Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON] Заяву обґрунтовано тим, що заявник народилась 06 травня 1987 року в місті Безмеін Туркменської РСР, а 10 грудня 2011 року зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] Республіки та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Зазначено, що [PERSON] являється громадянкою [PERSON] Республіки, однак на даний вона перебуває в Україні. Матір заявника [PERSON] є громадянкою [PERSON], а за національністю українка. Баба заявника [PERSON], [INFO], також за національністю є українкою, в період з 1940-х по 1960-ті роки постійно проживала на території України. Також заявнику відомо, що в листопаді 1944 року [PERSON] разом з сімєю була переселена з Люблінського воєводства Польщі в Дніпропетровську область, а вже 1946 року вона прибула до м. Луцьк, де надалі проживала в [INFO] (нині вул. [PERSON]). Надалі [PERSON] навчалась у школі №3 в період з 1946 рік по 1953 рік, однак жодних документів з того часу в заявника не збереглось. В 1960-х роках [PERSON] з території України переїхала до [PERSON], де і померла в 2015 році. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України необхідно заявнику для отримання громадянства України. З огляду на наведене, просить встановити факт постійного проживання на території України [PERSON] Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог підтримала в повному обсязі, просила дану заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління ДМС у Волинській області [PERSON] заяву заперечувала, суду пояснила, що оскільки в заявниці відсутні документи, що засвідчують факт постійного проживання баби на території України, то підстав для задоволення її заяви немає. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 06 травня 1987 року в місті Безмеін Туркменської РСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИЮ №421405 (а.с.6). З копії даного свідоцтва також встановлено, що матірю [PERSON] є [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] 10 грудня 2011 року уклала шлюб з громадянином Польської республіки Визіньським [PERSON] та змінила прізвище на Візиньська (а.с.9). З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що її матірю є [PERSON] (а.с.11). Заявником подано суду копію паспорту [PERSON], однак даний документ складено іноземною мовою, а тому суд позбавлений можливості дослідити його зміст (а.с.15). Згідно копії архівної довідки Державного архіву Львівської області вбачається, що [PERSON] разом з родиною в 1944 році була переселена у Дніпропетровську область з населеного пункту Богутичі Грубешівського повіту Люблінського воєводства (Польща) (а.с.16). Разом з тим, з копії відповіді Державного архіву Волинської області від 24 липня 2017 року вбачається, що з перевірених частково збережених документах Луцького кущового адресного бюро при Луцькій міській управі за 1941-1944 роки відомості про [PERSON] не виявлено (а.с.17). Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. Ст. 29 Цивільного кодексу України визначено - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Статтями 6 та 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, підстави набуття громадянства України за територіальним походженням, зокрема, особою, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень». Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Докази що містяться в матеріалах справи не свідчать про постійне проживання на законних підставах [PERSON] на території України в розумінні\~ст. 1 Закону України «Про громадянство». Інших доказів на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України заявником надано не було. Крім цього, заявник не подала доказів звернення до компетентного органу про зобов'язання припинити іноземне громадянство, а саме: письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України ( абз.12 ст.1 Закону України «Про громадянство України»). Не доведено заявником і факт родинних стосунків між нею та [PERSON], оскільки при офіційному перекладі документів з польської мови існують розбіжності, зокрема у паспорті заявника зазначено прізвище «Визінська», а в свідоцтві про шлюб «Визіньська». Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обставини, на які покликається заявник у заяві, не знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги, викладені у заяві, підлягають відмові.

Outcome: dismissed