Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПрАТ СТ «Гарантія», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок кримінального злочину. Позовні вимоги мотивували тим, що 25.02.2012 року [PERSON] керуючи автомобілем «Міцубісі Лансер» і рухаючись автодорогою Чернігів-Мена-Сосниця-Гремяч у напрямку м. Мени виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки ВАЗ - 21140 під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілів [PERSON] помер на місці пригоди, а його автомобіль отримав механічні пошкодження. Вироком Менського районного суду від 31.08.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та одночасно звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на три роки. Позивачі визнані потерпілими у цьому кримінальному провадженні. Відповідно до звіту № 84/03/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 24.03.2014 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ-21140 становить 79874,87 грн., а ринкова вартість цього автомобіля на момент пошкодження становить 73919,15 грн. Тому вартість матеріальної шкоди позивачі оцінили в розмірі 73919,15 грн., а саме у розмірі ринкової вартості пошкодженого автомобіля, та просять стягнути з ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь [PERSON] страхове відшкодування за завдану матеріальну шкоду в розмірі 15500 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 23919,15 грн. з врахуванням виплаченої страховою компанією страхового відшкодування за матеріальну шкоду у вигляді пошкодження автомобіля в розмірі 34500 грн. Позивач [PERSON] поніс витрати на поховання свого батька [PERSON] у розмірі 32596,50 грн. ПрАТ «СТ «Гарантія» сплатило суму страхового відшкодування за витрати на поховання частково, а тому позивач просить стягнути розмір витрат на поховання [PERSON] в розмірі 28696,50 грн. з ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь [PERSON] Крім того, позивачі зазначають, що злочинними діями [PERSON] їм завдано моральної шкоди у зв»язку з втратою найріднішої людини - батька та чоловіка. В результаті загибелі [PERSON] позивачка [PERSON] переживає душевні страждання через втрату свого чоловіка, який весь час морально та матеріально підтримував позивачку. Тепер вона позбавлена його підтримки та турботи. Завдану неправомірною поведінкою [PERSON] моральну шкоду позивач [PERSON] оцінює у 150000 грн. У свою чергу позивачі [PERSON] та [PERSON] також переживають душевні страждання через втрату свого батька. Завдану неправомірною поведінкою [PERSON] моральну шкоду позивачі [PERSON] та [PERSON] оцінюють по 150000 грн. Ліміт страховика становить 100000 грн. на кожну потерпілу особу. Тому з ПрАТ «СТ «Гарантія» підлягає стягненню моральна шкода на користь позивачів по 5000 грн. З [PERSON] на користь позивачів по 145000 грн. Рішенням Бахмацького районного суду від 25.05.2015 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПрАТ СТ «Гарантія», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок кримінального злочину - задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ СТ «Гарантія» на користь кожного позивача моральну шкоду в розмірі по 5000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь кожного позивача по 70000 грн. моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ СТ «Гарантія» на користь держави 753,75 грн. судових витрат. Стягнуто з [PERSON] судові витрати на користь держави в розмірі 10496,25 грн. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду [PERSON], [PERSON], представник [PERSON] - [PERSON], ПрАТ СТ «Гарантія», [PERSON] подали апеляційні скарги. В своїх апеляційних скаргах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в апеляційній скарзі поданій представником [PERSON] просять скасувати рішення Бахмацького районного суду від 25.05.2015 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги кожного позивача по справі. Доводи скарг зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням матеріального права та з порушенням норм процесуального права. В своїй скарзі [PERSON] зазначає, що звіт № 84/03/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 24.03.2014 року не може визнаватись судом неналежним доказом, оскільки він виконаний після проведення оцінки страховиком в 2014 році, а не на момент ДТП. Наданий звіт стосується саме предмету доказування, тобто розміру матеріальної шкоди, а тому цей звіт не може визнаватись неналежним доказом, що є порушенням вимог ст. 58 ЦПК України. В скарзі [PERSON], подану представником [PERSON], вказує, що відмовляючи в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на поховання та спорудження пам»ятника судом не враховано те, що жодним нормативним актом не передбачено будь-який перелік предметів або речей, які допустимо, обов»язково чи не обов»язково придбавати для поховальної процесії. Крім того, висновок суду про відмову в стягнення коштів витрачених на перевезення та стягнення коштів з приводу виготовлення пам»ятника є не вмотивованим та обґрунтованим. Скарги [PERSON], [PERSON] та представника [PERSON] - [PERSON] є аналогічними в частині оскарження щодо стягнення моральної шкоди. Апелянти не погоджуються з висновком суду про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. В апеляційній скарзі представник ПрАТ СТ «Гарантія» - Ходико Є.М. просить скасувати рішення Бахмацького районного суду від 25.05.2015 року в частині стягнення з ПрАТ СТ «Гарантія» моральної шкоди, та ухвалити нове, яким в цій частині відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення Бахмацького районного суду від 25.05.2015 року в частині стягнення з нього моральної шкоди та в частині стягнення судових витрат, а саме: з урахуванням всіх обставин справи зменшити розмір задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди та зменшити розмір стягнення судових витрат відповідно. Суд визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди врахував позицію позивачів, однак не в повній мірі дослідив наявні в справі докази матеріального становища [PERSON], та не взяв до уваги той факт, що на його утриманні є неповнолітня донька та мати-пенсіонерка. Матеріальне становище не дозволяє виплатити позивачам таку велику суму відшкодування моральної шкоди, також не погоджується з стягнутою сумою судового збору. Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги [PERSON], подана представником [PERSON], ПрАТ СТ «Гарантія», [PERSON] підлягають задоволенню частково, а в задоволенні апеляційних скарг [PERSON], [PERSON] слід відмовити. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - ДТП внаслідок якого загинув [PERSON] доведена ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.03.2013 року.(а.с.47-50) Згідно п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Страхові зобов'язання ПрАТ СТ «Гарантія» підтверджені полісом №АА/6070574 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.(а.с.43) Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи заподіяну позивачам моральну шкоду з відповідача ПрАТ СТ «Гарантія», виходив з положень п. 9.3 ст. 9, п. 22.3 ст. 22 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо відшкодування моральної шкоди з [PERSON], з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування погоджується і апеляційний суд, разом з тим при визначенні розміру сум відшкодування судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права. Колегія апеляційного суду не погоджується з рішенням суду першої інстанції і в частині відмови в задоволенні вимог [PERSON], що стосується відшкодування вартості пам»ятника та перевезення. Визначаючи розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції з огляду на положення ст. ст. 23, 1167 ЦК України, урахував характер і обсяг страждань, яких зазнали позивачі та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями). Разом з тим, судом не враховано, що згідно з п. 9.3 ст. 9 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка діяла на момент настання страхового випадку, обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, становить 51000 грн. на одного потерпілого. Таким чином, ліміт відповідальності ПрАТ СТ «Гарантія» по відшкодуванню моральної шкоди в будь-якому разі не може перевищувати 2550,00 грн. (51000,00 х 5 %) на кожного потерпілого. Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству, розмір відшкодування моральної шкоди саме страховиком визначено в спеціальному законі. Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що на момент укладення договору страхування, умови суперечили вимогам норм ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», разом з тим доводи щодо відсутності підстав задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з ПрАТ СТ «Гарантія» є необґрунтованими, тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню. Доводи апеляційної скарги [PERSON], щодо відсутності обґрунтування розміру моральної шкоди, доведеності доказами заподіяння моральної шкоди, не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону, оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, ст. ст. 1168, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких зазнала фізична особа у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім»ї чи близьких родичів, судом встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, яка відшкодовується батькам, крім того моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Сторонами не оспорюється, що під час ДТП, загинув чоловік позивачки [PERSON] та батько позивачів [PERSON] та [PERSON], суд обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди з [PERSON], розмір якої визначив виходячи з обставин з врахуванням положень ч. 3 ст. 23 ЦК України. Разом з тим, поза увагою суду залишились обставини встановлені судовими рішеннями під час кримінального провадження, щодо перебування на утриманні [PERSON] неповнолітньої доньки та матері-пенсіонерки, під час досудового слідства та протягом судів у кримінальній справі він неодноразово намагався частково відшкодувати завдану шкоду позивачам, але позивачі від цього відмовлялись. Враховуючи викладене, оскільки моральна шкода стягується на трьох потерпілих з урахуванням обставин справи, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку про зменшення розміру стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 75000 гривень 00 копійок до 62550 гривень 00 копійок на кожного, тобто з винної особи [PERSON] на користь потерпілих слід стягнути по 60 000,00 грн. кожному. Крім того, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду , щодо відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування вартості пам»ятника та перевезення. Виходячи з аналізу статей 979, 1201 ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та роз'яснень, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року у випадку смерті потерпілого особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, саме ці витрати. Відповідно ж до положень статей 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд може лише сприяти сторонам у витребуванні доказів. Відповідно до наданих розрахунків страхової виплати [PERSON] (а.с. 133) на суму 3991,50 грн. вбачається, що у виплаті страхового відшкодування витрат на пам»ячник та на транспортні послуги відмовлено за необґрунтованістю. Висновок суду в частині відмови в стягненні витрат на пам"ятник та транспортні послугине не ґрунтується на матеріалах справи. Частиною 5 ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. У абз. 2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Під час розгляду справи в суді сторони не оспорювали, що встановлено гранітний пам'ятник, який є характерним для Чернігівської області, з врахуванням даних листа наданого на адресу дирекції з ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" та відсутності даних по м. Бахмач. Оплата вартості пам»ятника підтверджена квитанцією № 2 від 24.01.2014 року на суму 16000, 00 грн., яка не може бути взята до уваги, оскільки значно перевищує граничні розміри. Згідно довідки від 21.05.2012 року КП «Спеціалізований комбінат комунально - побутового обслуговування» Чернігівської міської ради 3-х детальний гранітний пам'ятник із художніми роботами з його встановленням коштує 5793,00 грн. Апеляційний суд вважає, що зазначена сума і підлягала відшкодуванню страховою організацією за пам'ятник та його установку. Крім того, є необґрунтованою відмова і в частині стягнення витрат на перевезення. Як вбачається ДТП сталося на автодорозі Чернігів - Мена-Сосниця - Гремяч, в напрамку м. Мена на 57 км. + 550 м., що територіально належить до Менського району, а за викладених обставин обґрунтованими є витрати щодо перевезення за маршрутом м. Бахмач - м. Мена- м. Бахмач, вартість яких склала 1800,00 грн., в матеріалах справи відсутні дані щодо спростування вартості вказаних послуг, а за викладених обставин відшкодуванню підлягає вартість перевезень на вказану суму з ПрАТ СТ "Гарантія". Висновок суду в частині відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення вартості інших ритуальних послуг грунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону. Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги [PERSON], що судом першої інстанції необґрунтовано визнано звіт № 84/03/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 24.03.2014 року (а.с. 6-27) неналежним доказом, є необґрунтованими, оскільки звіт виконаний після проведення оцінки страховиком в 2014 році. В заяві-повідомлені від 23.03.2012 року [PERSON] визнав автомобіль повністю знищеним (а.с. 123). Відповідно до вироку Менського районного суду від 31.08.2012 року, автомобіль марки ВАЗ 211040 р/н [NUMBER], було повернуто [PERSON], доказів, що остання відмовилась від залишків транспортного засобу на користь страхової компанії, вартість яких складає 13694,6 грн., матеріали справи не містять. За викладених обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, щодо суми відшкодування, яка сплачена страховою компанією виходячи з того, що страховиком після настання страхового випадку, із залученням ТОВ «Солвіс», було проведено автотоварознавче дослідження транспортного засобу, згідно акту оцінки №773 від 29.05.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] становить 72756,25 грн., а ринкова вартість зазначеного автомобіля на момент ДТП складала 48458,54 грн., при цьому його утилізаційна вартість становить 13694,60 грн., враховуючи викладене сума страхового відшкодування складає саме 34763,94 грн. За викладених обставин, доводи апеляційної скарги [PERSON] не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в частині незадоволення вимог про стягнення матеріальних збитків у зв»язку з пошкодженням автомобіля з [PERSON] та ПрАТ СТ "Гарантія". Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги [PERSON] щодо розміру стягнення судових витрат з нього. Відповідно до пп.2 п.1 ч.2 ст. 4, пп.8 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ „Про судовий збір" за подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а при поданні апеляційної скарги - в розмірі 50 % ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви. Відповідно до роз'яснень, наданих у ч. 1 п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо в позовній заяві об»єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов»язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Таким чином, враховуючи викладене з [PERSON] за розгляд справи в суді першої інстанції необхідно було стягнути судовий збір в сумі 365,40 грн., тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення стягнення судових витрат на користь держави з 10496,25 грн. до 365,4 грн., а апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, оскільки апеляційні скарги [PERSON] та ПрАТ СТ "Гарантія" підлягають частковому задоволенню, то підлягають перерозподілу судові витрати по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Тобто, з ПрАТ СТ "Гарантія" за розгляд справи в суді першої інстанції підлягають стягненню 365,40 грн. за вимоги немайнового характеру та 243,6 грн. за вимоги майнового характеру, оскільки судом першої інстанції стягнуто 753,75 грн., то достягненню підлягають 220,64 грн. Оскільки апеляційна скарга ПАТ "Страхове товариство "Гарантія" підлягає частковому задоволенню щодо зменшення моральної шкоди на 49 %, поверненню підлягають кошти в сумі 179,04 грн., при цьому враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги [PERSON], який звільнений від сплати судового збору, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір, щодо оскарження вимог майнового характеру, таким чином загальна сума судового збору, з врахуванням наведеного, становить 220,64 +243,6 - 179,04 = 285,2 грн., яка підлягає достягненню з ПрАТ СТ "Гарантія" на користь держави.

Outcome: partial