Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці про стягнення недоплаченого відшкодування втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат, мотивуючи позовні вимоги тим, що він з 23 червня 1980 року по 24 січня 1991 року працював на різних посадах (за різними робочими спеціальностями) у ВО "Хімпром". В 1988 році, працюючи газозварювальником 5 розряду цеху концентрованих складно - змішуваних мінеральних добрив, отримав професійне захворювання (серцево-легеневі захворювання), внаслідок чого втратив 50% професійної працездатності, йому встановлена 3 група інвалідності. З 14 серпня 1991 року відсоток ступеня втрати професійної працездатності збільшився 70% і встановлена 2 група інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Починаючи з січня 1992 року, внаслідок неналежного виконання ВО "Хімпром" постанов Кабінету Міністрів України № 391 від 31 грудня 1991 року, № 140 від 21 березня 1992 року, № 276 від 26 травня 1992 року він отримував значно занижений розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 276 від 26 травня 1992 року "Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 29 квітня 1992 р. "Про підвищення соціальних гарантій для населення" підприємства, установи і організації мають провести з 1 травня 1992 року перерахування розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень-квітень 1992 року, відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Установлено, що при визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1 травня 1992 року, середньомісячний заробіток обчислюється за три місяці, що передували каліцтву або встановленню втрати працездатності. Сума заробітної плати до 1 травня 1992 року збільшується на величину підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів. Міністерство праці України надало свої роз'яснення за № 15-2206 від 17 червня 1992 року "Про деякі питання застосування пункту 4 абз. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 1992 року № 276 "Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 29 квітня 1992 р. "Про підвищення соціальних гарантій для населення". У роз'ясненнях зокрема зазначається, що перерахування з 1 травня 1992 року розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок трудового каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням ними трудових обов'язків, провадиться виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень-квітень 1992 року, відкоригованої на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 1992 року № 276 (пункт 4, абз. 2). Відповідний працівник - це працівник за професією відповідного розряду або посадою виробничого підрозділу (дільниці, цеху), де потерпілий працював до професійного захворювання чи каліцтва. Адміністрація ВО "Хімпром", ігноруючи вимоги зазначених постанов Кабінету Міністрів України, навмисно приховувала реальне збільшення розміру компенсації - втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат. Працівники ВО "Хімпром" неодноразово звертались до комісій обласної ради профспілок, які у своїх висновках констатували навмисне зменшення компенсації по профзахворюванню і надавали рекомендації по їх збільшенню. Незважаючи на це, адміністрація не виправляла становище і продовжувала занижувати виплату компенсації. Зокрема, адміністрацією ВО "Хімпром" надана відомість нарахування заробітної плати газозварювальника 5 розряду, слюсаря 5 розряду цеху концентрованих складно-змішуваних мінеральних добрив, в якій занижено розмір заробітку за січень-квітень 1992 року. Крім того, 8 червня 2001 року директором та головним бухгалтером ВО "Хімпром" підписана довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи станом на 1 квітня 2001 року. У зазначеній довідці вказана сума відшкодування втраченого ним заробітку у розмірі 139 грн. 63 коп. З цією сумою він не погоджується і вважає, що вона повинна дорівнювати 549 грн. 95 коп. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 3 березня 2010 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 2 червня 2010 року, задоволено його позов до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці про збільшення розміру втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу, інших страхових виплат та їх перерахунок. Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці збільшити [PERSON] розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу, інших страхових виплат, здійснивши їх перерахунок з врахуванням того, що станом на 1 квітня 2001 року цей розмір складав для [PERSON] 272 грн. 82 коп. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 лютого 2011 року залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 7 квітня 2011 року, роз'яснено перший абзац резолютивної частини рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 3 березня 2010 року у справі № 2-10/10 та вказано період перерахунку і виплати з 1 травня 1992 року по день розгляду справи, а саме по 3 березня 2010 року. Відповідні виплати здійснені Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці після набрання законної сили судовими рішеннями. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 6 лютого 2009 року по справі призначалась та проводилась судово-бухгалтерська експертиза. Вінницьким відділенням КНДІСЕ складено висновок № 293 судово-бухгалтерської експертизи від 31 липня 2009 року. Згідно зазначеного висновку перерахування з 1 травня 1992 року розмірів відшкодування шкоди, заподіяної йому внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, проводились із середньої заробітної плати газозварювальника 5 розряду і слюсаря 5 розряду цеху концентрованих складно-змішуваних мінеральних добрив відповідного працівника [PERSON] за січень-квітень 1992 року, де його заробіток вказується: січень - 965,00 крб.; лютий - 2400,00 крб.; березень - 2400,00 крб.; квітень- 4080,00 крб. Всього: 9845,00 крб.: 4 = 2461,00 крб. Розмір відшкодування визначався експертом на підставі відомості нарахування заробітної плати газозварювальнику 5 розряду, слюсарю 5 розряду цеху концентрованих складно-змішуваних мінеральних добрив в 1, 2, 3, 4 місяцях 1992 року (де працював [PERSON]), наданої адміністрацією ВО "Хімпром". У зазначеній відомості умисно чи помилково занижено розмір фактичного заробітку відповідного працівника ([PERSON]), внаслідок чого значно зменшено розмір відшкодування шкоди [PERSON] Він неодноразово звертався до архівного відділу Вінницької міської ради з приводу отримання архівних довідок про заробітну плату відповідних працівників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Архівний відділ Вінницької міської ради відмовив у наданні такої інформації. Ксерокопію такої довідки (розрахункової відомості за 1992 рік) на своє усне звернення він отримав у травні 2013 року у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці. Фактична заробітна плата [PERSON] - відповідного працівника за січень - квітень 1992 року складає: січень - 2470,00 крб.; лютий - 4800,00 крб.; березень - 4800,00 крб.; квітень - 8160,00 крб. Відкоригована заробітна плата за січень-квітень 1992 року: січень - 2470,00*2,2*1,7=9237,80 крб.; лютий - 4800,00*1,7=8160,00 крб.; березень - 4800,00* 1,7=8160,00 крб.; квітень = 8160,00 крб. Всього: 33718,80 крб. Скоригована заробітна плата в перерахунку на місяць складає: 8429,45 крб. (33718,80 крб.: 4). Тринадцята заробітна плата за 1991 рік нарахована в лютому 1992 року, а виплачена в березні 1992 року та в перерахунку на один місяць становила 257 крб. Скоригована тринадцята заробітна плата: 257,00 крб. * 1,7-436,90 крб. Таким чином, базова середньомісячна заробітна плата за січень-квітень 1992 року становить 8866,35 крб. (8429,45 крб. + 436,90 крб.). Саме такий розмір заробітної плати мав застосовуватись з 1 травня 1992 року при перерахуванні в подальшому визначеного йому раніше розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання. Загальна заборгованість відшкодування в зв'язку з втратою працездатності внаслідок профзахворювання за період з травня 1992 року по травень (включно) 2013 року становить 132 540,41 грн. Розрахунки заборгованості проведені у відповідності з Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Законом України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року, Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25 серпня 1996 року, Постановами Кабінету Міністрів України N2 140 від 21 березня 1992 року, № 276 від 26 травня 1992 року, № 676 від 3 грудня 1992 року, № 472 від 23 червня року, Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, постановами правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а також згідно з іншими законодавчими та нормативними актами. В лютому 2013 року він звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці з проханням провести перерахунок щомісячних страхових виплат з травня 1992 року по даний час та їх виплату з урахуванням того, що фактична зарплата відповідного працівника цеху № 17 [PERSON] за січень-квітень 1992 року рівнялась відповідно: 2470, 4800, 4800, 8160 крб. Відповідач відмовився провести перерахунок. ДП ВО «Хімпром» ліквідовано без правонаступника, а тому відшкодування матеріальної шкоди має проводитися відповідачем. Просить стягнути з відповідача на його користь недоплачене відшкодування втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат в розмірі 132 540 грн. 41 коп. та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав та просять стягнути з відповідача на користь позивача недоплачене відшкодування втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат в розмірі, визначеному у висновку експерта №1735/13-21 від 29.11.2013 року - 132 541 грн. 58 коп. та понесені судові витрати в сумі 4 563 грн. 20 коп. Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці - Олійник А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що відповідач виплатив позивачу кошти за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 3 березня 2010 року, вини відповідача в тому, що в розрахунках були помилки, немає, оскільки розрахунки здійснювало ВО "Хімпром". Крім того, він має сумніви щодо достовірності проведеної експертизи. Просить в позові відмовити. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що експертизу вона проводила на підставі відповідних нормативних документів та матеріалів цивільної справи, крім того, витребовувалася особова справа позивача. Здійсненні виплати позивачу були враховані при проведені розрахунку відшкодування втраченого заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали особової справи позивача, заведеної у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки, наказом №298 від 17.06.1980 р. (запис №15) з 23.06.1980 р. [PERSON] був зарахований слюсарем 5 розряду по ремонту апаратурного обладнання в виробництві мінеральних добрив Вінницького хімічного заводу ім. Свердлова, правонаступником якого є Вінницьке державне підприємство виробниче об'єднання «Хімпром». З 01.12.1987 р. згідно наказу №102-к від 07.12.1987 р. (запис №16) [PERSON] переведено газозварювальником 5 розряду цеху концентрованих складно - змішуваних мінеральних добрив, а з 20.08.1990 р. (наказ № 67-к від 21.08.1990) (запис 17) [PERSON] переведений сторожем будівельного відділу ОКА. Працюючи газозварювальником 5 розряду цеху концентрованих складно - змішуваних мінеральних добрив, в 1988 році позивач отримав професійне захворювання, внаслідок чого втратив 50% професійної працездатності, позивачу була встановлена 3 група інвалідності. З серпня 1991 року відсоток втрати професійної працездатності збільшився до 70%, позивачу була встановлена 2 група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, з лютого 1996 року відсоток втрати професійної працездатності встановлено 60%. Як вбачається з особової справи позивача, зокрема, з Акту розслідування професійного захворювання (отруєння) від 09.01.1989 р. [PERSON] встановлено професійне захворювання, а відповідно випискам із актів освідчення МСЕКу [PERSON] встановлено професійне захворювання та відсоток стійкої втрати працездатності. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 3 березня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 2 червня 2010 року, задоволено позов [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці про збільшення розміру втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу, інших страхових виплат та їх перерахунок та зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці збільшити [PERSON] розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу, інших страхових виплат, здійснивши їх перерахунок з врахуванням того, що станом на 1 квітня 2001 року цей розмір складав для [PERSON] 272 грн. 82 коп. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 лютого 2011 року залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 7 квітня 2011 року, роз'яснено перший абзац резолютивної частини рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 3 березня 2010 року у справі № 2-10/10 та вказано період перерахунку і виплати з 1 травня 1992 року по день розгляду справи, а саме по 3 березня 2010 року. Виплати здійснені Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці. Як вбачається з ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 6 лютого 2009 року по справі призначалась та проводилась судово-бухгалтерська експертиза. З висновку № 293 судово-бухгалтерської експертизи від 31 липня 2009 року вбачається, що перерахування з 1 травня 1992 року розмірів відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, проводились із середньої заробітної плати газозварювальника 5 розряду і слюсаря 5 розряду цеху концентрованих складно-змішуваних мінеральних добрив відповідного працівника [PERSON] за січень-квітень 1992 року, де його заробіток вказується: січень - 965,00 крб.; лютий - 2400,00 крб.; березень - 2400,00 крб.; квітень - 4080,00 крб. Всього: 9845,00 крб.: 4 = 2461,00 крб. Розмір відшкодування визначався експертом на підставі відомості нарахування заробітної плати газозварювальнику 5 розряду, слюсарю 5 розряду цеху концентрованих складно-змішуваних мінеральних добрив в 1, 2, 3, 4 місяцях 1992 року (де працював [PERSON]), наданої адміністрацією ВО "Хімпром". Ксерокопію довідки (розрахункової відомості за 1992 рік) на своє усне звернення позивач отримав у травні 2013 року у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці. З довідки вбачається, що фактична заробітна плата [PERSON] - відповідного працівника за січень - квітень 1992 року складає: січень - 2470,00 крб.; лютий - 4800,00 крб.; березень - 4800,00 крб.; квітень - 8160,00 крб. Відкоригована заробітна плата за січень-квітень 1992 року: січень - 2470,00*2,2*1,7=9237,80 крб.; лютий - 4800,00*1,7=8160,00 крб.; березень - 4800,00* 1,7=8160,00 крб.; квітень = 8160,00 крб. Всього: 33718,80 крб. Скоригована заробітна плата в перерахунку на місяць складає: 8429,45 крб. (33718,80 крб.: 4). Тринадцята заробітна плата за 1991 рік нарахована в лютому 1992 року, а виплачена в березні 1992 року та в перерахунку на один місяць становила 257 крб. Скоригована тринадцята заробітна плата: 257,00 крб. * 1,7-436,90 крб. Таким чином, базова середньомісячна заробітна плата за січень-квітень 1992 року становить 8866,35 крб. (8429,45 крб. + 436,90 крб.). В лютому 2013 року позивач звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці з проханням провести перерахунок щомісячних страхових виплат з травня 1992 року по даний час та їх виплату з урахуванням того, що фактична зарплата відповідного працівника цеху № 17 [PERSON] за січень-квітень 1992 року рівнялась відповідно: 2470, 4800, 4800, 8160 крб., однак відповідач відмовився провести перерахунок. Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 1735/13-21 від 29.11.2013 року, розрахунок відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання [PERSON] за період з 1 травня 1992 року до 31 травня 2013 року, наведений у позовній заяві від 28 травня 2013 р. документально підтверджується в сумі 132 541 грн. 58 коп., що на 1 грн. 17 коп. більше ніж у розрахунку відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання [PERSON] за період з 1 травня 1992 року до 31 травня 2013 року, наведеному у позовній заяві від 27 травня 2013 р. Відповідно до ч. 7 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності" якщо потерпілому або особам, які мають право на держання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці". Порядок нарахування, перерахування та виплата щомісячних сум відшкодування шкоди визначено Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. № 472 (із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 4 Правил, відшкодування шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я складається з виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності), виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому. Розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я (п. 9 Правил). Пунктом 22 Правил визначено, що середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства. При визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1 травня 1992 р. середньомісячний заробіток обчислюється відповідно Постанови Кабінету міністрів України від 26 травня 1992 р. № 276 «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 29 квітня 1992р. «Про підвищення соціальних гарантій для населення». В пункті 4 зазначено, що підприємствам, установам і організаціям визначити: розмір виплат, які відповідно до чинного законодавства обчислюються із середнього заробітку (допомога у разі тимчасової непрацездатності, вихідна допомога, відпустка тощо), з урахуванням тарифних ставок і посадових окладів у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.1992 р. №140 «Про додаткові заходи у зв'язку з підвищенням заробітної плати»; провести з 1 травня 1992 року перерахування розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень-квітень 1992 р., відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок та посадових окладів. Установити, що при визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1 травня 1992р., середньомісячний заробіток обчислюється за три місяці, що передували каліцтву або встановленню втрати працездатності. Сума заробітної плати до 1 травня 1992 р. збільшується на величину підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з : у розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. Одноразова винагорода за підсумками роботи за рік і за вислугу років включається до середнього заробітку шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній календарний рік. В п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» зазначено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах і угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та Інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Після 24.10.1997 р., тобто після набрання чинності Постановою КМУ «Про внесення змін і доповнень до Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» від 03.10.97 р. № 1100, якою внесено зміни та доповнення до Правил № 472, слід дотримувати вимоги нового абзацу шостого п.28 цих Правил, а саме перерахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи. При цьому його вимоги в частині перерахунку мають виконуватися тільки в разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відповідних працівників. Перерахований розмір втраченого заробітку порівнюють із середньомісячним заробітком відповідного працівника, до якого включається заробітна плата за той місяць, в якому здійснювалося підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за відповідною професією (посадою), а також 1/12 річних винагород (за підсумками роботи за рік, вислугу років тощо) за попередній календарний рік. Водночас у всіх випадках перерахунку розміру відшкодування, також у разі неритмічної роботи підприємства визначений розмір втраченого заробітку коригуванню у бік зменшення не підлягає (п.9 Правил № 472), тобто підприємство не має права зменшувати розмір втраченого заробітку, який склався на час підвищення тарифних ставок (посадових окладів), навіть у разі, коли у перерахунку на 100% втрати працездатності він перевищує середньомісячний заробіток відповідного працівника. Розмір втраченого заробітку має залишатися без змін до чергового підвищення тарифних ставок та перегляду його у зв'язку з цим, враховуючи при цьому вимоги абз. 6, п.28 Правил № 472. Пунктом 22 Правил № 472 визначено, що «середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я або індексації доходів відповідно до чинного законодавства». Як вбачається з висновку експерта від 29.11.2013 року №1735/13-21, перерахування з 01.05.1992 р. розмірів відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, проводилось із середньої заробітної плати працівника цеху концентрованих складно-змішуваних мінеральних добрив [PERSON] за січень - квітень 1992 р. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.03.2010 року було встановлено, що підприємство, на виробництві якого позивач отримав професійне захворювання, а саме - Державне підприємство виробниче об'єднання "Хімпром" було ліквідоване без правонаступника. Відповідно до абзацу 3 п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності" уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами у справі, а тому підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд виходить, зокрема із висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 1735/13-21 від 29.11.2013 року, згідно якого розрахунок відшкодування втраченого заробітку у зв'язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання [PERSON] за період з 1 травня 1992 року до 31 травня 2013 року, документально підтверджується в сумі 132 541 грн. 58 коп. При цьому суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що висновок експертизи є недостовірним, оскільки представником відповідача не заявлялося клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, слід стягнути з відповідачів на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати на проведення експертизи в розмірі 4 563 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved