Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

В серпні 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «СК «Україна», [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних злочином. В обґрунтування позову зазначає, що 26 лютого 2016 року приблизно о 20 годині [PERSON], керуючи автомобілем MITSUBISHI Carisma, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись в селі Волосківці Менського району Чернігівської області по автодорозі Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч зі швидкістю 60 км/год., у напрямку з м. Чернігова до м. Мени, на заокругленій ділянці проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та на 54 км + 850 м. Вказаної автодороги здійснив зіткнення з мікроавтобусом VOLKSVAGEN T4, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по смузі свого руху у напрямку з міста Мени до міста Чернігова. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля MITSUBISHI Carisma, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: внутрішньочерепної травми з багатоуламковими переломами кісток черепа, забоєм головного мозку, закритої тупої травми живота: розривів прямої долі печінки по її нижній поверхні; забійних ран лівого коліна, лівої гомілки, правого стегна, забійних ран обличчя; закритої травми грудної клітки: непрямих переломів 4-9 ребер справи, 4-8 ребер зліва, забоїв та розривів тканини легень; синців і саден обличчя, ніг, китиць, передньої черевної стінки грудей, які за ступенем тяжкості, в своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому звязку з фактом настання смерті. Смерть [PERSON] настала внаслідок внутрішньочерепної травми, що супроводжувалась багатоуламковими переломами кісток черепа, крововиливами в мякі тканини черепа, забоєм та набряком головного мозку. Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. В результаті злочинних дій відповідача, загинула донька позивачки- Дядюра С.М. В звязку з цим просить стягнути з відповідачів на її користь завдану злочином майнову та моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник позовних вимог не визнали. При цьому відповідач зазначив, що існувала усна домовленість між ним та донькою позивачки, з якою він співмешкав, що він не повинен відшкодовувати шкоду. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «СК «Україна» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, з якої слідує, що\~у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.\~Положення частини п'ятої статті 74 щодо зміни порядку виклику та повідомлення осіб, які беруть участь у справах, про судовий розгляд позовів і скарг без їх присутності у судових засіданнях, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного\~Суду\~№ 17-рп/2011 від 13.12.2011 року. За таких, обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника [PERSON] акціонерного товариства «СК «Україна». Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно дослідженої копії вироку Менського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вирок набрав законної сили. (а.с. 6-13). Як вбачається з фабули вищезазначеного вироку, 26 лютого 2016 року приблизно о 20 годині [PERSON], керуючи автомобілем MITSUBISHI Carisma, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись в селі Волосківці Менського району Чернігівської області по автодорозі Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч зі швидкістю 60 км/год., у напрямку з м. Чернігова до м. Мени, на заокгругленій ділянці проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху та на 54 км + 850 м. Вказаної автодороги здійснив зіткнення з мікроавтобусом VOLKSVAGEN T4, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по смузі свого руху у напрямку з міста Мени до міста Чернігова. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля MITSUBISHI Carisma, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: внутрішньочерепної травми з багатоуламковими переломами кісток черепа, забоєм головного мозку, закритої тупої травми живота: розривів прямої долі печінки по її нижній поверхні; забійних ран лівого коліна, лівої гомілки, правого стегна, забійних ран обличчя; закритої травми грудної клітки: непрямих переломів 4-9 ребер справи, 4-8 ребер зліва, забоїв та розривів тканини легень; синців і саден обличчя, ніг, китиць, передньої черевної стінки грудей, які за ступенем тяжкості, в своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому звязку з фактом настання смерті. Смерть [PERSON] настала внаслідок внутрішньочерепної травми, що супроводжувалась багатоуламковими переломами кісток черепа, крововиливами в мякі тканини черепа, забоєм та набряком головного мозку. Отже, з вини відповідача [PERSON] сталося дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула [PERSON]\~ Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] була рідною донькою [PERSON] (а.с. 34-36). Згідно копії накладної від 27.02.2016 року позивачем [PERSON] були понесені витрати на поховання [PERSON] в сумі 7020 гривень 00 копійок. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. Судом встановлено, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5583081 цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Україна», відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн. 00 коп., а за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. 00 коп.. Строк дії даного полісу з 10.04.2015 року по 09.04.2016 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З огляду на наведене, суд вважає, що збитки на поховання в сумі 7020 гривень 00 копійок підлягають стягненню з [PERSON] акціонерного товариства «СК «Україна» на користь позивача. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Позивачем заявлено, вимогу, про стягнення з відповідачів по 100\~000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що вона втратила доньку. Через передчасну смерть доньки пережила дуже сильний стрес. До сих пір не може прийти в себе, перебуває в депресії. Різко погіршився її стан здоровя, порушився сон. Позивач не може займатися звичайними справами, перебуває в пригніченому стані. Положеннями\~ ст. 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до розяснень, викладених у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичний, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин тощо. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь вини відповідача. У судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в перенесеному психологічному стресі та сильних душевних переживаннях. Будь-яких доказів з боку відповідачів, що спростовують це в судовому засіданні не здобуто. Вирішуючи питання про визначення суми морального відшкодування, суд враховує саме зазначені вище обставини. Як зазначено в статті 261 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. За таких обставин суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] акціонерного товариства «СК «Україна» на суму 2\~550 гривень 00 копійок та повне задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] 100\~000 гривень 00 копійок моральної шкоди. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь держави понесені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: partial