Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Адвокат Гриценко І.І., надавши угоду про надання правових послуг з [PERSON] (з посиланням у цій угоді на представництво її інтересів в кримінальному провадженні та щодо цивільних справ, проте, без зазначення в цій угоді інших ідентифікаційних ознак [PERSON] та без зазначення в угоді волевиявлення останньої на розірвання шлюбу), підписав та подав до Дарницького районного суду м. Києва позов про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05.09.2009 року. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки тривалий час не підтримують - з вересня 2014 року, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні адвокат Гриценко І.І. просив задовольнити позов. З пояснень останнього вбачається, що [PERSON] в період між 05.02.2015 р. та 05.03.2015 р. повідомила йому, що з"явиться на судовий розгляд даної справи або надасть нотаріально завірену заяву щодо своїх вимог, а також вона повідомляла його про зміну (двічі) областей свого місця проживання (без повідомлення адвокатом конкретної адреси). Крім того, з повідомлення адвоката Гриценко І.І. вбачається, що на даний час (як і протягом останніх тижнів) у нього втрачений зв"язок з [PERSON] [PERSON] на жодне судове засідання не з"явилася, про зміну адреси фактичного проживання суд не повідомила. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З положень ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" вбачається, що виховання саме в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.91 р., дата набуття чинності для України 27.09.91р.) передбачено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Положенням ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, зокрема встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, всі матеріали справи, враховуючи інтереси вказаної дитини, а також, що стороною позивача не надано жодного доказу про те, що саме на даний час подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам обох з них, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. належить зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed