліджених матеріалів, така тривалість склала 20 хвилин. Також суд не приймає до уваги пояснення позивача про недотримання порядку застосування заходу примусу, а саме відсутність таких підстав, наявність складу СОГ із п»яти чоловік, його похилий вік, не попередження про їх застосування, оскільки такі дані спростовані дослідженими судом доказами: рапортом оперуповноваженого [PERSON], поясненнями свідків - працівників сільської ради, працівників поліції, висновком від 09.03.2016 року, у яких зазначено оцінку поведінки позивача відносно працівників поліції як емоційно збуджену, агресивну, із погрозами застосування зброї, відсутність реакції на попередження. Також працівники поліції та члени СОГ [PERSON] та [PERSON] прибули до сільської ради після того, як кайданки із позивача були зняті. Згідно положень ст.ст.2, 80, 91-92 ЦК України, а також положення про Жмеринський відділ поліції, що затверджений наказом ГУНП у Вінницькій області 21.11.2015 №34 (а.с. 23-27) Жмеринський ВП ГУНП у Вінницькій області не є юридичною особою, його керівник не може надати надати доручення на представництво інтересів даного органу в суді (а.с.52), не може бути відповідачем у цивільних справах, а тому в задоволенні позову [PERSON] до Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області слід відмовити також із вказаних підстав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Так, всупереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України позивачем у судовому засіданні не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність незаконних рішень, дії чи бездіяльності, процесуальних дій, що обмежують чи порушують його права та свободи, з боку працівників Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідачів і шкодою, не довів належними і допустимими доказами самого факту заподіяння йому моральної шкоди заявленими діями відповідачів. Таким чином, позивачем в судовому засіданні не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведено протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, у зв'язку з чим в позові слід відмовити. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають віднесенню за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати згідно ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ст. 56 Конституції України; ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України; ст.1, 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", Закону України «Про національну поліцію», Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

Outcome: dismissed