Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" про визнання договорів недійсними, а саме кредитного договору №Z012/110/76 від 14.02.2007 року, договору поруки № Z012/110/76/1 від 14.02.2007 року, договору поруки Z012/110/76/2 від 14.02.2007року. При цьому посилалась на те, що відповідачем при укладанні кредитного договору порушено вимоги ст.ст. 11,19 Закону України "Про захист прав споживачів",видано кредитні кошти в іноземні валюті, що суперечить чинному законодавству. 03.03.2016 року представник позивача подав заяву про зміну підстав позову та вказав, що позивачем під час укладання кредитного договору не підписувався графік повернення кредитних коштів, не підписувалися додатки до кредитного договору, позивач сплачувала кредитні кошти виключно на розсуд та вимогу Банку, тобто на думку позивача між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку повернення кредиту, що вказує на відсутність згоди по всіх істотних умовах жоговору, за таких обставин кредитний договір є недійсним. Крім того, шляхом підписання додаткових угод банк збільшував суму кредиту на суму заборгованості по тілу кредиту та відсотками та нараховува проценти на проценти, при цьому збільшення суми кредиту не супроводжувалось реальною видачею коштів банком, в зв"язку з чим додатки до кредитного договору та сам кредитний договір на думку позивача є недійсними. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Вислухавши учасників судового розглядлу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.02.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль»( [PERSON]) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір №2012/110/76, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 289400,00 доларів США строком до 13.02.2017р. зі сплатою 13,0% річних для розвитку бізнесу( а.с.60-63). 31.03.2009р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та [PERSON] було укладено договір поруки №2012/110/76/1( а.с.36). В цей же день 31.03.2009р. між відповідачем та ТОВ «Мега [PERSON]» було укладено договір поруки №2012/110/76/2( а.с. 40). З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в подальшому до кредитного договору було підписано додаткові угоди, а саме: -12 грудня 2008 року Додаткова угода про внесення змін до Додатку №1 до Кредитною договору № 2012/110/76 від 14.02.2007року( а.с.14); -31.03.2009 року між Банком і Позичальником підписано додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою встановлено розмір пільгової процентної ставки 11,0% річних на строк з 31.03.300 до 30.09.2009 року( а.с.15); -13 листопада 2009 року Додаткова угода №3, де сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу та змінити строк його сплати( а.с.21); - -25 березня 2011 року Додаткову угоду №5, де сторони домовились тимчасово на період 01 березня 2011 року до 30 вересня 2011 року включно здійснити облік нарахованих процентів за лютий 2011 року на додатковому рахунку №2208582782 нарахованих процентів та змінити строк сплати Позичальником даної частини щомісячного платежу по процентам відповідно до графіку( а.с.27); -25 серпня 2011 року Додаткову угоду №6, де сторони домовились врегулювати заборгованість, строк сплати якої настав (станом на дату укладена угоди заборгованість складала 6 959,62 дол. США, у тому числі 5 427,56 дол. США заборгованість з погашення суми кредиту та 1 532,06 дол. США - заборгованість з погашення процентів, та відбувається зміна строку погашення заборгованості ( а.с.31-32). Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1\~ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~ст. 203 цього Кодексу. Дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки в оспорюваному кредитному договорі та додатках до нього чітко відображено, що позивач отримав у відповідача кредитні грошові кошти, їх розмір, термін дії договору, процентна ставка та графік погашення кредиту, кінцевий строк повернення кредиту, місце знаходження кредитора, його реквізити, наведені взаємні права та обов'язки та інше. За таких обставин, підписуючи оспорюваний кредитний договір та додаткові угоди, позичальник тим самим засвідчила, що вона ознайомлена з їх змістом, а отже, погодилася з їх умовами, тому суд визнає безпідставними доводи позивача про відсутність достовірної інформації про надання кредитних послуг. Суд не вбачає передбачених ст. ст.\~11,\~18,19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~підстав для визнання недійсним кредитного договору та додаткових угод, у зв'язку з недоведеністю ознак нечесної підприємницької практики, позивач не надав суду доказів на підтвердження обставин, які б могли перешкодити вчиненню правочину, які приховав відповідач, або які обставини він замовчував, що призвели до обману і утворення дисбалансу прав та обов'язків сторін не на користь позивача. Посилання позивача на порушення відповідачем ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закону України "Про банки та банківську діяльність" з зазначенням, що надання фінансових послуг потребує ліцензування спростовується навністю у Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" відповідного дозволу (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги), на здійснення операцій з валютними цінностями( а.с. 44-45) Крім того, позивач згідно з ч.2 ст.1056 ЦК України, мала право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця. Відповідно до п.6 ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів», у позивача існувала можливість в 14-денний термін відмовитись від кредиту, проте цим правом вона не скористалася, отже, оцінюючи всі фінансові ризики, [PERSON] не відмовилася від отримання кредитних коштів саме в валюті доларі США. \~ \~ \~ \~Слід також зазначити, що під час укладання сторонами кредитного договору відповідачем було дотримано всі вимоги, які є необхідними для дійсності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України.

Outcome: dismissed