Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", просить стягнути штрафні санкції за несвоєчасну сплату страхового відшкодування за період із 18.10.2018 року по 16.07.2019 року, а саме 18 438.89 грн. пені, 4 623.11 грн. інфляційних втрат; 1549.55 грн. 3% річних та 25 000 грн. - моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що у зв`язку із невиконанням відповідачем - «ПрАТ «СГ «ТАС» виплати страхового відшкодування на суму 69312 грн. 43 коп., з нього слід стягнути пеню, інфляційні витрати, три проценти річних та моральну шкоду на вказану суму. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 січня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено її до судового розгляду. Відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про час та місце слухання справи за місцем знаходженням його філії (ч.10 ст. 128 ЦПК України), в судове засідання повноважний представник не з`явився, відзиву на позов не надав. У зв`язку із цим протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2020 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Під час розгляду справи №607/212/18 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" про стягнення коштів рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2019 року з урахуванням постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року між тими ж сторонами, встановлено такі обставини, які не доказуються по даній справі, в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України: - 25 листопада 2016 року близько 07 год. 00 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем "Mersedes Benz 200", по вул. Злуки в м. Тернополі в напрямку вул. 15 квітня м. Тернополя при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не помітив пішохода [PERSON] та скоїв на нього наїзд, внаслідок чого останній потрапив до лікарні, де від отриманих травм [INFO] помер; - таким, що набрав законної сили вироком Тернопільського міськрайонного суду від 10.10.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 03.01.2018 року, [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.; - цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Mersedes Benz 200" [PERSON] на момент ДТП від 25.11.2016 pоку була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 8683514 у AT "СГ "ТАС"; - внаслідок ДТП, яка мала місце 25.11.2016 року, чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] потрапив до Тернопільської комунальної міської лікарні швидкої допомоги, де проходив лікування, але від отриманих травм помер; - 16.04.2018 року [PERSON] звернулася до Тернопільської філії ПАТ "СГ "ТАС" з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши товарні чеки, накладні та квитанції, в якій просила виплатити їй 100 019 грн. 92 коп. страхового відшкодування; - за фактом даної ДТП Тернопільською філією ПАТ "СГ "ТАС" було заведено справу № 41695/28/2017/53 від 27.01.2017 року; - 08.08.2018 року на картковий рахунок [PERSON] від AT "СГ "ТАС" було перераховано 26100 грн. страхового відшкодування згідно полісу АЕ/8683514 від 26.05.2016 року, з яких: 8 700 грн. (моральна шкода) відповідно до ст. 27.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і 17 400 грн. - витрати на поховання та спорудження надмогильного пам`ятника відповідно до ст. 27.4 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". - витрати на лікування потерпілого внаслідок ДТП [PERSON] не були відшкодовані й підстави відмови у такому відшкодуванні відповідачем до відому позивача не доведені; - [PERSON] документально підтвердила понесення нею витрат на лікування чоловіка на загальну суму 69 312, 43 грн. які суд вирішив стягнути зі страховика АТ "СГ "ТАС", в зв`язку з тим, що дані витрати є не відшкодованими без обґрунтування підстав відмови у такому відшкодуванні. Вказаним Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2019 року з урахуванням постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року було вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь [PERSON] 69312 грн. 43 коп. невиплаченого страхового відшкодування; 1316 грн. 94 коп. інфляційних втрат за період із 17.07.2018 року по 17.10.2018 року; 4 507 грн. 38 коп. пені за період із 17.07.2018 року по 17.10.2018 року та 384 грн. 72 коп. - 3% річних за період із 17.07.2018 року по 17.10.2018 року. Відповідно до виписки по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 10.01.2020 року за період із 01.01.2018 року по 10.01.2020 року [PERSON] , [INFO] на рахунок позивачки зараховано страхове відшкодування АТ СГ «ТАС» згідно полісу АЕ/8683514 від 25.06.2016 року в сумі 69312,43 грн. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи із таких міркувань. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (ч. 2 ст. 36 вищевказаного Закону). При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 вищевказаного Закону). Відповідно до ст. 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно вимог п.п. 24.1, 24.2, 24.3 ст.24 Закону в зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. З рішень судів у справі №607/212/18 судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 69312 грн. 43 коп. на лікування [PERSON] починаючи з 17.07.2018 року по 09.10.2019 року. У відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що зобов`язання відповідача виплатити позивачу страхове відшкодування є грошовим, а тому в силу частини другої статті 625 Цивільного кодексу України з відповідача слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення, який просить позивач, з 18.10.2018 року по 16.07.2019 року. Відповідно до розрахунку позивача, інфляційні збитки за цей період становлять 4623, 11 грн. (69312 / 100 Х 106,67 (індекс інфляції за період прострочення), та 3% річних становить 1549, 55 (69312 Х 3 (відсоткова ставка) / 100 /365 днів Х 272 (кількість днів прострочки). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. За ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до розрахунку наданого позивачем за 190 дні прострочення (18.10.2018 року - 25.04.2019 року) діяла облікова ставка НБУ 18%, а отже пеня за цей період становить 12988,88 грн. (69312 х 2 х 18 / 100% /365 х 190 (кількість днів прострочення). За 82 дні прострочення 26.04.2019 року - 16.07.2019 року) діяла облікова вставка НБУ 17,5 %, тому за цей період пеня становить 5450,01 грн. (69312 х 2 х 17,5 / 100% /365 х 82 (кількість днів прострочення). Разом пеня за період з 18.10.2018 року до 16.07.2019 року становить 18438,89 грн. (12988,88+5450,01) Тому, враховуючи те, що відповідач допустив прострочення виплати страхового відшкодування на суму 69312 за період із 18.10.2018 року до 16.07.2019 року, в силу ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з нього в користь позивача слід стягнути 18438,89 грн. пені. Крім того, у відповідності до Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до пункту четвертого частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Посилання в статті 611 Цивільного кодексу України на те, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, означає перерахування різних видів наслідків, а не їх обмеження в застосуванні до конкретного випадку, оскільки в іншому випадку довелося б визнати, що й збитки можуть бути стягнуті лише у випадках передбачених договором або законом, оскільки цей правовий наслідок порушення зобов`язання в тому ж пункті частини першої даної статті. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до пункту третього частини другої цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач мотивував затягуванням відповідачем виплати страхового відшкодування, що призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинуло на особисті, сімейні стосунки. Зважаючи на те, що судом встановлено що з вини відповідача протиправно не виконувалися його зобов`язання виплатити страхове відшкодування, у зв`язку із чим позивачка змушена була докладати додаткових зусиль та часу для відновлення порушеного права, звертатися за правовою допомогою, що негативно вплинуло на її сімейні стосунки, пригнічувало її настрій, суд вважає, що їй було заподіяно моральну шкоду. Подібна правова позиція щодо можливості відшкодування моральної шкоди у зв`язку із невиконанням зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15. У відповідності до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір «Про відшкодування моральної шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на те, що з боку відповідача мало місце протиправне порушення прав позивача неправомірною відмовою у відшкодуванні страхової виплати, виходячи із вимог розумності, справедливості і достатності та враховуючи психоемоційний стан позивача, його характер та зусилля на відновлення свого порушеного права, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 1000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. В силу частини шостої ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача в користь держави слід стягнути 840,80 гривень.

Outcome: partial