Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Верховинського районного суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року в сумі 6168,58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Вимоги мотивовано тим, що 25.08.2005 року відповідачка на підставі укладеного договору № SAMDN22000003631784 отримала кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 30.06.2014 року має заборгованість на загальну суму 6168,58 грн., яка складається з наступного: - 1905,58 грн. - заборгованість за кредитом; - 4263,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобовязань, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПриватБанк". Просить стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року в сумі 6168,58 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ "ПриватБанк" про відшкодування матеріальних втрат та моральної шкоди, які завдано їй у зв'язку із виконанням зобов'язань за кредитним договором № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року. Зустрічний позов мотивовано тим, що в процесі виконання даного договору вона з кредитної картки використала 10094 грн., сплатила банкові 22282,26 грн., а тому вимогу сплатити ще 6168,58 грн. вважає такою, що явно суперечить п.5 ч.3, ч.4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", віповідно до яких несправедливими є, зокрема, умови договору щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; Так за використання 10 тис. грн. банк намагається отримати 28 тис. грн., майже у три рази більше. Вважає, що сплативши 12 вересня 2011 року 8500 грн., вона повністю виконала свої зобовязання перед банком та ще й зайво заплатила 3199,33 грн. Банком визначено заборгованість внаслідок нарахування підвищених ( у подвійному розмірі) процентів на прострочені суми погашення кредитних коштів всупереч договору і законодавству. Пунктом 1.1 договору передбачена базова процентна ставка 3,00% на місяць з розрахунку 360 днів у році, тобто за 1день -0,1% (3,00 *12 ): 360/, погашення кредиту і відсотків має становити до кінця наступного місяця в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредиту. Пунктом 4.7 передбачено надання виписки, пунктом 5.2 передбачено про зміни умов повідомляти не пізніше, як за 21 день до намічених змін у виписці. Пунктом 5.3 як і пунктом 8 не передбачено право банку нараховувати подвійні проценти на прострочену заборгованість і про такий порядок не повідомлено у виписці. Тому нарахування процентів у подвійному розмірі є незаконними. Крім того статті 549-551 ЦК України однозначно фіксують застосування неустойки у вигляді штрафу одноразово, а пені за кожен день прострочення. Пунктом 1.1 договору передбачено щомісячну сплату, але не конкретизовано черговість процентів і кредиту. Стаття 534 ЦК України встановлює таку черговість погашення вимог кредитора: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. Розрахувавши належні до відшкодування суми коштів саме у такій черговості, виявилося, що 12 вересня 2011 року вона повинна була заплатити 3422,18 грн. за кредит, 1878,49 грн. процентів (1837,42 + 41,07), разом 5300,67 грн., а сплативши 8500 грн. вона не тільки виконала свої зобовязання, а й переплатила 3199,33 грн. ( 8500-5300,67). Вважє, що всього банком їй заподіяно матерільних втрат на суму 3822,45 грн., з яких 3199,33 грн.- переплата по кредиту, 422,82 грн. - судовий збір, 200 грн. -транспортні витрати. Крім цього зазначає, що внаслідок неправомірних дій банку їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює на суму понесених матеріальних втрат. Просить поновити строк звернення із зустрічним позовом до суду у зв'язку з тим, що про безпідставне стягення з неї коштів їй стало відомо лише в 2015 році, стягнути із ПАТ КБ "ПриватБанк" на її користь 3822,45 грн. матеріальних втрат та 3822,45 грн. на відшкодування моральної шкоди . Представник позивача-відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду клототання про розгляд справи за його відсутності. Також в клопотаннях вказав, що первісний позов підтримує в повному обсязі, до зустрічних позовних вимог просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності та в їх задоволенні відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, свій зустрічний позов підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Суд, заслухавши клопотання представника позивача-відповідача, пояснення відповідача-позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши спеціаліста, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні як первісного так і зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок -відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 624 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 534 ЦК України визначено таку черговість погашення вимог кредитора, якщо інше не встановлено договором : у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. Встановлено, що 25.08.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений письмовий кредитний договір № SAMDN22000003631784 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти. Відповідно до п.1.1 даного договору відповідач-позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту "Фінансовий фіксований" на платіжну картку у розмірі 3900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. Забезпечення зобов'язань клієнта передбачено доручення на списання заборгованості з карти №4627081738971980. Погашення заборгованості по кредитному ліміту і відсотках проводиться щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредитному ліміту на кінець звітного місяця. Період здійснення платежу -місяць, що випливає за звітним(а.с.13,14). Станом на 30.06.2014 року позивачем- відповідачем нараховано заборогованість за даним кредитним договорм в сумі 6168,58 грн., яка складається із 1905,58 грн. заборгованості за кредитом та 4263 грн. заборгованості по процентах. Із розрахунку заборгованості та виписки з рахунку видно, що за користування [PERSON] кредитними коштами банком нараховувались проценти на поточну заборгованість в розмірі 36%, а також проценти на прострочену заборгованість в розмірі 72% починаючи із 30.11.2006 року. Всього з 30.09.2005 року по 02.03.2007 року [PERSON] використала 10094 грн. кредитних коштів і з 26.10.2005 року по 12.09.2011 року сплатила банку 22282,26 грн. Останній платіж здійснено відповідачем-позивачем 12.09.2011 року на суму 8500 грн., з яких 2312,03 грн. зараховано на погашення заборгованості по тілу кредиту, а 6187,97 грн. - на погашення процентів за користування кредитним коштами(а.с.32-40). У п.5.2 договору № SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року передбачено право банку робити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування картрахунку. При цьому банк зобов'язаний не пізніше, ніж за 21 день до намічених змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці картрахунку, згідно п.4.7 цього договору. У договорі №SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року відсутня умова щодо нарахування підвищених процентів на прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 72%. Також в договорі не конкретизовано терміни сплати і черговість зарахування сплачених коштів на погашення кредиту і процентів. Наявні в матеріалах справи Довідка про умови кредитування, з використанням кредитки "Універсальна" та Правила користування платіжною картою, які долучено в засіданні апеляційного суду(а.с.113-117), суд визнає неналежними доказами на підтвердження права банку нараховувати підвищені 72% на прострочену заборгованість по кредитному договору №SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року, оскільки з цими документами не було ознайомлено відповідача-позивача при укладенні договору , вона їх не підписувала, а також в самому кредитному договорі відсутнє посилання на те, що вищевказані Довідка про умови кредитування та Правила користування кредитною карткою є невід'ємною частиною кредитного договору. Суд вважає, що договір №SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року не є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України, оскільки в цьому договорі сторонами письмово погоджено всі істотні умови надання та погашення кредиту. Висновком спеціаліста від 23.12.2015 року стверджується, що [PERSON] за кредитним договором №SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року з 30.09.2005 року по 02.03.2007 року отримала 10094 грн. та із 26.10.2005 року по 12.09.2001 року сплатила банку 22282,26 грн. , при цьому на виконання умов договору повинна була заплатити 19149,91 грн., тобто нею зайво сплачено банку 3132,35 грн. Переплата утворилась внаслідок нарахування подвійних відсотків, що умовами договору не предбачено(а.с. 210-212 ). Даний висновок спеціаліст [PERSON] підтвердив в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що позивачем-відповідачем станом на 30.06.2014 року безідставно нараховано заборгованість за кредитним договором №SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року в сумі 6168,58 грн, з яких 1905,58 грн. - заборгованість за кредитом та 4263 грн. - заборгованість по процентах, оскільки ця сума заборгованості утворилась внаслідок неправомірного нарахування банком підвищених 72 % на прострочену заборгованість по кредиту, яке не передбачено умовами договору та здійснено банком в односторонньому порядку без належного повідомлення відповідача-позивача. При вирішенні зустрічних позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Частина ст.264 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] по договору №SAMDN22000003631784 від 25.08.2005 року 12.09.2011 року сплатила банку 8500 грн., з яких 3132,35 грн. сплачено зайво. До суду із зустрічною позовною заявою про стягнення матеріальних втрат та відшкодування моральної шкоди [PERSON] звернулася 12.10.2015 року, тобто після спливу більш як трьох років після сплати позивачу-відповідачу зайвих коштів по кредитному договору. Твердження відповідача-позивача про те, що вона пропустила строк звернення до суду з поважних причин, оскільки дізналася про порушення своїх прав в процесі апеляційного розгляду справи в 2015 році суд визнає необгрунтованим. Наведені обставини дають підстави зробити висновок про те, що в даному випадку підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, про застосування якої заявив представник позивача-відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши досліджені по справі докази приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити за недоведеністю позовних вимог та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення матеріальних втрат та відшкодування моральної шкоди слід відмовити у зв'язку з пропуском без поважних причин строку позовної давності.

Outcome: dismissed