Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № б/н від 10.04.2007 року [PERSON], отримала кредит у розмірі 4300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приват Банк» «Умовами та правилами, Тарифами надання банківських послуг», складає між ним та банком кредитний договір. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує. [PERSON] у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.01.2016 року має заборгованість в розмірі 14489,27 гривень, яка складається з: -1762,82 грн. заборгованість за кредитом; -7846,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3714,12 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; -500,00 грн. штраф ( фіксована частина ); -666,16 грн. штраф ( процентна складова ). Добровільно [PERSON] не має наміру погасити борг згідно договору, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з боржника на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.04.2007 року в розмірі 14\~489, 27 гривень. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приват Банк" не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву у якій просить проводити слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Крім того, представник позивача надіслав суду додаткові пояснення до позовної заяви зазначивши, що строки позовної давності при зверненні до суду банком не пропущено, оскільки згідно п.1.7.31 змінених Умов та Правил надання банківських послуг, до яких 09.11.2015 року приєдналась [PERSON] підписавши Анкету Заяву до Умов та Правил надання банківських послуг, строки позовної давності було збільшено до 50 років. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позовної заяви у зв'язку з пропуском строку позовної давності, а також додатково пояснила, що підпис на заяві про видачу кредиту не її, на той час вона перебувала за межами України, а саме в Австрії. 13 серпня 2008 року вона виїхала у США, а повернулася лише в серпні 2013 року. Також вказує на те, що у заяві про надання кредиту від 27.04.2007 року зазначено не її серію та номер паспорта громадянина України, а Анкету Заяву до Умов та Правил надання банківських послуг 09.11.2015 року вона не підписувала, оскільки не являється клієнтом банку. Всі документи від її імені підроблені, ніяких коштів у банку вона не отримувала і не підписувала документів. Заслухавши доводи відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Як вбачається із договору кредиту, який був укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON], 10.04.2007 року, останній надано кредит у розмір 4300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У заяві про надання кредиту від 27.04.2007 року зазначено серію та номер паспорта [PERSON] НЮ №009334, що не відповідає дійсності, оскільки згідно копії паспорта громадянина України - [PERSON], серія та номер паспорта - НЮ №0009550. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Згідно ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Посилання представника позивача в додаткових поясненнях до позовної заяви на те, що відповідача було ознайомлено із Умовами та правилами надання банківських послуг, що банк має право проводити зміни тарифів і інших умов обслуговування карткового рахунку і що відповідно до п.1, 1,7, 31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди пені був збільшений до 50 років, суд до уваги не бере поскільки у справі яка розглядається, в умовах та правилах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 1, 1,7, 31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювалась. Крім того, у заяві позичальника від 27.04.2007 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити в зв'язку з пропуском банком строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності. Враховуючи те, що ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором кредиту з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у позові. Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовна заява позивача ПАТ КБ "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла на адресу суду лише 04.04.2016 року, а згідно розрахунку заборгованості ( а.с. 5-6 ) останній платіж відповідачем було здійснено 26.10.2008 року, тобто позивачем пропущено строк позовної давності. Крім цього у змісті позовної заяви позивач не просить поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин його поновлення. Зважаючи на наведене в задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства Комерційного Банку "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed