Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

25 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. 01 листопада 2017 року позивач подав уточнену позовну заяву. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до її повноліття та на користь відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року з нього стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) в зв'язку з його навчанням. Вважає, що з нього неправомірно стягуються аліменти більше 50% заробітку (доходу), в нього не залишається коштів на купівлю предметів першої необхідності, лікарських засобів, сплату комунальних послуг, купівлю продуктів харчування, знаходиться за межею виживання. Протягом двох років з нього стягувалися аліменти на утримання дружини, хоча дружина разом із донькою проживали разом з ним та знаходилися на його утриманні. Останнім часом в нього значно погіршився стан здоров'я, є інвалідом ІІІ групи. З 06 вересня 2016 року вийшов на пенсію. Його батько є інвалідом ІІ групи та потребує постійної його матеріальної допомоги. В жовтні 2017 року звернувся до Першотравенської служби у справах дітей для визначення часу спілкування з дитиною. 26 жовтня 2017 року відбулося засідання комісії і винесено рішення про те, що їх дочка у четвер, п'ятницю та суботу перебуває разом із ним, в інші дні може перебувати з ним за домовленістю з відповідачем. Згідно довідки про пенсійні виплати, він отримує пенсію в розмірі 8 747,68 гривень. Просить суд зменшити розмір аліментів, що утримуються з нього на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити. Представники позивача в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримують, просять їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Проти задоволення позову заперечує, оскільки на утриманні у позивача інших неповнолітніх дітей, окрім їх доньки [PERSON], не має, він більше нікому не сплачує аліментів, його син від попереднього шлюбу вже закінчив навчання та йому виповнилося 23 роки, позивач отримує пенсію та регресні виплати. Його батько у нього на утриманні не перебуває, так як теж отримує пенсію та регрес, Фонд відшкодовує їм витрати на лікування, довідки про дохід батька позивач не надав суду. Просить відмовити в задоволенні позову. Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Копією свідоцтва про шлюб І-КИ №241610 від 16 листопада 2012 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2012 року. Копією свідоцтва про народження І-КИ №522845 від 05 грудня 2014 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. 28 листопада 2017 року малолітній дитині [PERSON] виповниться три роки і аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частини стягуватися припиняться. Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року підтверджується, що з позивача стягувалися аліменти на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання останнього, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Розмір аліментів на повнолітню дитину, був встановлений судом із урахуванням того, що позивач сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини та непрацездатної дружини (відповідача по справі), до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). 30 липня 2017 року повнолітньому сину позивача від попереднього шлюбу - [PERSON] виповнилося 23 роки. Позивач є пенсіонером і отримує пенсію в розмірі 8 747,68 гривень на місяць, що підтверджується довідкою №3798 від 25 вересня 2017 року. Крім того, позивач є інвалідом ІІІ групи з 27 вересня 2017 року по професійному захворюванню, йому встановлено 60% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА №732038 від 06 жовтня 2017 року, в зв'язку з чим перебуває на обліку у Першотравенському міському відділенні УВД ФССНВУ в Дніпропетровській області та листопада 2017 року отримує страхові виплати, розмір яких за листопад 2017 року, за виключенням аліментів становить 18 433,16 гривень, що підтверджується відповідними довідками про доходи від 07 листопада 2017 року. Таким чином, на даний час позивач сплачує аліменти на користь відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття та на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 28 листопада 2017 року. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначені аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, або платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. ч.4 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В відповідності зі ч.1 ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З урахуванням матеріального становища сторін, враховуючи, що дохід позивача перевищує дохід відповідача, та те, що на утриманні позивача інших утриманців не має, він має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Доводи позивача про те, що він знаходиться на постійному лікуванні, в зв'язку з ушкодження здоров'я, витрачає кошти на ліки, суд не може взяти до уваги як підставу для задоволення позову, оскільки позивач перебуває на обліку у Першотравенському міському відділі ВД ФССНВУ, отримує страхове відшкодування, гарантоване йому державою, а згідно ст.16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" застраховані особи мають право, в тому числі, на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; послуги медичної реабілітації; послуги професійної реабілітації, включаючи збереження робочого місця, навчання або перекваліфікацію, якщо загальна тривалість професійної реабілітації не перевищує двох років; відшкодування витрат під час проходження медичної і професійної реабілітації, на проїзд до місця лікування чи навчання і назад, витрат на житло та харчування, транспортування багажу, на проїзд особи, яка його супроводжує; послуги соціальної реабілітації, включаючи придбання автомобіля, протезів, допомогу у веденні домашнього господарства, що надаються відповідно до законодавства. Посилання позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог, на той факт, що на його утриманні знаходиться непрацездатний батько - інвалід ІІ групи, суд також не може взяти до уваги, оскільки відповідач зазначила і цей факт не оспорює позивач, що батько позивача отримує пенсію та страхові виплати в зв'язку з ушкодженням здоров'я, а даних про вид доходів батька та їх розмір, позивач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. В зв'язку з тим, що рішення винесено на користь відповідача, судові витрати по справі слід залишити за позивачем [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed