Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказував, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Після припинення сімейних відносин та спільного проживання, з нього на підставі судового наказу, виданого Чаплинським районним судом Херсонської області від 02.06.2021 року стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх дочки в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак як вказує позивач їх спільна з відповідачкою дочка, після припинення сімейних відносин більшу частину часу проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Вважає, що оскільки дитина проживає з ним, відповідач втратила право на стягнення аліментів. На підставі зазначеного [PERSON] просив суд припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] , що стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого Чаплинським районним судом Херсонської області від 02.06.2021 року. В судовому засідання засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю та пояснив, що після припинення спільного проживання з відповідачкою, їх спільна дочка більшу частину часу проживає разом з ним та його батьками. При цьому навіть коли [PERSON] забирає дитину до себе, він повністю забезпечує дитину необхідним. Доводи відповідача, що були викладені нею у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів не відповідають дійсності. Крім того вказував, що на даний час відповідачка залишила дитину у його батьків та інколи приїздить провідати дочку. Вказані обставини на його думку свідчать про наявність підстав для припинення стягнення з нього аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Чаплинського районного суду. Представник позивача [PERSON] також підтримав позовні вимоги [PERSON] з підстав вказаних у позові та просив суд позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши думку позивача та його представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що сторони з 23 травня 2020 року перебувають в зареєстрованому шлюбі,що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.01.2021 року. Відповідно до судового наказу Чаплинського районного суду Херсонської області №665/803/21 від 02.06.2021 року на підставі поданої відповідачем заяви, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 31.05.2021 і по день досягнення дитиною повноліття. Зі змісту заяви про видачу судового наказу від 30.05.2021 року, поданої [PERSON] вбачається, що остання звертаючись до суду з даною заявою, як на підставу своїх вимог посилалася на те, що дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. [PERSON] у свою чергу у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, що й слугувало підставою звернення дол. суду з відповідною заявою. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач у даній справі та боржник у правовідносинах, що стосуються стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , як на підставу своїх вимог вказував на ту обставину, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, а тому [PERSON] не отримала права вимоги стягнення аліментів за наказним провадженням №665/803/21, тому просив припинити стягнення з нього аліментів за вказаним судовим наказом. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно якої, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є зокрема встановлення правовідношення та припинення правовідношення, а також його анулювання. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, однією із обставин, яка підлягає доказуванню в даному випадку є те, з ким із батьків проживає дитина на час розгляду справи судом, зокрема з одержувачем аліментів чи із платником. Відповідно до ст. 273 ч. 4 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України та згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 22 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд може за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. На підставі наданих суду письмових доказів, зокрема: акту обстеження житлово-побутових умов від 17.06.2021 року, з якого вбачається що малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та відповідно для неї створено необхідні умови для проживання, та акту обстеження житлово-побутових умов від 09.09.2021 року з якого вбачається, що з 19 серпня 2021 року матір дитини та відповідач по справі залишила дитину за місцем проживанням батька та виїхала до м. Києва для працевлаштування. Догляд за дитиною здійснює матір позивача [PERSON] ; показів свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] повністю забезпечує свою дочку [PERSON] , яка проживає разом з ним. Матір дитини раз на місяць відвідує її за місцем проживання позивача та участі у її вихованні не приймає - встановлено, що з серпня 2021 року відбулись суттєві зміни в обставинах, які стали підставою для звільнення [PERSON] від сплати аліментів що стягувалися з нього на утримання дочки за рішенням суду від 02.06.2021 року, так як з цієї дати дитина почала проживати спільно з батьком та знаходиться на його утриманні. Таким чином суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про звільнення його від сплати аліментам на користь [PERSON] підлягають задоволенню, так як факт спільного проживання його із своєю дочкою підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому подальше стягнення з позивача аліментів на утримання дочки є безпідставним та підлягає припиненню.

Outcome: approved