Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] обласної ради , комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 лютого 2016 року Головою [PERSON] обласної ради [PERSON] були видані розпорядження № 57 «Про результати проведення службового розслідування стосовно директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради [PERSON]В.» та № 58 «Про звільнення [PERSON]В.». Копії вказаних розпоряджень вручено 15 лютого 2016 року. Цьому передувало проведення службового розслідування відносно нього згідно розпорядження голови [PERSON] обласної ради [PERSON] № 325 від 11 грудня 2015 року та відсторонення його від виконання повноважень за посадою по розпорядженню № 326 від 16 грудня 2015 року. Акт службового розслідування складено 11 лютого 2016 року. Проте, з 12 по 15 лютого 2016 року він хворів і перебував на амбулаторному лікуванні (листок непрацездатності № 624668 від 12 лютого 2016 року), про що ним повідомлено в [PERSON] обласну раду і в комунальний заклад «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради. Натомість, 12 лютого 2016 року, в період тимчасової непрацездатності його було звільнено Просив прийняти позов до розгляду та відкрити провадження у справі. Поновити його на посаді директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради. Стягнути з [PERSON] обласної ради на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Пояснив, що в розпорядженнях головою обласної ради робиться посилання на КЗпП, Закон України «Про місцеве самоврядування», Постанову КМ України № 950 від 13 червня 2000 року «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», «Положення про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області» затверджене Рішенням обласної ради № 1142 від 4 березня 2014 року. Однак, останній нормативно-правовий документ органу місцевого самоврядування є не законним, оскільки не відповідає правовим актам вищої юридичної сили в частині повноваження голови ради звільняти керівників комунальних підприємств і достроково розривати з ними контракти, який було застосовано відносно позивача. Відповідно до вимог статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; засади місцевого самоврядування; тощо. Статус голів районних та обласних рад, згідно вимог ч. 4 статті 141 Конституції України, депутатів і виконавчих органів ради та їхні повноваження, порядок утворення, реорганізації, ліквідації визначаються законом. Голова обласної ради обирається радою і очолює виконавчий апарат ради. Частиною 2 статті 143 Конституції України передбачено, що обласні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції. Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом. (Стаття 146 Конституції України). Верховною Радою України 21.05.1997 року прийнято [PERSON] N 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - [PERSON]). [PERSON], як зазначено в преамбулі, відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Пунктом 20 ч. 1 ст. 43 Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників. Голова обласної ради, відповідно до ст. 55 Закону, не наділений повноваженнями звільняти керівників комунальних підприємств, а обласна рада не має права делегувати голові ради свої виключні повноваження, які вирішуються на пленарних засіданнях. Відповідно до статті 59 Закону, обласна рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Отже, п. 7 «Положення про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області» затверджене Рішенням обласної ради № 1142 від 4 березня 2014 року, в частині надання Голові обласної ради повноважень призначати і звільняти керівників комунальних підприємств, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили та є незаконним. Що стосується Постанови КМ України № 950 від 13 червня 2000 року «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», то затверджений вказаною Постановою «Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» передбачає проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави, стосовно осіб місцевого самоврядування. До жодної із зазначених категорій позивач не відноситься, не є державним службовцем, а тому відсторонення його від посади на час проведення службового розслідування суперечить вимогам ст.46 КЗпП України та укладеному контракту. При цьому, службове розслідування проведено упереджено та не об'єктивно, з включенням до складу комісії підлеглих позивача, зацікавлених у результатах розслідування. З моменту вчинення нібито «порушень» на час вирішення питання про звільнення сплили встановлені ст. 148 КЗпП України строки для застосування дисциплінарного стягнення. Раніше позивач не притягувався до дисциплінарної відповідальності, а має лише заохочення. В судовому засіданні 05.12.2016 р. представник позивача пояснив, що строк дії укладеного з [PERSON] контракту сплив у червні 2016 року і на даний час контракт не діє. На посаду директора КЗ «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради призначено [PERSON], з яким укладено контракт, а тому, визнання неправильним формулювання звільнення позивача та таким, що не відповідає чинному законодавству, не тягне за собою поновлення його на роботі у звязку із закінченням дії укладеного з ним контракту. Просив змінити формулювання звільнення [PERSON], а саме: Звільнити [PERSON] з 11.06.2016 року з посади директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради у звязку з закінченням строку дії контракту № 225/11-2013 від 10.06.2013р. на підставі п.8 ст.36 КЗпП України. Враховуючи довідку про доходи [PERSON] за шість місяців, його середній заробіток склав 5246,03 грн. (всього нараховано 31476,17 грн. :6 місяців = 5246,03 грн.) Просив стягнути з КЗ «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу з 13.02.2016р. по листопад 2016р., так як через підставу звільнення він не мав можливості працевлаштуватися, в сумі 52460,30 грн. Представник відповідача [PERSON] обласної ради в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала з підстав, зазначених у запереченнях на позов. Повністю підтримала подані до суду письмові пояснення щодо заяви позивача про уточнення підстав позову. Вказала, що крім підстав позову, зазначених у позовній заяві, позивач також окремо оскаржує наступні розпорядження голови обласної ради: від 12.02.2016 №57 «Про результати проведення службового розслідування стосовно директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради [PERSON]В.»; від 12.02.2016 року № 58 «Про звільнення [PERSON]В.»; від 11.12.2015 №325 «Про проведення службового розслідування стосовно директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради [PERSON]В.»; від 16.12.2015 №326 «Про відсторонення [PERSON] від виконання повноважень за посадою директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради». Також вважає незаконним Положення про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області, затверджене рішенням обласної ради від 04.03.2016 №1142 та таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили в частині повноваження голови ради звільняти керівників комунальних підприємств, і достроково розривати з ними контракти.Усі перераховані вище акти позивач вважає такими, що слугують підставою для скасування розпорядження голови обласної ради від 12.02.2016 №58 «Про звільнення [PERSON]В.».Отже, у поданій позивачем заяві про уточнення підстав позову змінюється одночасно предмет та підставу позову, що суперечить статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, якою надано можливість позивачу змінити або предмет, або підставу позову. Що стосується проведення службового розслідування стосовно [PERSON] у відповідності до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950, зазначили, що перелік осіб, які прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування передбачений п.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції». До таких осіб, зокрема, відносяться посадові особи юридичних осіб публічного права. Міністерство юстиції України у листі від 11.03.2014 № 1050-0-4-14-1111 надало роз'яснення щодо застосування антикорупційного законодавства. Щодо визначення поняття «юридична особа публічного права» Міністерство юстиції України інформує, що згідно з положеннями частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичною особою публічного права визначається юридична особа, яка створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування. А тому, враховуючи те, що Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів є комунальним закладом [PERSON] обласної ради, вважають, що службове розслідування стосовно [PERSON] проводилось у відповідності до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950. Просила відмовити повністю у задоволенні позову [PERSON] Представник відповідача КЗ "Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів" позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Вважає, що [PERSON] було звільнено правомірно, а тому підстав для поновлення його та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 12 лютого 2016 року Головою [PERSON] обласної ради [PERSON] були видані розпорядження № 57 «Про результати проведення службового розслідування стосовно директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради [PERSON]В.» та № 58 «Про звільнення [PERSON]В.». З оглянутих копій вказаних розпоряджень, вбачається, що позивачем вони отримані під особистий підпис 15 лютого 2016 року. Згідно розпорядження голови [PERSON] обласної ради [PERSON] № 325 від 11 грудня 2015 року було проведено службове розслідування відносно [PERSON] Також [PERSON] відсторонено від виконання повноважень за посадою по розпорядженню № 326 від 16 грудня 2015 року. Акт службового розслідування складено 11 лютого 2016 року. З оглянутого судом листка непрацездатності серія АГФ № 624668 виданому Центром первинної медико-санітарної допомоги м.Дубно, вбачається, що з 12.02.2016 р. до 15 лютого 2016 року [PERSON] хворів і перебував на амбулаторному лікуванні. Суд не приймає зазначену довідку як незаконне звільнення в період тимчасової непрацездатності. В цьому випадку, суд вважає, що ураховуючи, що між сторонами виник спір з приводу припинення трудових відносин з керівником з підстав, передбачених контрактом п.8 ст.36 КЗпП, то норми ч.3 ст.40 КЗпП на ці правовідносини не поширюються. На виконання розпорядження №57 від 12.02.2016 року комунальним закладом «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради видано наказ №14 від 12.02.2016 року про звільнення його з посади по ст. 36 п.8 КЗпП України. З оглянутого контракту № 225/11-2013 від 10.06.2013 року вбачається, що [PERSON] призначається на посаду директора Дубенського будинкуінтернату для громадян похилого віку та інвалідів на термін з 11 червня 2013 року по 10 червня 2016 року, п. 12 якого передбачено, що Орган управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області звільняє Керівника у разі закінчення Контракту, достроково за вимогою Керівника, а також у випадку порушень законодавства по Контракту. Пунктом 23, передбачено, що Контракт припиняється у разі закінчення терміну його дії, за згодою сторін, до закінчення терміну дії Контракту у випадках, передбачених п.п.24,25 цього Контракту. Пункт 24 визначає, що Керівник може бути звільнений з посади, а цей Контракт розірваний з ініціативи Органу управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Рівненської області до закінчення терміну його дії: а) у разі систематичного невиконання Керівником обовязків, покладених на нього цим Контрактом та Положенням Закладу завдань; б) у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обовязків, передбачених Контрактом, в результаті чого для Закладу настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і таке інше); є) у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти. Саме за порушення п. п.а,б,є п.24 Контранкту був звільнений [PERSON] Як було встановлено судом, на виконання розпорядження голови обласної ради № 325 від 11.12.2015р. комісією було проведене службове розслідування діяльності директора КЗ «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів», за результатами перевірки було складено акт службового розслідування 11.02.2016р., який було подано голові обласної ради без підписів двох членів комісії. Від підпису про ознайомлення з актом [PERSON] відмовився. Так, з оглянутого судом акту вбачається, що директором [PERSON] було порушено умови контракту, які викладені у висновках в узагальненому виді. Такими, що систематично порушують трудову дисципліну визнаються працівники, які мають дисциплінарне стягнення або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення. Судом встановлено, що жодного письмового пояснення за виявлені порушення у [PERSON] не було відібрано, протягом року до дисциплінарної відповідальності він не притягувався, виявлені порушення були допущені в період з 2009 р. по 2015 роки, тобто поза межами строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відтак, суд прийшов до висновку про відсутність доказів систематичного порушення умов контракту. Крім того, судом встановлено, що 09.08.2016 р. [PERSON] подав заяву у Волинське відділення Львівського НДІ судових експертиз з проханням провести дослідження з питань використання бюджетних коштів Дубенським будинком-інтернатом за актом ревізії ДФІ в Рівненській області № 17/04-06/7 від 15.03.2016 р., який було складено після звільнення [PERSON], тоді як при звільненні був врахований лист ДФІ в Рівненській області від 11.02.2016р. № 17-04-13/702 з переліком виявлених порушень фінансової дисципліни за період з 01.01.2009- по 30.06.2013р. Так, з оглянутого висновку судово-економічного дослідження № 7790 від 11.11.16 Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз встановлено, що за результатами проведеного дослідження в обсязі поданих документів :обґрунтованість чи необґрунтованість здійснення витрат на виплату заробітної плати медичним працівникам комунального закладу на загальну суму 48764,24 грн. за період 2013-2014 року не надається можливим; підтверджується обґрунтованість здійснення списання продуктів харчування на загальну суму 229330,19 грн. за період з 01.07.2013 року по 31.12.2015 року; підтверджується обґрунтованість здійснення закупівлі послуг з поточного ремонту харчоблоку в 2013 році на загальну суму 168453 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, про передчасність висновків щодо одноразового грубого порушення законодавства чи умов контракту, в результаті чого для закладу настали значні негативні наслідки, та допущені порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів. Відповідно до ч.1\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законних підстав або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Також суд враховує і роз"яснення\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"\~п. 13 - вирішуючи\~\~позови\~\~про\~\~поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8\~ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. \~\~ П18.- при\~\~розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати,\~\~з\~\~яких\~\~підстав\~\~проведено\~\~звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.\~\~\~\~Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або\~\~уповноважений\~\~ним\~\~орган не пов'язували звільнення.\~\~ В даному випадку при звільненні позивача, на думку суду, не було дотримано порядку звільнення. За змістом ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання звільнення таким, що не узгоджується із чинним законодавством, суд на прохання працівника, який у звязку з допущеними щодо нього порушеннями законодавства про працю не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, може визнати звільнення незаконним і, не поновлюючи працівника на роботі, змінити дату звільнення та формулювання його причини з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Згідно з ч. 2 ст. 235 цього ж Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.\~ Судом встановлено, що дія контракту закінчилася 10.06.2013р. Таким чином, суд прийшов до висновку, що підлягає до задоволення вимога про внесення змін до формулювання звільнення [PERSON], зазначивши - Звільнити [PERSON] з 11.06.2016 року з посади директора комунального закладу «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» [PERSON] обласної ради у звязку з закінченням строку дії контракту № 225/11-2013 від 10.06.2013р. на підставі п.8 ст.36 КЗпП України. З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що його заробітна плата за грудень 2015р. склала 4998,59 грн. в січні 4241,75 грн. Згідно ст.. 235 КЗпПУ -при винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Оскільки, суд прийшов до висновку про зміну підстав звільнення [PERSON] та звільнення у звязку з закінченням строку дії контракту, то слід зобов'язати КЗ «Дубенський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» нарахувати та виплатити [PERSON] заборгованість з заробітної плати за період з 13.02.2016р. по 11.06.2016р. з врахуванням довідки про середній заробіток [PERSON] про доходи за період грудень 2015р.- січень 2016р. (Постанова Кабміну від 08.02.1995р. № 100 "Про порядок затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати") Судовий збір підлягає до стягнення з відповідачів в прибуток держави. Судом встановлено, що першочергово з позовом про поновлення на роботі [PERSON] звернувся до [PERSON] окружного адміністративного суду , який ухвалою від 14.03.2016р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р., відмовив [PERSON] у відкритті провадження у справі. Позовна заява до Рівненського міського суду подана 25.05.2016р., тому , виходячи з встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що місячний строк для предявлення позову до суду, позивачем пропущено в силу обєктивних обставин, а відтак підлягає поновленню за пропуском з поважних причин. На підставі викладеного, ст..ст.36, 235,233 КЗпП України ,

Outcome: partial