Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

20 березня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього суми матеріальної шкоди в розмірі 32 170 грн. 26 коп., з них: 27 613 грн. 96 коп. - витрати на лікування, 4 556 грн. 30 коп. - індексація витрат з урахуванням індексу інфляції у січні 2015 року відносно травня 2014 року, а також суми упущеної вигоди в розмірі 15 000 грн 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 15000 грн. 00 коп., заподіяної внаслідок ДТП. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 27 квітня 2014 року о 10 годині 40 хвилин в м. Миколаєві відповідач [PERSON] керував технічно несправним автомобілем "ВАЗ-21011", реєстраційний номер [NUMBER], несправність якого полягала у наявності пошкоджень оболонки резинового шлангу гальмівного механізму лівого переднього колеса, що є порушенням п.п. 31.1 ПДР України, та здійснював рух по сухій асфальтованій проїзній частині пр. Леніна від вул. Комсомольської в напрямку вул. Маршала Василевського. При наближенні до перехрестя пр. Леніна та вул. Маршала Василевського, відповідач грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "а", 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан свого транспортного засобу, під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не контролював свої дії та рух транспортного засобу, яким керував, хоча був зобов'язаний постійно їх контролювати і мав таку можливість, при русі по проїжджій частині пр. Леніна, внаслідок технічної несправності гальмівної системи виїхав за межі проїзної частини на тротуар, де допустив наїзд на позивача [PERSON], який здійснював рух по тротуару. Внаслідок ДТП позивачеві [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, відкритого скалкового перелому середньої третини правої стегнової кості зі зміщенням, відкритого осколково-фрагментарного перелому кісток правої гомілки зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 607 від 08.05.2014 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпечності для життя. Ці обставини встановлені вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2014 року, яким за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідача [PERSON] було визнано винним та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом і звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік. Через одержані тілесні ушкодження, позивач був вимушений проходити лікування на стаціонарі у травматологічному відділенні Міської лікарні швидкої медичної допомоги з 27 квітня по 14 травня 2014 року, вартість якого за цей час становила 27 613 грн. 96 коп., що підтверджується наданими позивачем копією договору купівлі-продажу протезно-ортопедичних виробів від 28.04.2014 та копіями чеків, квитанцій, накладних на придбання ліків та медичної техніки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суму матеріальних збитків, витрачених на лікування, в розмірі 32 170 грн. 26 коп., з них: 27 613 грн. 96 коп. - витрати на лікування, 4 556 грн. 30 коп. - індексація витрат з урахуванням індексу інфляції у січні 2015 року. У той же час, позивачем не було надано жодних доказів, які б доводили обґрунтованість вимог про відшкодування відповідачем суми упущеної вигоди, а тому суд приходить до висновку,що у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування суми упущеної вигоди слід відмовити. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 471 грн. 70 коп.

Outcome: partial