Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області (далі - відповідачі), з вимогою визнати за позивачем право на земельну ділянку в розмірі 2,28 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Липовецької міської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 02.03.1993 позивач була прийнята на роботу на посаду оператора бригади №3 в Радгоспі "Липовецьке" м. Липовець Вінницька область. 14.11.1995 в зв`язку із реформуванням шляхом переведення у колективну власність, радгосп «Липовецький» було реорганізовано у КСП "Липовецьке". На момент видачі колективному сільськогосподарському підприємстві «Липовецьке» державного акту на право колективної власності на землю від 16.07.1997, вона була членом КСП "Липовецьке", проте з невідомих причин її не було включено до списку членів КСП "Липовецьке", що додається до державного акту, у зв`язку з чим позивачу не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Про порушення права позивача на отримання земельної ділянки (пай) та те, що її прізвище не було внесено до вищевказаного списку, і про те, що має право на земельну частку (пай), вона дізналась в липні 2018 року. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 03.04.2020 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, через свого представника, подала до суду відзив із запереченнями проти позову. Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами. Законом № 2498-VIII розділ X Перехідних положень Земельного кодексу України, було доповнено пунктом 21, відповідно до якого, установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності". Нормами Закону чітко визначено, що лише органом місцевого самоврядування здійснюється прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Тобто в даному випадку. Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є лише розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної форми власності за межами населеного пункту. Позивач відповіді на відзив не подала. Ухвалою суду від 30.04.2021 замінено відповідачів Липовецьку районну державну адміністрацію Вінницької області та Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області на належного Липовецьку міську раду Вінницького району Вінницької області. До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано. Ухвалою суду від 01.07.2021 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 26.07.2021 залучено у якості співвідповідача Вінницьку районну державну адміністрацію. Співвідповідач, через свого представника за довіреністю, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. У судове засідання позивач не з`явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 02.03.1993 [PERSON] була зарахована на роботу на посаду оператора бригади №3 в Радгоспі "Липовецький" м. Липовець Вінницька область. 14.11.1995 в зв`язку із реформуванням шляхом переведення у колективну власність, радгосп «Липовецький» було реорганізовано у КСП "Липовецьке", де позивач продовжувала працювати та була членом даного КСП. 16.07.1997 КСП "Липовецьке" було отримано Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ВЕ №000072. В подальшому, 25.09.1997 [PERSON] звільнилась із КСП «Липовецьке» за власним бажанням. На час отримання господарством вказаного Державного акту на право колективної власності на землю позивач була членом КСП та працювала в ньому, проте при складанні списків осіб, які набули право на отримання земельної частки (паю) при розпаюванні земель, що знаходиться у постійному користуванні КСП "Липовецьке", її включено не було. На її звернення до керівництва господарства про причини невключення їй обіцяли, що включать у додаткові списки, оскільки вона набула таке право на земельну частку (пай), навіть при умові переходу на іншу роботу, внаслідок чого більше до КСП вона не зверталась, оскільки вважала, що її у вказані списки включили. В подальшому позивач звернулась до відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі за витягом із вказаного списку із своїм прізвищем, однак отримала відповідь (а.с.12), з якої дізналась, що до списку осіб, які приймають участь в колективному виробництві і мають право на одержання земельної частки (паю) КСП «Липовецьке» її включено не було, в наданні копії протоколу про затвердження даних списків було відмовлено. Сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачу не виписувався, так як технічна документація по паюванню земель, переданих в колективну власність колгоспу містила у собі список членів КСП "Липовецьке", які мають право на земельну частку (пай) в якому її не зазначено з невідомих причин. Про порушене своє право вона дізналась 27.07.2018 при зверненні до відділу Держгеокадастру, утім в досудовому порядку відновити своє порушене право їй не вдалось, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому вона просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) та зобов`язати відповідачів в межах їх повноважень визначених законом, на час набранням рішенням суду законної сили, виділити їй земельну частку (пай) в розмірі 2,28 га в умовних кадастрових гектарах, відповідно до розміру визначеного під час паювання КСП "Липовецьке". Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У силу вимог ст.10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додасться до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті у спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Згідно п. 21 Прикінцевих положень до ЗК України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач до розпаювання земель колективної власності була прийнята до членів колгоспу "Липовецьке", де пропрацювала до 25.09.1997, при цьому вона добровільно не виходила та не була виключена з членів товариства на момент передачі землі у колективну власність у 1995 році та видачі 16.07.1997 державного акту на право колективної власності КСП "Липовецьке", про що було зроблено запис у книзі реєстрації за №32 (рішення про виключення [PERSON] з членів колгоспу суду не надано, інші відомості у суду відсутні), в зв`язку з чим набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 2,28 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Враховуючи, що передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка [PERSON] відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Липовецької міської ради Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права на земельну частку (пай), ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved