Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить 9/50 частин житлового будинку № 21 по вулиці Ніла Хасевича (попередня назва та нумерація будинку - вул. [PERSON] (Мачтета), 64а в м. Луцьку, відповідно до договору дарування, укладеного між [PERSON] (батьком сторін) та позивачем [PERSON] та посвідченого 26.05.1978року нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до цього договору дарування в користування позивача [PERSON] перейшла кімната 1-7 площею 15,8 кв.м. Даний договір укладався з метою забезпечення родини позивача [PERSON] житловою площею та надання йому можливості здійснити добудову до своєї частини житлового будинку для покращення житлових умов. Між батьком та позивачем, до укладення договору дарування, існувала домовленість, що [PERSON] буде здійснювати добудову до житлового будинку А-1, виходячи із конфігурації земельної ділянки. За погодженням з батьком [PERSON], [PERSON], за подружні кошти, до будинку А-1, здійснив добудову житлового будинку А-1 з прибудовою до нього а4, будівництво яких було завершено у 1981 році і родина позивача переїхала в нього проживати, де і проживає по даний час. Батьку позивача [PERSON], на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 23.09.1997 року №470 погоджено добудову до власної частини житлового будинку, яка прийнята в експлуатацію 29.01.1998 року. У квітні 1998 року комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» провело розрахунок ідеальних долей за згодою співвласників. Як повідомило комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» неможливо провести реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] на підставі вищевказаного договору дарування, в звязку з тим, що із-за цього виникне розбіжність часток співвласників. Отже, визначення розміру ідеальних часток співвласників відбувалась без врахування розміру частки [PERSON] в житловому будинку А-1, що призвело до порушення права власності останнього. Як вбачається з доданих до позовної заяви документів у власності [PERSON] перебуває житлова кімната 1-7 загальною площею 15,8 кв.м. в будинку А-1 (відповідно до договору дарування від 26.05.1978 року); житловий будинок А-1, до складу якого входять веранда 2-1 площею 6,7 кв.м., санвузол 2-2 площею 3,7 кв.м., коридор 2-3 площею 6,1 кв.м., кімнати 2-4 площею 8,8 кв.м., кімнати 2-5 площею 17,4 кв.м., кімнати 2-6 площею 12,8кв.м, кухні 2-7 площею 10,3кв.м, кладочки 2-8 площею 4,0кв.м (рішення Луцької міської ради №306 від 10.08.1978р., рік побудови 1985, інвентаризація домоволодіння), гараж-сарай Д-1 площею 26,7кв.м (рішення Луцького міськрайонного суду від 27.09.2005р.), огорожа, ворота, які знаходяться за адресою: м.Луцьк, вул.Клима Савури,64а. На даний час відповідач [PERSON] чинить перешкоди в здійсненні права власності [PERSON], заперечуючи його право на житлову кімнату 1-7 площею 15,8кв.м в житловому будинку А-1 по вул.Ніла Хасевича,21 у місті Луцьку, та відмовляється вирішити спір у позасудовому порядку. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визначити розмір часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться у місті Луцьку по вул.Ніла Хасевича, 21. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, подав письмове заперечення. Крім того, пояснив, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 07.12.2017р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Луцької міської ради, комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" про скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, визнання недійсними свідоцтв та договору дарування , у звязку з пропуском строку позовної давності , правовстановлюючий документ на домоволодіння за адресою: м. Луцьк, вул.Н.Хасевича, 21, яке належить відповідачу [PERSON] не скасовано, цим документом визначено частку у домоволодінні , а тому позов є безпідставним та таким, що поданий з пропуском строку позовної давності. Представник третьої особи комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" просив справу розглядати без його присутності , подавши письмове пояснення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 07.12.2017р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Луцької міської ради, комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" про скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, визнання недійсними свідоцтв та договору дарування. За цим позовом позивач [PERSON] просив на підставі ст.ст. 25, 316 ЦК України визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 218 від 30.04.1998 року «Про передачу у приватну власність житлового будинку»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 51/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку , виданого на імя [PERSON] та скасувати запис про його реєстрацію; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 51/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку, видане 23.07.2004 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори та зареєстроване в реєстрі за № 1-1409; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 102/1800 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вулиці Клима Савури в м.Луцьку, видане 23.07.2004 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори та зареєстроване в реєстрі за № 1-1411; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 387/1800 частин житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вулиці Клима Савури в м. Луцьку, видане 23.07.2004 року державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори та зареєстроване в реєстрі за № 1-1417; визнати недійсним договір дарування 561/1800 часток житлового будинку № 64 а з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований по вулиці Клима Савури в м.Луцьку, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 27.08.2004 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 3741. Судом встановлено , що житловий будинок у м. Луцьку по вул.Н.Хасевича, 21 (колишня адреса вул. Клима Савури, 64 а), належав на праві власності батьку сторін [PERSON] , про що свідчить договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, який посвідчений нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори від 08.07.1958 року, № 5-5074 та акт прийняття в експлуатацію будинку, згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів № 794 від 30.12.1961 року. З матеріалів справи також вбачається , що 26.05.1978 року [PERSON] уклав договір дарування, за умовами якого останній подарував своєму синові [PERSON] 9/50 частин зазначеного вище житлового будинку, а саме: кімнату 1-7 площею 15.8 кв.м. Як слідує з рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 10.08.1978 року № 306 «Про виділення земельної ділянки та дозвіл на забудову» , [PERSON] дозволено провести добудову до частини житлового будинку, яка належить йому на праві особистої власності по вул. Мачтета, 64 а розміром 8,0х8,0 м. з розширенням житлової площі до 60 кв. м. Судом встановлено, що 03.03.1997 року [PERSON] звертався у комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» із заявою про проведення інвентаризації, виготовлення технічного паспорту на будинок, який розташований за адресою: м.Луцьк, вул. Клима Савури, 64 а. 19.03.1997 року [PERSON] помер. Судом встановлено, що комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» у 1998 році проведено розрахунок долей будинку в м. Луцьку по вул. Клима Савури, 64 а між співвласниками [PERSON] та позивачем [PERSON], відповідно до якого доля [PERSON] становить 51/100 частин будинку, а [PERSON] - 49/100. Як вбачається з рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 218 від 30.04.1998 року, [PERSON] передано у власність 51/100 частин спірного будинку. Свідоцтвом про право власності на частину вищевказаного спірного домоволодіння від 23.07.2004 року посвідчено, що [PERSON], яка є пережилою дружиною [PERSON] , який помер 19 березня 1997 року, належить право власності на 1/2 частку в спільному майні, набутому цим подружжям за час шлюбу, на 51/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями №64 а по вул. Клима Савури в м. Луцьку Волинської області, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 04 травня 1998 року управлінням ЖКГ м. Луцька, згідно з рішенням виконкому № 218 від 30.04.1998 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Волинського обласного бюро технічної інвентаризації 27.05.2004 року за р. № 6002479. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2004 року [PERSON] є спадкоємцем 2/9 частини спадкового майна [PERSON] , який помер 19.03.1997 року, яке складається з 51/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вул. Клима Савури в м. Луцьку Волинської області. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 23.07.2004 року зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем 7/9 частин спадкового майна [PERSON] , який помер 19.03.1997 року, яке складається з 51/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями № 64 а по вул. Клима Савури в м.Луцьку Волинської області. Відповідно до договору дарування часток житлового будинку від 27.08.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] 561/1800 часток житлового будинку № 64 а з відповідними частками надвірних будівель, який розташований по вул. Клима Савури в м. Луцьку Волинської області. Вищевказаним рішенням апеляційного суду Волинської області від 07 грудня 2017року встановлено, що розрахунок долей будинку в м. Луцьку по вул. Клима Савури, 64 а між [PERSON] та позивачем [PERSON] відбувся , відповідно до якого доля [PERSON] становить 51/100 частин будинку, а [PERSON] - 49/100. Даний розрахунок підписаний позивачем [PERSON] і ця обставина останнім не була спростована в засіданні. Пояснення [PERSON] , що він не підписував згоду з розподілом долей ніякими доказами не підтверджено. Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, з відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про права власності [PERSON] на будинок по вул. Савура Клима, 64 а в м.Луцьку, форма власності: приватна; частка власності: 49/100; внесені 27.05.2004р. датою прийняття рішення про державну реєстрацію. Відомості щодо права власності [PERSON] на 918/1800 даного будинку внесені 27.09.2004р. З матеріалів справи вбачається, що у відповіді на звернення представника [PERSON] [PERSON], за №1990 від 21.10.05 року комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що у квітні 1998 року комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» провело розрахунок ідеальних долей за згодою співвласників і у звязку з розбіжністю долей зареєструвати право власності на нерухоме майно на підставі договору дарування не було можливим. Дану відмову у реєстрації позивач не оскаржував. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що оскільки наявні у відповідача [PERSON] правовстановлюючі документи на будинковолодіння за адресою: вул. Савура Клима, 64 а , м.Луцьк, яким визначено частки у будинковолодінні, не скасовано, не визнано недійсними, а тому відсутні підстави для перерозподілу часток у будинковолодінні. Крім того, суд вважає, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом, про що заявлено представником відповідача по справі. Позивач знав про розподіл долей, проведених у 1998 році, а про обставини порушення свого права дізнався у жовтні 2005 року. Даний факт позивач підтвердив в судовому засіданні. Ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed