Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] із посиланням на норми ст.55, ст.124 Конституції України, ст.316, ст.317, ст.319 ЦК України, ст.4, ст.19, ст.23, ст.293, ст.315, ст.316 ЦПК України, звернулась до суду із заявою та просить встановити факт, належності правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , про право приватної власності на земельну ділянку площею 8,1001 гектарів, розташовану на території ДП № 3; п.60 КСП імені Фрунзе, Новополтавської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виданий на підставі рішення Виконкому Новополтавської сільської ради народних депутатів від 6 липня 2001 року № 03 та який 21 лютого 2000 року, за № 28, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. При цьому заявниця посилається на те, що в зв`язку з припущенням помилки в по батькові в зазначеному державному акті, вона не може розпорядитись належним їй майном. Заявниця та її представник адвокат Тесленко В.Г. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник заявниці надав до суду заяву, згідно з якою заявниця свої вимоги підтримала у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності та за відсутності заявниці. Заінтересовані особи Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до змісту ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно із рішенням Виконкому Новополтавської сільської ради народних депутатів від 6 липня 2001 року № 03, заявниці передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,1001 гектарів, в межах згідно з планом. Вказана земельна ділянка розташована на території ДП №3; п.60 КСП імені Фрунзе, Новополтавської сільської ради, Запорізької області та передана у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підтвердження викладених обставин, [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , який зареєстровано, в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, 21 лютого 2000 року, за № 28. Вказана земельна ділянка, згідно із договором оренди землі від 25 серпня 2008 року, [PERSON] , у якості орендодавця, була надана в строкове платне користування орендарю - фермерському господарству "Демянко" (ідентифікаційний код юридичної особи: 35225860, адреса: Запорізька область, Чернігівський район, село Новополтавка, вулиця Центральна, будинок 71). Договір оренди землі від 25 серпня 2008 року, укладений [PERSON] та фермерським господарством "Демянко", зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам". Про факт реєстрації у Державному реєстрі земель вчинено запис № 040928100271 від 23 липня 2009 року. В ході виконання умов та в ході реєстрації договору оренди землі від 25.08.2008 року, земельній ділянці, яка була передана в оренду, був присвоєний кадастровий номер [NUMBER] , складені план земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт прийому-передачі. Згідно зі змістом вказаних документів, земельна ділянка, право власності на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , належить [PERSON] . Договір оренди землі, укладений, 25 серпня 2008 року, [PERSON] та фермерським господарством "Демянко" неодноразово продовжувався. В червні місяці 2018 року сторони за договором оренди землі від 25.08.2008 року дійшли згоди про продовження строку дії договору. Однак, під час укладання додаткової угоди від 5 червня 2018 року, до договору оренди землі від 25.08.2008 року, було встановлено те, що в Державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER] помилково зазначено, що цей акт про право приватної власності на землю видано громадянину України [PERSON] , замість [PERSON] З огляду на викладені обставини Додаткова угода від 5 червня 2018 року до Договору оренди землі від 25 серпня 2008 року укладена не була. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народженняякої, зазначені вдокументі, не збігаються з ім`ям, побатькові, прізвищем, місцем і часомнародження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Згідно зі змістом паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області, 11.04.2000 року, який посвідчує особу заявниці, її прізвище, ім`я, по-батькові [PERSON] . Таким чином, не зважаючи на те, що Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] є чинним та зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак, неможливість реалізувати право заявниці на укладання договору оренди земельної ділянки порушує й обмежує її права та законні інтереси. З набранням чинності, 1 січня 2013 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру", втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року № 1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі". Починаючи із 1 січня 2013 року, нормативно-правові документи, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 року "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру". З набранням чинності, із 1 січня 2013 року, Законом України "Про Державний земельний кадастр" та введенням в дію "Порядку ведення Державного земельного кадастру" (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051) посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - без оформлення державних актів. Відповідно до змісту положень пункту 9 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалася лише до 1 січня 2013 року. Таким чином, внести виправлення та (або) зміни у Державному акті на право приватної власності на землю серія [NUMBER] в частині по-батькові заявниці в позасудовому порядку неможливо. Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При таких обставинах, оскільки невідповідність в написанні по-батькові заявниці в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації її права на володіння та розпорядження належним їй майном, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] обґрунтована, доведена та підлягає задоволенню.

Outcome: approved