Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивує тим, що з 26.05.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 12 грудня 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], який постійно проживає з нею. З народження дитини відповідач проживає окремо та за всі два роки вона [PERSON] не бачила. Відповідач аліментів на дитину не сплачує, заборгованість по аліментам становить більше 10 000 грн. Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року [PERSON] оголошено в розшук. З моменту народження сина та по даний час відповідач не підтримує з дитиною будь-яких стосунків, не цікавиться розвитком сина, станом здоров'я, не утримує матеріально; вона з дитиною проживає зі своїми батьками у двокімнатній квартирі, [PERSON] з ними ніколи не мешкав, не приділяв та не приділяє уваги вихованню дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги та викладені у заяві обставини підтримала, просила суд їх задовольнити, додатково пояснила, що відповідач бачив дитину лише один раз відразу після народження через вікно пологового будинку, з того часу ніколи не з'являвся, дитиною не цікавиться, аліменти жодного разу не сплачував та будь-якої допомоги ненадавав; дитина батька не знає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд, з урахуванням думки позивачки вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа суду надала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, в заяві вказала, що рішення органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 8289/41/3/103 від 10.11.2014 р. підтримують (а.с 20). Представник прокуратури Дніпровського району м. Києва Дашкевич К.В. в судовому засіданні позов підтримала. Суд, вислухавши пояснення позивачки, прокурора Дніпровського району м. Києва, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 26 травня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2013 року, що набрало законної сили 28.02.2014 року, було розірвано (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (згідно свідоцтва про народження, актовий запис №2301 від 21.08.2012 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, - а.с. 5). З пояснень позивачки, відповідач самоусунувся від обов'язку по вихованню та утриманню сина, не цікавиться його життям, розвитком, станом здоров"я, не зустрічається та не спілкується з дитиною, будь-якої участі у житті сина не приймає, з дня народження до дитини не приходив, аліменти жодного разу не сплачував. Обставини щодо ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків по підношенню до дитини підтверджуються наявними у справі нижче вказаними доказами. Відповідно розрахунку заборгованості Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 10.09.2014 року № 1665/2, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини станом на 01 вересня 2014 року становить у розмірі 10692,00 грн. (а.с. 7). Згідно довідки дошкільного навчального закладу № 568 від 23.09.2014 року за № 92/1, [PERSON], 2012 р.н., відвідує вказаний заклад з вересня 2014 року, дитина завжди охайна, чиста та доглянута; вихованням та забезпеченням займається мати, батько [PERSON] в дошкільному закладі не з'являвся (а.с. 14). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є чоловіком позивачки, суду засвідчив що проживає з [PERSON] з жовтня 2012 року і з того часу займається вихованням та утриманням дитини позивачка, яка ніколи не створювала [PERSON] перешкод у зустрічах з [PERSON]. Відповідач з дня народження сина не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Він (свідок) декілька разів зустрічав відповідача на вулиці у стані алкогольного сп"яніння та в непристойному вигляді. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є невісткою позивачки, відповідач зловживав алкоголем та грав у автомати, виносив з квартири речі, вкрав у позивачки гроші доки та була у пологовому будинку. Батько з часу народження [PERSON] дитину ніколи не бачив та жодного разу не намагався з ним зустрітися, сину будь-якої допомоги не надає, ним не цікавиться. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що вона є співробітницею позивачки, відповідач зловживав спиртним, дитиною опікується [PERSON], [PERSON] з часу народження сина не бачив, з дитиною не зустрічається та не піклується про неї, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, в сім"ї якого проживає дитина. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно складеного висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 10.11.2014 р. № 8289/41/3/103 встановлено, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в грудні 2013 року. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю. Батько дитини [PERSON] з 2012 року з сином не проживає, вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не допомагає, за свідченням сусідів за адресою мешкання дитини не з"являється, у зв'язку з чим орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON], оскільки він ухилився від виховання та утримання дитини (а.с. 9, 10). Як роз'яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за вищевикладених обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню сина, не проявляє до нього батьківської турботи, з ним не зустрічається та не спілкується, не цікавиться його життям і здоров'ям, не утримує матеріально, дитина проживає з позивачкою, яка займається вихованням та утриманням сина. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved