Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

До Оратівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до ДП "Липовецький райагроліс" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної (немайнової шкоди), згідно із якою в період часу з 09.01.2014 року по 31.12.2014 року позивач працював у ДП "Липовецький райагроліс" на посаді лісничого. Оплату йому проводила бухгалтерія ДП "Липовецький райагроліс", проте за період роботи за вересень, жовтень, листопад 2014 року він зарплати не отримав. [PERSON] неодноразово звертався до бухгалтерії ДП "Липовецький райагроліс" з прохонням подивитися відомості про отримання заробітної плати, проте постійно отримував відмову. Лише після звернення в прокуратуру Липовецького району в кінці липня 2015 року йому дали копії відомостей про заробітну плату за 2014 рік, де йому стало очевидно, що у відомостях на видачу заробітної плати за вересень, жовтень, листопад 2014 року в графі «Розписка в одержанні» стоять не його підписи. По даному факту було відкрито кримінальне провадження, та відповідно до висновку судових експертиз (ВВ КНДІСЕ) від 05.01.2016 року, підписи від його імені в платіжній відомості на видачу заробітної плати за вересень, жовтень, листопад 2014 року в графі «Розписка в одержанні» напроти прізвища [PERSON] виконані не самим [PERSON], а іншою особою. 13.04.2016 року постановою ст. слідчого СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції [PERSON] провадження по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12015020200000228 від 11 серпня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України було закрито. Крім того, ДП "Липовецький райагроліс" не надало ні позивачу, ні ст. слідчому СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області майору поліції [PERSON] видаткових касових ордерів на прізвище [PERSON] роботи за вересень, жовтень, листопад 2014 року про отримання ним заробітної плати надано не було. Працюючи в ДП "Липовецький райагроліс" на посаді лісничого, із 25.04.2014 року позивач переніс інфаркт міокарда і лікувався в терапевтичному відділенні Оратівської ЦРЛ. Для лікування йому потрібні були кошти, та він був змушений брати кредит у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» під 30% річних, та повертат кредит після лікування до квітня місяця 2016 року. Лікарняні виплати позивачу оплатили лише частину 07.08.2014 року та 22.01.2015 року. Затримка та невиплата заробітної плати завдала позивачу страждань та значної матеріальної шкоди [PERSON] просить суд стягнути з ДП "Липовецький райагроліс" заборгованість по заробітні платі за вересень 2014, жовтень 2014 року, листопад 2014 року станом на 31.12.2014 року в сумі 8\~897 (вісім тисяч вісімсот девяносто сім гривень) та у відшкодування моральної шкоди 30 000 ( тридцять тисяч) гривень. Від позовних вимог в частині стягнення індексації станом на 16.05.2016 року відмовився. Моральну шкоду обгрунтував тим, що він переніс інфакт міокарда, постійно хворів і йому потрібні гроші на лікування. Відповідач ДП "Липовецький райагроліс" , будучи належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до запису в трудовій книжці від 04.04.1969 р. [PERSON] працював в ДП "Липовецький райагроліс" на посаді лісничого з 09.01.2014 року по 31.12.2014 року. Згідно дублікату посвідчення серії АА № 418326 [PERSON] має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Відповідно до довідки головного бухгалтера ДП "Липовецький райагроліс" № 62 від 10.07.2015 року, заборгованість по виплаті заробіткої плати перед [PERSON] станом на 02.02.2015 року відсутня. Згідно висновку експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (ВВ КНДІСЕ) № 2401/2402/15-21 від 05.01.2016 року, підписи від імені [PERSON] в платіжній відомості на видачу заробітної плати за вересень, жовтень, листопад 2014 року в графі «Розписка в одержанні» напроти прізвища [PERSON] виконані не самим [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] в платіжній відомості на видачу заробітної плати за березень, серпень 2014 року, та січень і лютий 2015 року в графі «Підпис одержувача» виконані самим [PERSON] Відповідно до довідки ДП "Липовецький райагроліс" № 57 від 24.06.2015 року про нараховану заробітку плату січень 2014-грудень 2014 рр [PERSON], його заробітна плата складає за січень 2014 року нарахована 2703,81, видана 2215,50; за лютий 2014 року нарахована 3340,00, видана 2736,80; за березень 2014 року нарахована 3340,00, видана 2736,80; за квітень 2014 року нарахована 2885,72, видана 2335,69; за травень 2014 року нарахована 0,00, видана 0,00; за червень 2014 року нарахована 0,00, видана 0,00; за липень 2014 року нарахована 2313,04, видана 1872,17; за серпень 2014 року нарахована 3760,00, видана 2986,94; за вересень 2014 року нарахована 4800,00, видана 3813,12; за жовтень 2014 року нарахована 3200,00, видана 2542,08; за листопад 2014 року нарахована 3200,00, видана 2542,08; за грудень 2014 року нарахована 5191,75, видана 4202,19. Відповідно до листа управління Пенсійного фонду у Липовецькому районі Вінницької області Липовецькому РВ УМВС України у Вінницькій області надано відомість про нарахування заробітної плати на [PERSON] за 2014 рік помісячно. Згідно відомості про нарахування заробітної плати [PERSON] за 2014 рік було нараховано заробіток за перший місяць 2703.81, за другий місяць 3340.00, за третій місяць 3340.00, за четвертий місяць 3553.72, за пятий місяць 3173.00, за шостий місяць 3173.00, за сьомий місяць 3816.04, за сьомий місяць 3816.04, за восьмий місяць 3760.00, за девятий місяць 4800.00, за десятий місяць 3200.00, за одинадцятий місяць 3200.00, за дванадцятий місяць 7380.10. Відповідно до постанови ст. слідчого СВ Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції [PERSON], провадження по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12015020200000228 від 11 серпня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України було закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 КК України. Випискою № 1038 Оратівської ЦРЛ із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] підтверджено, що він в період часу з 25.04.2014 року по 13.05.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом «гострий інфаркт міокарду». Випискою з історії хвороби № 5449 у РТМО Вінницького обласного клінічного госпіталю для ветеранів війни терапевничнорго відділення 1 підтверджено, що [PERSON] знаходився у стаціонарі з 09.12.2015 року по 23.12.2015 року, з діагнозом ІХС: післяінфарктний (2014) на а/с кардіосклероз, склероз аорти. Гіпентонічна хвороба ІІІ ст., гіпертензивне серце. Випискою з історії хвороби № 3545 Вінницького обласного клінічного Госпіталю ветеранів війни терапевтичного відділення № 2 підтверджено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікувані в період часу з 25.07.2016 року по 10.08.2016 року. Основним законом України\~статтею 43 Конституції\~передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Ця ж норма пролонгована змістом частини 1\~статті 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1\~ст.23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із\~ст. 237-1 КЗпП України\~є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року\~із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином судом встановлено, що внаслідок не виплати відповідачем позивачу частини заробітної плати, останньому була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 30 000 гривень є завищеним.\~\~ Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу , майже два роки, невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, перенесення тяжкої хвороби, та її подальшого лікування, через перебування у важкому матеріальному стані та приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Згідно ч.2\~ст.233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.\~115,\~116, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved