Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: Гаражний кооператив «Вигурівщина», в якому просив визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Гаражний кооператив «Вигурівщина», як юридична особа, був зареєстрованиий рішенням Дніпровської районної ради м. Києва №55 від 26.01.1988 року. В цьому ж році позивач та його тесть [PERSON], як члени однієї сім'ї, подали заяви про вступ до кооперативу. Так, як [PERSON] був пільговиком і мав першочергове право на вступ як учасник бойових дій ВВВ, а позивач розробив проект та здійснив телефонізацію гаражного кооперативу, то сім'ї, для будівництва гаражів, було виділено два крайніх місця в 9 ([NUMBER]) та 10 ([NUMBER]) рядах, що торцями примикали одне до одного. В кооперативі не було єдиного для всіх проекту будівництва гаражів, котрий був затверджений загальними зборами, тому кожному члену кооперативу загальними зборами було дозволено будувати свій гараж господарським способом, відповідно розмірів виділеної йому земельної ділянки. В 1990 році гаражі [NUMBER] та [NUMBER] були побудовані. Вони стояли на єдиному фундаменті та були зблоковані один до одного. Підвальне приміщення, яке було побудоване спільним для обох гаражів, мало сполучення з підвальним приміщенням гаражу [NUMBER], з якого до нього був вхід, що було відображено в технічному паспорті. [INFO] року [PERSON] помер. Він заповів позивачу все своє майно, але на гараж [NUMBER] не встиг оформити правовстановлюючі документи. Рішенням Деснянського районного суду від 27.03.2018 року у справі №754/3974/17 було визнано право власності на гараж [NUMBER] за позивачем та його дружиною [PERSON] в рівних частинах. Щодо гаража [NUMBER], то із-за конфлікту з головою ГК «Вигурівщина» [PERSON], позивач до цього часу не може оформити на нього своє право власності. На гараж [NUMBER] позивач набув право володіння шляхом вступу в ГК «Вигурівщина», сплати в повному обсязі вступного та пайового внесків та сплатою всіх членських та інших грошових внесків. Даний факт підтверджується довідкою, виданою ГК «Вигурівщина» від 17.03.2017 року №14/03, в якій зазначається, що позивач є членом гаражного кооперативу «Вигурівщина» гідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) членів гаражного кооперативу, протокол №1 від 24.01.1988 року та сплатив суму пайового внеску 800 рублів 02.08.1990 року в повному обсязі і що позивач являється власником гаража [NUMBER], що гараж побудований ним господарським способом на земельній ділянці, яка передана рішенням Київської міської ради від 28.12.2004 року №1107/2517 і знаходиться в довгостроковій оренді за договором від 22.08.2005 року. Для оформлення права власності на гараж [NUMBER] позивач звертався до Центру надання адміністративних послуг Деснянської РДА в м. Києві (ЦНАП), але не міг надати державному реєстратору документи в повному обсязі так як у гаражному кооперативі Вигурівщина» відсутній Акт прийняття в експлуатацію ГК «Вигурівщина», також на даний час у позивача немає можливості надати суду доказів державної реєстрації Договору оренди земельної ділянки, що вимагає подання додаткової довідки про присвоєння поштової адреси ГК «Вигурівщина». На звернення до Деснянської РДА була надана відповідь, що вказані документи в архіві відсутні, а голова кооперативу підтвердив, що і в кооперативі їх також немає. Відповідно вимог статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» гараж в гаражному кооперативі не належить до об'єктів архітектури і не може бути прийнятий в експлуатацію відповідно вимог ст. 39 цього ж закону як закінчений будівництвом об'єкт, тому позивач не може оформити Акт прийняття в експлуатацію гаража [NUMBER]. Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на запит повідомило, що право власності на гараж [ADDRESS] - не зареєстровано. За таких обставин, позивач посилаючись на правові підстави ст.ст. 316, 317, 328, 331, 392 ЦК України звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 14.08.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Гаражний кооператив «Вигурівщина», про визнання права власності на гараж. Визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача, про витребування від Гаражного кооперативу «Вигурівщина» доказів. Зокрема, витребувано від ГК "Вигурівщина": завірену копію договору оренди земельної ділянки від 22.08.2005 року (із змінами); завірений належним чином список членів Гаражного кооперативу «Вигурівщина»; завірену копію витягу (довідку) із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації Договору оренди земельної ділянки від 22.08.2005 року; завірену копію Статуту Гаражного кооперативу «Вигурівщина». В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Також позивач в судовому засіданні подав письмове клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. Ухвалою суду від 22.12.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання позивачу роз"яснено зміст ч. 9 ст. 83 ЦПК України, з якої вбачається, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Диспозицією даної норми передбачено, що позов про визнання права власності може пред'явити виключно власник майна, а підстави для звернення з таким позовом є вичерпними, а саме: оспорення або невизнання такого права іншою особою, а також власником документа, що засвідчує його право власності. Позивач просить визнати за ним право власності на гаражний бокс, однак не зазначає ким і яким способом його право власності оспорюється чи не визнається. А як випливає зі змісту Рекомендації № Л (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тому суд при розгляді справи та надаючи оцінку правомірності прийнятого Київською міською радою рішення, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень, вчинених в межах і на виконання закону. Тому виключно державний реєстратор на підставі наданих йому законом повноважень повинен розглядати будь-які звернення громадян чи юридичних осіб щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. І лише після отримання відмови в задоволенні свого клопотання громадяни вправі звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Земельна ділянка, на якій розташований спірний гаражний бокс, надана в користуванні ГБК "Вигурівщина" відповідно до рішення Київської міської ради від 28.12.2004 року за №1107/2517 "Про передачу гаражному кооперативу "Вигурівщина" земельної ділянки та оформлення права користування земельною ділянкою для експлуатації та обслуговування гаражів на [ADDRESS] у Деснянському районі м. Києва ". Тому, по-перше, позивачем не надано доказів того, що відповідно до статуту гаражно-будівельного кооперативу членам такого кооперативу дозволяється відчужувати окремі гаражні бокси. По-друге у позові не висвітлено питань правового регулювання питання щодо земельної ділянки, на якій розташований гараж та не зазначено, чи надає ГБК "Вигурівщина" свій дозвіл на відчуження також і частини землі, наданої йому в оренду. А відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При цьому, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Також, згідно ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Тому обов'язковою має бути згода ГБК "Вигурівщина" як на відчудження гаражу, так і на відчуження земельної ділянки. Гаражний бокс розташований на земельній ділянці, тобто як об'єкт нерухомого майна нерозривно пов'язаний з землею, тому не можливо вирішувати окремо питання права власності на нерухоме майно без вирішення питання щодо відповідної земельної ділянки. Позивач не звертався в порядку, визначеному Земельним кодексом України, до Київської міської ради для вирішення питання щодо земельної ділянки, на якій розташований гараж. А відповідно до ст. 376 ЦК України, Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed