Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до приватного акціонерного товариства "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні звернулася [PERSON] Свою позовну заяву мотивує тим, що перебувала у трудових відносинах з ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ", звідки 19.10.2015 року була звільнена за згодою сторін, однак розрахунок при звільненні їй було затримано, у звязку з чим вона зверталася до суду, де за результатами розгляду справи позов було задоволено та стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.10.2015 року по 21.03.2016 року. Враховуючи те, що рішення суду виконане відповідачем лише 24.11.2016 року, просить стягнути на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2016 року по 24.11.2016 року у розмірі 10906 грн. 38 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що середня заробітна плата [PERSON] була визначена за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.04.2016 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, де приймали участь тіж особи, а тому ця обставина, за правилами ч.3 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Просить стягнути з ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2016 року по 24.11.2016 року у розмірі 10906 грн. 38 коп. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організації повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Таким чином, обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст..116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи зі змісту рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.04.2016 року, ухваленого у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ", яке набрало законної сили 20.05.2016 року, судом встановлено, що [PERSON] з 01.07.2013 року по 19.10.2015 року працювала у відокремленому підрозділі "Славутське монтажне управління ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ" на посаді сторожа, де її середньоденна заробітна плата складала 63 грн. 78 коп. та при звільненні належні суми [PERSON] виплачені не були. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ" та невиплати [PERSON]М при звільненні належних сум, а також розмір середньоденної заробітної плати позивача. В судовому засіданні з виписки по картці/рахунку 5168742063709665 встановлено, що 24.11.2016 року шляхом безготівкового зарахування ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ" на користь [PERSON] переказано 17346 грн. 00 коп. Таким чином, 24.11.2016 року відповідачем проведено кінцевий розрахунок при звільненні [PERSON] Оскільки в судовому засіданні встановлено факт невиплати ПАТ "ТЕПЛОЕНЕРГОМОНТАЖ" належних працівникові сум при звільненні та проведення 24.11.2016 року з [PERSON] остаточного розрахунку, то у позивача виникло право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Період затримки належних звільненому працівникові сум з 22 березня 2016 року по 24 листопада 2016 року становить 171 робочий день. Отже, розмір середнього заробітку за вказаний період становить 10906 грн. 38 коп. (63,78 грн. (середньоденна заробітна плата)*171(кількість робочих днів у період затримки розрахунку при звільненні)=10906 грн. 38 коп.) і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за правилами ст.117 КЗпП України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення у справі ухвалено на користь [PERSON], яка відповідно до п.1 ч.1 т. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судовго збору, то судовий збір у справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved