Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначив, що з 12.05.2006 року він працював у Старогороженській сільській раді Баштанського району працівником по роботі з населенням, а з 06.07.2009 року переведений на посаду сторожа Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко". 22 лютого 2017 року його було звільнено з посади сторожа на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи незаконним своє звільнення він оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.08.2017 року його позов залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21.09.2017 року позовні вимоги позивача були задоволенні частково, а саме: позивача було поновлено на роботі у Старогороженському дошкільному навчальному закладі "Малятко" на посаді сторожа з 22.02.2017 року. В частині вимог до Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено по тій причині, що останній не є належним відповідачем,зважаючи на те, що заробітну плату працівникам Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко" виплачує Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, яка є його засновником, здійснює управління, фінансування та матеріально-технічне забезпечення. Рішенням апеляційного суду було роз`яснено щодо можливості звернення з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до належного відповідача Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. За період вимушеного прогулу, а саме з 23.02.2017 року по 21.09.2017 року кількість робочих днів позивача становило 143 дні. Виходячи з того, що середньоденний його заробіток становив 136 грн. (згідно відповідної довідки відповідача), просив суд стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 19448 грн. (143 дні х на 136 грн.). Крім того, просив поновити йому строк звернення до суду з позовом про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що лише на час апеляційного розгляду (21.09.2017 року) він дізнався, що належним відповідачем по цій вимозі є саме Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області. В подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги, посилаючись на те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2017 року по 21.09.2017 року було розраховано виходячи з нормативів робочого час, встановленого для працівників з п`ятиденним робочим днем, проте він працював на посаді сторожа Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко" з шестиденним робочим днем, а відтак за період вимушеного прогулу, а саме з 23.02.2017 року по 21.09.2017 року кількість робочих днів позивача становило 181 день. На підставі викладеного, просив суд стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24616 грн. (181 день х 136 грн.). Ухвалою від 10.10.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою (протокольної форми) від 24.10.2017 року до участі в якості співвідповідача залучено Баштанську районну раду Баштанського району Миколаївської області. Ухвалою від 28.03.2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за касаційною скаргою Старогороженського дошкільного навчального закладу «Малятко» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 21.09.2017 року в справі за позовом [PERSON] до Старогороженського дошкільного навчального закладу «Малятко», третя особа - Старогороженська сільська рада Баштанського району про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою від 23.10.2019 року провадження у справі було поновлено. Стороною відповідача Старогороженською сільською радою Баштанського району Миколаївської області було надано до суду відзив на позов, згідно якого заперечують проти задоволення позову посилаючись на те, що Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області не фінансує дитячий навчальний заклад «Малятко», а тому не може бути відповідачем у даній справі, оскільки згідно положень Бюджетного кодексу України видатки на дошкільну освіту відносяться до видатків районних бюджетів в зв`язку з чим на виконання положень ст.. 89 та 101 Бюджетного кодексу України між Старогороженською сільською радою Баштанського району Миколаївської області та Баштанською районною радою Баштанського району Миколаївської області було укладено договір про передачу коштів з районного бюджету до сільського бюджету у вигляді міжбюджетного трансферту - субвенції з районного бюджету місцевим бюджетам на дошкільну освіту. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та просили його задовольнити. В судове засідання представник відповідача Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Від відповідача Баштанської районної ради Баштанського району Миколаївської області надійшла заява про можливість розгляду справи у відсутність їх представника. Дослідивши матеріалами справи (копію рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21.09.2017 року; довідки Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 28.09.2017 року та 19.02.2018 року; графік чергування сторожа Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; копію договору на передачу коштів з районного бюджету до сільського бюджету у вигляді міжбюджетного трансферту - субвенції з районного бюджету місцевим бюджетам на дошкільну освіту; повідомлення Управління державної казначейської служби України у Баштанському районі Миколаївської області від 27.10.2017 року та 30.01.2018 року; копію рішення Баштанської районної ради від 20.12.2018 року за №15 та додатки до нього; копію статуту Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко"), суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, виходячи з наявних в матеріалах справи письмових доказів, що з 12.05.2006 року позивач [PERSON] був призначений у Старогороженській сільській раді Баштанського району на посаду працівника сільської ради по роботі з населенням. 06.07.2009 року його було переведено на посаду сторожа Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко". 22 лютого 2017 року його було звільнено з посади сторожа на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.08.2017 року позов [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21.09.2017 року позовні вимоги позивача були задоволенні частково, а саме: позивача було поновлено на роботі у Старогороженському дошкільному навчальному закладі "Малятко" на посаді сторожа з 22.02.2017 року. В частині вимог до Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено по тій причині, що останній не є належним відповідачем, зважаючи на те, що заробітну плату працівникам Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко" виплачує Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, якає його засновником, здійснює управління, фінансування та матеріально-технічне забезпечення. Одночасно рішенням Апеляційного суду було роз`яснено щодо можливості звернення з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до належного відповідача Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81 КПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, за змістом ст.ст. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Сукупність встановлених судом обставин підтверджують той факт, що звільнення позивача відбулося з недотриманням норм діючого на той час трудового законодавства, що свідчить про порушення трудових прав позивача, а відтак його право на середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає захисту судом. Встановленні судом обставини свідчать, що факт вимушеного прогулу позивача [PERSON] мав місце у період часу з 23.02.2017 року по 21.09.2017 року, при цьому кількість робочих днів позивача за вказаний період ( з розрахунку того, що позичав мав вихідний день лише 1 день в тиждень - неділя) становила 181 день. Згідно довідки Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 28.09.2017 року, розмір середньоденної заробітної плати сторожа ДНЗ «Малятко» [PERSON] становив 136 грн. (а.с. 6). Відтак, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить 24616 грн. (181 день х 136 грн.). З огляду на викладене, позов в частині стягнення з Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає задоволенню в повному обсязі. Доводи сторони відповідача Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області з приводу того, що сільрада не фінансує дитячий навчальний заклад «Малятко», а тому не може бути відповідачем у даній справі, оскільки згідно положень Бюджетного кодексу України видатки на дошкільну освіту відносяться до видатків районних бюджетів, в зв`язку з чим на виконання положень ст.. 89 та 101 Бюджетного кодексу України між Старогороженською сільською радою Баштанського району Миколаївської області та Баштанською районною радою Баштанського району Миколаївської області було укладено договір про передачу коштів з районного бюджету до сільського бюджету у вигляді міжбюджетного трансферту - субвенції з районного бюджету місцевим бюджетам на дошкільну освіту, суд не бере до уваги та оцінює їх критично з огляду на наступне. З наявного в матеріалах справи копії договору про передачу коштів з районного бюджету до сільського бюджету у вигляді міжбюджетного трансферту - субвенції з районного бюджету місцевим бюджетам на дошкільну освіту (а.с. 76) вбачається, що кошти з районного бюджету Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області отримувала у вигляді субвенції. Згідно вимог п.32 та 48 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, міжбюджетні трансферти - це кошти, які безоплатно і безповоротно передаються з одного бюджету до іншого, а субвенції - це міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції. З наявної в матеріалах справи копії рішення Апеляційного суду Миколаївської області (а.с.3) та статуту Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко" (а.с.74-79) вбачається, заробітну плату працівникам Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко" виплачує саме Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, яка є його засновником, здійснює управління, фінансування та матеріально-технічне забезпечення. Таким чином, трудові правовідносини у позивача, щодо його роботи на посаді сторожа Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко", мали місце саме з Старогороженською сільською радою Баштанського району Миколаївської області та саме остання, як роботодавець, повинна виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, при цьому Баштанська районна рада здійснювала фінансування Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області лише шляхом виділення субвенції, підстави та порядок надання якої регламентовано положеннями бюджетного законодавства та умовами вище вказаного договору, які жодним чином не передбачають виникнення у Баштанської районної ради обов`язку щодо виплати заробітної плати працівникам Старогороженського дошкільного навчального закладу "Малятко", а відтак, у разі необхідності, і середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи, що виплата заробітної плати відноситься до обов`язків Старогороженської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню саме з останньої. З вище наведених підстав, позов, в частині стягнення з Баштанської районної ради Баштанського району Миколаївської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає залишенню без задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку наявності підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. З огляду на встановлені судом обставини стосовно того, що позивач лише на час апеляційного розгляду (21.09.2017 року) дізнався, що належним відповідачем по цій вимозі є саме Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області та необхідним є пред`явлення позову саме до останньої, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин, а тому є достатні підстави для його поновлення. Зважаючи на те, що лише Старогороженська сільська рада Баштанського району Миколаївської області має відповідати за даним позовом, судовий збір підлягає стягненню лише з неї та в розмірі, який підлягав сплаті на час звернення до суду в 2017 році, а саме 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial