Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернулася до Врадіївського районного суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі за текстом ТДВ «Міжнародна СК») про відшкодування шкоди, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивачів страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду, що належить дружині загиблого та його дітям, а також страхове відшкодування, як грошову компенсацію за шкоду заподіяну смертю фізичною особою (втратою годувальника), щоналежить дітям загиблого.. В обґрунтування позову вказує, що 16.04.2020р. [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «BMW 318» (р.н. [NUMBER] ), на території Врадіївського району допустив зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля з лівою частиною сівалки у з`єднанні з трактором , в результаті чого пасажир автомобіля «BMW 318» (р.н. [NUMBER] ) [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відомості за даним фактом внесені до ЄРДР за № 12020150000000141 від 17.04.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинула особа. На даний час вказане кримінальне провадження закрито суддею Врадіївського районного суду на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із смертю обвинуваченого. Згідно страхового полісу №АО/3643800 від 16.04.2020 р., цивільно-правова відповідальність на автомобіль «BMW 318» (р.н. [NUMBER] ) на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ТДВ «Міжнародна СК». Посилаючись на те, що ТДВ «Міжнародна СК» визнала частково, в досудовому порядку врегулювання питання виплати страхового відшкодування, своє зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди дружині та двом неповнолітнім дітям загиблого, в розмірі 34005,60 грн. (згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ (далі за текстом - Закон №1961-ІУ), та сплатила частково суму вказаного страхового відшкодування в сумі 9005,60 грн, просила стягнути на її користь та користь дітей моральну шкоду в сумі по 11167,13 грн. на кожного (12 мінімальних з/п х 4723 : 4 утриманці (дружина, 2-є дітей та мати померлого) - 9005,60 грн. сплачених добровільно відповідачем в рахунок моральної шкоди). Також посилаючись на те, що ТДВ «Міжнародна СК» не визнала, в досудовому порядку врегулювання питання виплати страхового відшкодування, своє зобов`язання щодо відшкодування двом неповнолітнім дітям померлого шкоди заподіяної втратою годувальника (згідно п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-ІУ ), просила стягнути на користь двох неповнолітніх дітей померлого, які перебували на його утриманні шкоду заподіяну смертю потерпілого, в розмірі 85014 грн. на кожну дитину (36 мінімальних з/п * 4723 грн. : 2 дітей). Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися. Представник [PERSON] звернулася з заявою (вх.№4265 від 28.10.2021р.) про розгляд справи у відсутність позивачів та представника, в якій позовні вимоги підтримує, дає згоду на заочне рішення. В ній же додатково повідомила, що присутність позивачів у судовому засіданні неможлива, оскільки останні знаходяться у тяжкому психологічному стані у зв`язку з завданою їм моральною шкодою, яка є значною та непоправною. Відповідач ТДВ «Міжнародна СК» в судове засідання, призначені на 13.10.2021р. та 28.10.2021 р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення за адресою місцезнаходження цієї юридичної особи, зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованого поштового відправлення та розміщення оголошення про виклик на 13.10.2021р., 28.10.2021р. на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки не повідомив, з заявами на адресу суду не звертався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - пятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Таким чином, суд, з врахуванням неявки відповідача належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не повідомлення ним про причини неявки, відсутності заяв про розгляд справи у його відсутність чи відкладення, згоди позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: -16.04.2020 р. о 20.20 год. в смт.Врадіївка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW 318» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобіля з лівою частиною сівалки у з`єднанні з трактором, внаслідок чого пасажир автомобіля «BMW 318» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер вказаної ж дати (ухвала суду №474/442/2020 від 21.10.2020р., свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER] ); -17.04.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12020150000000141 були внесені відомосмтсі про дане кримінальне правопорушення з кваліфікацією дій за ч.2 ст. 286 КК України ( ухвала суду №474/442/2020 від 21.10.2020р.); -21.10.2020 р. кримінальне провадженнявнесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12020150000000141 від 17.04.2020 р. за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого [PERSON] (ухвала суду №474/442/2020 від 21.10.2020р.); -16.04.2020 р., на момент дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «BMW 318» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіль був застрахований у страховій компанії - ТДВ «Міжнародна СК» (ухвала суду №474/442/2020 від 21.10.2020р., поліс №АО36438000); -станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, загиблий [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу 09.06.2011р. було присвоєне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб видане відділом РАЦС Врадіївського РУЮ Миколаївської області 09.06.2011р.); -станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, загиблий [PERSON] мав неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які були зареєстровані та проживали з ним за однією адресою (повторне свідоцтво про народження [NUMBER] від 06.11.2018р., копія паспорту громадянина України [NUMBER] , довідка з місця проживання, свідоцтво про народження [NUMBER] від 30.08.2011р.); -станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, загиблий [PERSON] мав мати [PERSON] . Батько [PERSON] - помер (свідоцтво про народження від 14.12.2007р. видане Чорською сільрадою Котовського району р. Молдова, інформація про коло осіб першого ступеню споріднення по відношенню до загиблого від 21.10.2020р.); -27.10.2020 року на адресу відповідача ТДВ «Міжнародна СК» направлено заяви про виплату страхового відшкодування пов`язаного з моральної шкодою в сумі 22670,40 грн. на 2-х неповнолітніх дітей загиблого та 11335,20 грн. - на дружину загиблого (заяви від 27.10.2020р.); -27.10.2020 року на адресу відповідача ТДВ «Міжнародна СК» направлено заяви про виплату страхового відшкодування в сумі 170028 грн. на 2-х неповнолітніх дітей загиблого (2/2 частки) (заява від 27.10.2020р.); -12.11.2020р., 27.11.2020р., 01.02.2021р., 24.02.2021р., 15.04.2021р. на адресу відповідача також направлялися заяви про долучення документів на виплату страхового відшкодування,- витягу з ЄРДР, ухвали суду №474/442/20 про закриття кримінального провадження, відповіді РДА щодо інформації про вид призначеної соціальної допомоги [PERSON] у зв`язку зі смертю [PERSON] , довідки про ДТП, копія обвинувального акту (заяви від 12.11.2020р., 27.11.2020р., 01.02.2021р., 24.02.2021р., 15.04.2021р., опис документів. фіскальний чек «Укрпошти»); - відповідачем ТДВ «Міжнародна СК» представнику позивачів [PERSON] повідомлено про погодження розміру страхового відшкодування, а саме: ТДВ «Міжнародна СК» відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.27.2 ст. 27 Закону №1961-ІУ (шкода утриманцям завдана смертю), в зв`язку з ненаданням документів, які б підтверджували, що неповнолітні діти на момент ДТП перебували на утриманні загиблого батька [PERSON] .. Щодо виплати страхового відшкодування на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-ІУ (моральна шкода) погоджено у заявленому розмірі 34005,60 грн. (дружині, двом неповнолітнім дітям) виходячи із встановленого законом розміру (12 мінімальних з/п порівну між всіма утриманцями: мати загиблого, його дружина та двоє дітей)) (відповідь № 400 від 26.01.2021р., лист про визнання розміру страхового відшкодування в сумі 34005,60 грн. №479/1 від 28.01.2021р.); -відповідачем ТДВ «Міжнародна СК» здійснено виплату страхового відшкодування на підставі п.27.3 ст. 27 Закону №1961-ІУ (моральна шкода) в сумі 9005,60 грн. Решта суми погодженого розміру страхового відшкодування не сплачена, з посиланням відповідача на посилення карантинних заходів (лист № 2464 від 30.04.2021р.) -у 2020 році було встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4723,00 гривні, з 1 вересня -5000,00 гривень (ст. 8 закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"); Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу страхового відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого його утриманцям та моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її дружині, батькам та дітям. При прийнятті рішення суд керується: Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону №1961-ІУ, в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону №1961-ІУ, в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин). Згідно зі статтею 6 цього ж Закону №1961-ІУ страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону №1961-ІУ (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 27 Закону №1961-ІУ (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), визначено вид та розміри шкоди пов`язаної зі смертю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, згідно п.27.1. цієї статті -страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п. 27.2 цієї статті страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За приписами п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-ІУ - страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. За приписами пункту 35.1 статті 35 Закону №1961-ІУ для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подати страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. У п.п. «е» пункту 35.2. статті 35 Закону №1961-ІУ вказано, що до заяви додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Частиною 1 ст. 8 (аналогія закону) та ч.2 ст.1195 ЦК України, в якій зазначено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено мінімальну заробітну плату на рівні 4723грн.. За такого, суд вважає доведеним, що позивачам була спричинена моральна шкода заподіяна смертю потерпілого (батька та чоловіка), який загинув в результаті ДТП, а тому вони, як дружина та діти останнього мають право на страхове відшкодування (регламентної виплати),- моральної шкоди заподіяної смертю фізичної особи, відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-ІУ, яка, з врахуванням часткового вчинення відповідачем виплати страхового відшкодування (моральна шкода) в сумі 9005,60 грн., становить по 11167,13 грн. на кожного (12 мінімальних з/п х 4723 : 4 утриманці (дружина, 2-є дітей та мати померлого) - 9005,60 грн. сплачених добровільно відповідачем в рахунок моральної шкоди). Також суд вважає доведеним, що позивачам була спричинена шкода заподіяна смертю потерпілого (батька), який загинув в результаті ДТП, що на момент настання страхового випадку вони перебували на утриманні останнього, та, що представником позивачів, заявлялися такі вимога до страховика з наданням, передбачених ст. 35 Закону №1961-IV документів, яка була залишена без задоволення, а тому вважає, що [PERSON] , [PERSON] , як діти останнього, які перебували на його утриманні, мають право на страхове відшкодування (регламентної виплати) - шкоди заподіяної смертю потерпілого (втратою годувальника), відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-ІУ, в рівних частинах, яка складає 85014 грн. на кожну дитину (36 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку х 4723 :2 ). Згідно зі ст.141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору ), він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли. А тому, враховуючи, що в силу вимог п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, - з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved