Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

15 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 серпня 1997 року померла його рідна баба по лінії батька [PERSON] - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 2,97 умовних кадастрових гектар із земель АПТЗТ "Річківське", яка розташована на території Річківської сільської ради та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові [PERSON] Останній своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, але за життя юридично не оформив. 23 квітня 2007 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі на земельну частку (пай), яку він успадкував після смерті своєї матері. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його жінка [PERSON], мати позивача. Остання померла 07 червня 2016 року за життя так і не оформивши спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно. Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, однак оформити свої спадкові права на вказану вище земельну частку (пай) зробити не може у звязку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернувся з позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Річківської сільської ради у судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Третя особа - приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 липня 1941 року народився [PERSON], матірю якого записана [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 9). 30 травня 1966 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], у звязку з чим останній було присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 48). 16 червня 1967 року народився позивач по справі [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а. с. 9). 16 серпня 1997 року померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно та майнові права. Як вбачається з довідки відділу в Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області №143/162-17 від 06 чверня 2017 року та із ксерокопії Книги №1 реєстрації сертифікатів на право на земельнцу частку (пай), що видаються Білопільською РДА членам АПТЗТ "Річківське", згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 січня 1997 року №11 [PERSON] був виданий сертифікат серії СМ №0161368 від 03 лютого 1997 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах у землях АПТЗТ «Річківське», що розташована на території Річківської сільської ради. Вказаний сертифікат виданий на руки (а. с. 10, 40-42). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Річківської сільської ради Білопільського району 22 липня 1997 року та зареєстрований в реєстрі за №583, яким все своє майно заповіла [PERSON], батьку позивача по справі (а. с. 14). Частиною першою статті 524 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 16 серпня 1997 року, передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідки Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 01 березня 2017 року №586 вбачається, що [PERSON], яка померла 16 серпня 1997 року, була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], разом з [PERSON]. Заповіт від імені померлої посвідчений виконкомом Річківської сільської ради 22 липня 1997 року за №583 не змінювався та не відмінявся. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], який своєчасно вступив в управління спадковим майном, зберігав документи та цінні папери (а. с. 13). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 07 липня 2017 року №48338433 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 16 серпня 1997 року, не заводилася (а. с. 27). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном. 23 квітня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на вказану вище земельну частку (пай), яку він фактично прийняв у спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 16 серпня 1997 року, але юридично не оформив. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки виконкому Річківської сільської ради Білопільського району від 19 квітня 2017 року №743, [PERSON], який помер 23 квітня 2007 року, був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] разом із своєю дружиною [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 07 липня 2017 року №48338439 спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 23 квітня 2007 року, не заводилася (а. с. 28). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 07 червня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на зазначену вище земельну частку (пай), яка належала її свекрусі [PERSON] та яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], але юридично не оформила. Відповідно до довідки Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 19 квітня 2017 року №742 [PERSON], яка померла 07 червня 2016 року, була зареєстрована за адресою: [INFO]. Заповіт від імені померлої виконкомом Річківської сільської ради не посвідчувався (а. с. 11). Як вбачається з копії спадкової справи, 24 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON] (а. с. 29-33). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] 31 січня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №88, [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] земельну ділянку площею 2,5289 га, розташовану га території Річківської сільської ради Білопільського району, яку спадкодавець фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], але не оформила за життя (а. с. 33 з. с.). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну частку (пай), яка належала його бабі [PERSON] та яку успадкував його батько [PERSON], а потім - матір [PERSON], однак через відсутність правовстановлюючих документів на неї в позасудовому порядку він зробити цього не може(а. с. 17). Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ "Річківське" розміром 2,97 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved