Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] є власником садового будинку по [ADDRESS], а також і власником земельної ділянки №109 у СТ „Облсільгосптехніка-АТП 09102" по вул. Садовій, 58 в м. Києві. У вересні 2013 року невідомі працівники ОСТМ „Міжозерний" відключили садовий будинок позивача від мережі електропостачання, а відповідач ще й вимагав від [PERSON] сплатити 3000 грн. заборгованості. При цьому ОСТМ „Міжозерний" не має відповідної ліцензії НКРЕ щодо права постачання електроенергії та здійснення розрахунків за неї, систематично завищуючи тарифи. На звернення позивача до відповідача про усунення перешкод та відновлення енергопостачання останній не реагує. Тому просять в порядку ст.391 ЦК України зобов'язати ОСТМ „Міжозерний" не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні його власністю шляхом відновлення власними силами і за рахунок ОСТМ „Міжозерний" постачання електричної енергії у садовий будинок [ADDRESS], який належить на праві власності позивачу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що позов [PERSON] поданий у відсутність предмету спору та за необгрунтованістю позовної вимоги. Позивач звернувся до суду за захистом свого порушенного права у відсутність суб'єктивного права на таке звернення. А поскільки відсутнє суб'єктивне право, то воно не може бути об'єктом судового захисту. Крім того, у своїй позовній заяві позивач не зазначив в чому полягає спірне правовідношення між сторонами і чому саме відповідач повинен вчинити такі дії, хоча будь-яких договірних відносин між сторонами не існує. Надані позивачем документи не дають права стверджувати, що він є власником вказаної земельної ділянки та садового будинку. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст.4 ЦПК України усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. 28.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ОСТМ „Міжозерний" про усунення перешкод у користуванні власністю: садовим будинком і земельною ділянкою (а.с.2-3). За змістом ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За змістом ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як наголошує ч.1, ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Пункт 8, ч.1, ст.1 Закону України „Про електроенергетику" зазначає, що енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту. За правилами ч.2, ст.24 Закону України „Про електроенергетику" енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником садового будинку №109 з наддвірними спорудами у СТ „Облсільгосптехніка-АТП 09102" по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, виданного 16.07.2001 року Харківською районною державною адміністрацією м. Києва (а.с.4). Даний будинок був зареєстрований 1.08.2001 року в КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" у реєстрі №4726 (а.с.4, зворот. бік). Крім того, позивач [PERSON] також є власником земельної ділянки №109 у СТ „Облсільгосптехніка-АТП 09102" по вул. Садовій, 58 в м. Києві, кадастровий номер 90503109, загальною площею 0,0629 га згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-КВ №158403 виданого 22.05.2000 року Головою Київської міської Ради народних депутатів та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №90-2-04117 (а.с.5). Вказані обставини свідчать про набуття позивачем права власності як на земельну ділянку, так і на садовий будинок на ній, що спростовує ствердження представника відповідача, який пояснив, що надані документи не підтверджують право власності позивача на вказані об'єкти нерухомого майна. У відповідності до ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивач [PERSON] є членом Садового Товариства „Облсільгосптехніка-АТП 09102", яке в свою чергу входить до складу ОСТМ „Міжозерний", що підтверджується довідкою відповідача (а.с.55). За змістом п.1.10 статуту ОСТМ „Міжозерний" об'єднання несе відповідальність за дороги, за постачання електроенергії і взагалі за санітарний стан. П.3.6 наголошує, що об'єднання масиву „Міжозерний" має право лишати користування електроенергією членів кооперативу, які заборгували за оплату електроенергії, за порушення права користування електроенергією (а.с.34-35). В судовому засіданні представник відповідача надав копію договору про постачання електричної енергії №61021 від 3.12.2001 року, укладеного між ПАТ „Київенерго" та ОСТМ „Міжозерний" (а.с.69-72), при цьому дата підписання його працівником ПАТ „Київенерго" значиться 20.03.2012 року (а.с.72, зворот. бік). Згідно п.2.3.3 даного договору споживач, тобто ОСТМ „Міжозерний" зобов'язується оплачувати постачальнику, тобто ПАТ „Київенерго" вартість електричної енергії згідно з умовами додатків. За п.8.1.6 статуту у разі заборгованості субспоживача за електричну енергію на вимогу постачальника споживач відключає електроустановки цього субспоживача у терміни, які доводяться споживачу постачальником відповідним розпорядження, або після складання відповідного акту надає можливість постачальнику відключити електроустановки цього субспоживача (а.с.72). Як вбачається з пояснень позивача та його представників у вересні 2013 року невідомі працівники ОСТМ „Міжозерний" незаконно відключили садовий будинок позивача від мережі електропостачання, а відповідач ще й вимагав від [PERSON] сплатити 3000 грн. заборгованості. Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив факт відключення електричної енергії саме у цей період, але зазначив, що воно відбулось у зв'язку з аварійною ситуацією у електромережі. Вказав, що в подальшому садові будинки підключили до електропостачання, але будинок позивача залишається і на сьогодення відключеним, при цьому причини не обґрунтовує. Згідно ч.1, ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачають ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Оцінюючи надані докази сторонами по справі, суд вважає, що за змістом ч.2, ст.24 Закону України „Про електроенергетику" ПАТ „Київенерго" як енергопостачальник має право за умови неповної оплати споживачем, в даному випадку ОСТМ „Міжозерний", спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу. Таким чином, законодавець передбачив єдину умову припинення електропостачання споживачу і єдиного суб'єкта - постачальника. В даному випадку електропостачання позивачу як субспоживачу було припинено споживачем ОСТМ „Міжозерний" на підставі аварійної ситуації, що виникла у вересні 2013 року, при цьому відповідачем не надано судові укладеного договору між сторонами про передачу або продаж електричної енергії, доказів наявності заборгованості позивача перед відповідачем по зазначеній сплаті, вимоги постачальника до споживача про відключення електроустановки субспоживача відповідно до п.8.1.6 статуту відповідача, вини позивача у створенні аварійної ситуації та його відповідальності в ньому. За описаних вище підстав суд вважає необхідним задовольнити позов, поскільки відсутні правові підстави для відключення позивача від електропостачальної мережі.

Outcome: approved