Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

30.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним та скасувати реєстрацію права власності за номером 21170151 від 26.06.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] (РОНКПП [NUMBER] ) права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить його батьку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірним спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем за однією адресою. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що між спадкоємцями є спір з питання розподілу спадкового майна. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того, згідно відзиву від 20.02.2020 року, [PERSON] зазначає, що позивач на час відкриття спадщини постійно не проживав разом із [PERSON] , померлим [INFO] . Представник відповідач відділ державної реєстрації та надання інформації з Державних реєстрів секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 17.03.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1/686, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 28/64 від 27.03.1969 року (1/4 частка) та на підставі рішення Ізмаїльського міського народного суду від 13.10.1988 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 28/121 від 01.03.1989 року (3/4 частки). Розпорядженням Ізмаїльського міського голови № 57р від 19.02.2016 року, вулиця Дзержинського була перейменована на вулицю Свято - Нікольську. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2014 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1254 ЦК України - заповідач має право у будь - який час скасувати заповіт. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 37427253 від 21.05.2014 року, наданої приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., заповіт [PERSON] був скасований заявою від 12.01.2010 року. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.01.1972 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.05.1970 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкоємцем, що підтверджено записом про реєстрацію постійного місця проживання в будинковій книзі на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та встановлено постановою Одеського апеляційного суду від 11.06.2019 року, залишеною без змін постановою Верховного суду від 27.05.2020 року по справі №500/3324/16-ц, тобто [PERSON] вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. від 24.07.2015 року № 337/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що між спадкоємцями є спір з питання розподілу спадкового майна. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України № 1952-IV, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі. Статтею 13 Закону України № 1952-IV передбачено структуру Державного реєстру прав. Відповідно до зазначеної статті, Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; 3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень. Пунктом 5 частини першої статті 19 закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. За змістом частини 3 статті 26 цього закону, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. В даному випадку, вимоги про скасування державної реєстрації, пов`язані з ухваленням рішення по суті спору. Таким чином, реєстрацію за [PERSON] (РОНКПП [NUMBER] ) права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , проведено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35928460 від 30.06.2017 року, та підставою виникнення права власності являється рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2017 року №500/3324/16-ц. Постановою Одеського апеляційного суд від 11 червня 2019 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2017 року №500/3324/16-ц скасовано. Постановою Верховного суду від 27.05.2020 року по справі №500/3324/16-ц постанову Одеського апеляційного суд від 11 червня 2019 року залишено без змін. Таким чином, рішення суду як підставу виникнення права власності за [PERSON] (РОНКПП [NUMBER] ) на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , скасовано. Враховуючи викладене, з метою захисту прав позивач на спадкове майно підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35928460 від 30.06.2017 року, про реєстрацію за [PERSON] (РОНКПП [NUMBER] ) права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35928460 від 30.06.2017 року винесене на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2017 року №500/3324/16-ц що набрало законної сили, тобто з дотриманням вимог ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і тому не підлягає задоволенню вимога позивача в частині визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов в частині визнання за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35928460 від 30.06.2017 року, про реєстрацію за [PERSON] (РОНКПП [NUMBER] ) права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: partial