Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

31 серпня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2020 року було визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме, що він 30 серпня 2019 року близько 10 год. 25 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 2101 номерний знак [NUMBER] рухаючись в м. Хмельницькому із швидкістю близько 60 км/год. по правій смузі руху Старокостянтинівського шосе зі сторони м. Старокостянтинів в напрямку до вул.Озерна, в порушення п.12.4, 12.3 Правил дорожнього руху, перевищив встановлену швидкість рух, з моменту виникнення небезпеки для руху, а саме появи пішохода [PERSON] на проїзній частині Старокостянтинівського шосе, якого [PERSON] об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого створив небезпеку та здійснив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину Старокостянтинівського шосе поблизу виїзду від АЗС «WOG» на Старокостянтинівському шосе, 16 зліва направо відносно руху автомобіля за межами пішохідного переходу у невстановленому місці, в результаті чого [PERSON] отримав в своїй сукупності тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які стали причиною його смерті. Позивача та її сина визнано потерпілими від даного кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди завданої смертю потерпілого, крім цього [PERSON] має право на відшкодування шкоди як утриманець померлого, розмір якого не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат та становить 150 288 грн. Крім цього відповідно до ст.ст.23, 1168 ЦК України позивачам було завдано моральної шкоди, розмір якої вони визначили в сумі 350 000 грн., з яких 50 076 грн, просять стягнути із страхової компанії, а 299 924 грн з [PERSON] . В межах кримінальної справи №686/32839/19 по обвинуваченню [PERSON] [PERSON] яка діяла у власних інтересах та інтересах сина [PERSON] було заявлено цивільний позов до [PERSON] та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», де страховою компанією було надано відзив від 29.01.2020 року, в якому остання проти позову заперечила, зазначила, що позивачі заяву про виплату страхового відшкодування не подавали, а тому жодним чином їхні права не порушені. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2020 року вирок Хмельницького міськрайонного суду в частині вирішення цивільного позову було скасовано, та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 27 жовтня 2020 року представником позивачів було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій він остаточно просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] 150 228 грн відшкодування шкоди як утриманця заподіяної смертю потерпілого, та 25 038 грн моральної шкоди; стягнути з страхової компанії на користь [PERSON] 25 038 грн моральної шкоди. Крім цього позивачі просили стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі по 149 962 грн кожному. В судовому засіданні представник позивачів вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Зазначила, що до моменту розгляду справи відповідачем [PERSON] було сплачено 33 000 грн моральної шкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що згідний сплатити моральну шкоду на кожного із позивачів в сумі по 133 462 грн, з урахуванням вже здійснених виплат в сумі 33 000 грн. Представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2020 року було визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме, що він 30 серпня 2019 року близько 10 год. 25 хв. керуючи автомобілем ВАЗ 2101 номерний знак [NUMBER] рухаючись в м. Хмельницькому із швидкістю близько 60 км/год. по правій смузі руху Старокостянтинівського шосе зі сторони м. Старокостянтинів в напрямку до вул.Озерна, в порушення п.12.4, 12.3 Правил дорожнього руху, перевищив встановлену швидкість рух, з моменту виникнення небезпеки для руху, а саме появи пішохода [PERSON] на проїзній частині Старокостянтинівського шосе, якого [PERSON] об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого створив небезпеку та здійснив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину Старокостянтинівського шосе поблизу виїзду від АЗС «WOG» на Старокостянтинівському шосе, 16 зліва направо відносно руху автомобіля за межами пішохідного переходу у невстановленому місці, в результаті чого [PERSON] отримав в своїй сукупності тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які стали причиною його смерті. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2020 року вирок Хмельницького міськрайонного суду в частині вирішення цивільного позову було скасовано, та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, сам вирок учасниками процесу не оскаржувався. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується копією полісу АО/1256689 від 10 липня 2019 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , з 20 листопада 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії [NUMBER] , в якому [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Згідно п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV)шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. В силу ст.27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. П.27.2 ст.27 Закону № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. В силу ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно п.9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, визначаючи розмір моральної шкоди, оцінює глибину, тривалість душевних страждань, тяжкість вимушеність змін у життєвих стосунках, наслідки, які настали у зв`язку із втратою годувальника, батька, чоловіка позивачів, а тому, враховуючи вимоги розумності, справедливості, виваженості суд приходить до висновку, що їм завдано моральної шкоди, яку слід стягнути із відповідачів в наступних розмірах. З [PERSON] на користь обох позивачів слід стягнути моральну шкоду в сумі по 133 462 грн, враховуючи, що відповідач вимоги щодо розміру моральної шкоди визнав в повному обсязі, та на час розгляду справи сплатив 33 000 грн, з огляду на що розмір моральної шкоди був обрахований наступним чином 149 962 грн. - 16500 грн.( кошти сплачені відповідачем кожному із позивачів). Що стосується відшкодування шкоди відповідно до п.27.2 ст.27 Закону 1961-IV, то визначаючи розмір який підлягає стягненню із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суд виходить із наступного. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АО/1256689 від 10 липня 2019 року, загальна страхова сума за шкоду завдану на одного потерпілого становить 200 000 грн, передбачений договором розмір франшизи визначений в сумі 1 000 грн., таким чином страховик несе відповідальність в межах загальної страхової суми 199 000 грн. Розмір страхового відшкодування на одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку та становить 150 228 грн, який має бути стягнутий на користь [PERSON] . Також з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивачів слід стягнути моральну шкоду, яка не може перевищувати суму 25 038 грн = 4173 грн (мінімальна заробітна плата) х 12/2 (згідно п.27.3 ст.27 Закону 1961-IV), однак враховуючи, що страховик несе відповідальність в межах 199 000 грн, розмір моральної шкоди слід обрахувати наступним чином: (199 000 грн - 150 228 грн)/2=24 386 грн на кожного із позивачів. Судові витрати по справі становлять 5 002 грн 28 коп., 1 відсоток від ціни позову 500 228 грн., враховуючи, що позов задоволено частково на суму 465 924 грн, що становить 93,14% від ціни позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід розподілити наступним чином, з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави слід стягнути 1 989 грн 91 коп.= 39,78%(199 000 грн х 100%/500228 грн)х5002 грн 28 коп./100%, з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 2 669 грн 22 коп. = 53,36% (266 924 грн х 100%/500228) х 5002 грн 28 коп./100%.

Outcome: partial