Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2021 року в сумі 49 198,50 гривень та компенсацію за затримку виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в розмірі 952,11 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2021 року по справі відкрите провадження. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився , про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Матеріалами справи встановлено, що 04 вересня 1989 року на підставі наказу № 193-к [PERSON] було прийнято на роботу до ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на посаду інженера-проектувальника в електротехнічному відділі. 31 січня 2017 року [PERSON] було звільнено з посади директора ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на підставі наказу № 31-К/ОС від 31.01.2017р Відповідачем не було виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі, у зв`язку з чим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано судові накази про стягнення на користь позивача заборгованості з Державного підприємства "Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» , що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2020 року у справі 331/3410/20. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗПП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗПП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2-014 року у справі № 6-144 цс 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від такої відповідальності. Відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці, які передують події, з якою пов`язана виплата. Як встановлено в ході розгляду справи , рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2020 року у справі 331/3410/20 з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 січня 2020 року по 31 серпня 2020 року. Зазначеним судовим рішенням також встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] на час звільнення складала 339,30 гривень . Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки , станом на 31 березня 2021 року року з позивачем при звільнені розрахунку проведено не було , з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2021 року пройшло 145 робочих днів , то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь [PERSON] складає 145 робочих днів * 339,30 гривень = 49198,50 гривень . При цьому суд зазначає, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму , що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів (п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року № 13). Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі компенсації за затримку виплати заробітної плати з урахуванням інфляційних втрат за період з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2021 року у розмірі 952,11 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закону) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Згідно п. 3 розділу ІІІ Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Отже, індексація заробітної плати є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізмом (у контексті Постанови КМУ № 100-доплатою), а не компенсацією, підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, а сума нарахованої індексації зарплати визначена як додаткова зарплата працівника і відноситься до джерел формування заробітної плати в цілому. З розрахунку наданого позивачем , який відповідає вимогам чинного законодавства та відповідачем не спростований вбачається, що за період з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2021 року компенсація за затримку виплати заробітної плати з урахуванням інфляційних втрат становить 952,11 гривень. Ретельним чином проаналізувавши наведені норми діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині також є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved