Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

12.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 16 259,61 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 липня 2013 року о 01:40 годині в результаті винних дій Відповідача в місті Києві по вул. Новопольова, 99-А трапилась дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується відомостями № 9231688 про дорожньо-транспортну пригоду, сформованими АІПС ДТП станом на 22.07.2013 р., та Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2013 р. по справі № 760/15830/13-п. Транспортний засіб «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], яким керував відповідач в той момент, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Ford Escort», державний номер [NUMBER], який в свою чергу здійснив наїзд на автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох цих автомобілів. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], на момент ДТП була застрахована у позивача за полісом № АВ/3370469 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 16.07.2013 року. Позивач зазначає, що згідно з Звітом № 258 про оцінку автомобіля «Ford Escort», державний номер [NUMBER] та Звітом № 259 про оцінку автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER] було визначено вартість матеріального збитку, завданого даним автомобілям. Крім того, позивач зазначає, що згідно страхового акту № 203 від 29.10.2013 року та №203 (2) від 12.12.2013 року власникам автомобілів «Ford Escort», державний номер [NUMBER] та «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER] було виплачено страхове відшкодування на загальну суму 16 259,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1638 від 12.11.2013 року та платіжним дорученням № 4788 від 19.02.2014 року. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, а тому у позивача виникло право регресного позову відповідно до ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що оскільки обставини щодо залишення місця події у відповідності до ст. 59, 60 ЦПК України повинні бути доведені належними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення чи постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача та не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування, то відповідно позивачем не доведено факту залишення відповідачем місця події належним чином, а відтак відсутні правові підстави застосовувати до даних правовідносин положення п.п. в) п. 38.1.1. ст. 38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"». Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 16.07.2013 року в м. Києві на вул. Новопольовій, 99-А відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], автомобіль «Ford Escort», державний номер [NUMBER], який був припаркований та після зіткнення здійснив наїзд на автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER]. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2013 року, відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 16.07.2013 року. Вказана постанова 02.09.2013 року набрала законної сили. Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.08.2013 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес» відповідно до Полісу № АВ3370469 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що не заперечувалося сторонами по справі. Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до Звіту № 258 про оцінку автомобіля Ford Escort IV І.6і номерний знак [NUMBER] від 31.07.2013 року, наданого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Escort», державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 13 529,45 грн., вартість утилізації автомобіля складає 4 139,53 грн. (а.с.9-22). Відповідно до Звіту № 259 про оцінку автомобіля Chevrolet Aveo 1.5і номерний знак [NUMBER] від 31.07.2013 р., наданий суб'єктом оціночної діяльності ТОВ Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 7 379,69 грн. (а.с.33-44). 27.09.2013 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.30). Судом також встановлено, що 12.12.2013 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.54). Відповідно до страхового акту № 203 від 29.10.2013 року, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 8 879,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1638 від 12.11.2013 року (а.с.32). Згідно страхового акту №203 (2) від 12.12.2013 року, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7 379,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4788 від 19.02.2014 року (а.с.56). Таким чином ПрАТ «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес» на виконання взятих зобов'язань, виплатило [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування на загальну суму 16 259,61 грн. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Як вбачається з листа №1 від 17.07.2013 року, відповідач [PERSON] визнав, що після зіткнення, яке сталося 16.07.2013 року , він відігнав свій автомобіль в гараж, а вранці 16.07.2013 р. з»явився до відділення ДАІ для оформлення ДТП. Крім того, у рапорті інспектора ДПС Солом'янського ВДАІ РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16 липня 2013 року зазначено, що до ДПС звернувся не відповідач, а один з потерпілих - пан [PERSON] Пояснення водія транспортного засобу «Ford Escort», державний номер [NUMBER], [PERSON] від 16 липня 2013 р. та пояснення Відповідача від 16 липня 2013 року також містять посилання на самовільне залишення місця ДТП відповідачем. Оцінюючи наявні у справі пояснення учасників ДТП, що сталася 16.07.2013 року, суд вважає їх належними та допустимими доказами того, що відповідач в порушення вимог ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ПДР України залишив місце ДТП. Посилання відповідача на те, що він з поважних причин залишив місце ДТП побоюючись переслідування з боку невстановлених осіб, як і відсутність відповідного протоколу про порушення ПДР України, не є підставою для звільнення останнього він цивільно-правової відповідальності в межах ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачені кошти в розмірі 16 259,61 грн. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес» в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved