Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У квітні 2019 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 31 грудня 2016 року о 17:10 у с. Калинівка Броварського району Київської області водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. [NUMBER] здійснив наїзд на її сина [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці дорожньо-транспортної пригоди. В результаті вказаної ДТП позивачу, як матері загиблого, завдано шкоди, яка за переконанням позивача повинна бути відшкодована відповідачем. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу Toyota Land Cruiser була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Юнівес», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/896327. Представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіянням моральної шкоди у розмірі 17 400 грн. та втратою годувальника у розмірі 52 200 грн. Проте, на час звернення до суду страхове відшкодування за вказаним страховим випадком відповідачем не виплачене, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 08 серпня 2019 року від ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Дана позиція мотивована тим, що при зверненні до страхової компанії представником позивача не надано передбачених законом документів для такої виплати, про що [PERSON] та її представника повідомлено письмово. Позиція позивача щодо відзиву відповідача 23 вересня 2019 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній вважає відмову у виплаті страхового відшкодування необґрунтованою, оскільки позивачем надано достатньо документів, які підтверджують право [PERSON] на таке відшкодування, тому наполягає на позовних вимогах у повному обсязі. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 26). У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Матеріали справи містять заяву позивача та її представника про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Обставини справи, що встановлені судом 31 грудня 2016 року близько 17:10 год. на проїжджій частині вулиці Чернігівська поблизу перехрестя вулиці Чернігівська та вулиці Лісова в с. Калинівка, Броварського району, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , 2002 р.в. під керуванням водія [PERSON] , [INFO] та пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак [NUMBER] , застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Юнівес», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0896327 (дійсного на час скоєння ДТП) (а.с. 39). За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 01.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за № 1201711000000001. Постановою про закриття кримінального провадження від 25 березня 2017 року кримінальне провадження № 1201711000000001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстр у досудових розслідувань 01.01.2017 року, з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито в зв`язку з відсутністю вдіяннях водія [PERSON] , [INFO] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 4-7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 січня 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 1964 року, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 9). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 06 березня 2018 року Носівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 10). [PERSON] є власником та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , склад сім`ї: 1 чол., що підтверджується довідкою № 113, виданою 15 лютого 2018 року Комунальним підприємством Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора-5» (а.с. 12). Зі змісту довідки № 114 від 15 лютого 2018 року Комунального підприємства Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора-5», встановлено, що [PERSON] прописана в [ADDRESS] . Згідно акту депутата від 03.01.2017 р., син [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав за вище наданою адресою без реєстрації (а.с. 11). 25 липня 2012 року [PERSON] видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] за віком (а.с. 13). Сума пенсії [PERSON] за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. складає 16 111,72 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 8767 3977 6571 1719 (а.с. 143). 13 березня 2018 року до ПрАТ «СК «Юнівес» від представника [PERSON] - [PERSON] надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 31 грудня 2016 року (а.с. 16). Із заяви про виплату страхового відшкодування поданої представником [PERSON] - [PERSON] 13 березня 2018 року до ПрАТ «СК «Юнівес», вбачається, що останній з урахуванням наданих до даної заяви документів, просить виплатити страхове відшкодування у розмірі 69 600 грн., яке складається із: 17 400 грн. - відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою, та 52 200 грн. - відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (а.с. 17). Випискою з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області щодо сум нарахованої заробітної плати [PERSON] , підтверджується, зарахування заробітної плати останньому за звітні роки: 2001, 2006, 2007, 2008, 2010 (а.с. 114-115). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відносини між сторонами за шкоду, спричинену смертю фізичної особи регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (в редакції чинній на час скоєння ДТП) від 09.12.2015 р. (далі - Закон). Згідно статті 23 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є: шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Статтею 27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), (у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (стаття 35 Закону). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував . Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. На підтвердження факту перебування [PERSON] на утриманні свого сина позивачем надано до суду копію довідки № 114 від 15 лютого 2018 року Комунального підприємства Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора-5» та копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] . Проте, сам факт проживання за однією адресою із загиблим, а також досягнення позивачем пенсійного віку не може свідчити про перебування позивача на утриманні сина. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі-набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України». Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік та з 1 грудня 2016 року для непрацездатних осіб становив 1 247 гривень. Довідкою про доходи [PERSON] № 8767 3977 6571 1719 підтверджено розмір її пенсії за грудень 2016 року у розмірі 1 468,56 грн., що є більшим за розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб за такий же період. Крім того, наявна в матеріалах справи інформація з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області свідчить лише про працевлаштування померлого [PERSON] за 2001, 2006, 2007, 2008, 2010 роки. Відомості про його доходи за 2016 рік у матеріалах справи відсутні. Вищевказані обставини спростовують доводи позивача та її представника про перебування [PERSON] на утриманні її сина [PERSON] . При цьому, [PERSON] не доведено, а в матеріалах справи відсутні як докази, що підтверджували потребу позивача в матеріальній допомозі (згідно ст. 202 СК України), так і те, що [PERSON] надавав матері таку допомогу, яка в свою чергу була основним та постійним джерелом її існування. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обставин перебування на утриманні загиблого сина [PERSON] та потребу у матеріальній допомозі від останнього, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , моральна шкода, завдана смертю останнього підлягає відшкодуванню у визначений законом спосіб. Щодо страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, суд визначає його розмір у відповідності до вимог статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який з розрахунку 1 550 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 01 грудня 2016 року) ? 12 становить 18 600 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору за вказаним позовом, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial