Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] року померла його баба - спадкодавець [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність вказаної спадщини спадкодавцеві. У зв"язку з цим [PERSON] вимушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності на зазначену спадщину. Позивач в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив в суд заяву в якій просить суд слухати справу без його участі, проти позовних вимог заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені слідуючі обставини. [INFO] року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.1992 року. (а.с.10). Право власності покійної на зазначене майно також підтверджується копією технічної документації (а.с.11-18). Архівною довідкою № 128 від 18.09.2014 року, виданою Ульяновським КМБТІ (а.с.19) зазначено, що [PERSON]. зазначена квартира з господарськими будівлями належали [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.1992 р., посвідченого Ульяновською ДНК за реєстровим № 475. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю у нього оригіналу правовстановлюючих документів про належність вказаної спадщини спадкодавцеві та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6-7), у якій також зазначено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], спадщину прийняв, не був усунутий від спадкування та не подавав заяву про відмову від спадщини. Приймаючи рішення, суд виходить з наступного. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не зверталась до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за позивачем визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, лише відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на спірний будинок, перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права на нього в нотаріальній конторі. Суд вважає, що спадкодавець [PERSON] мала всі права та обов'язки на спадкове майно, а саме на квартиру з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому ці права та обов'язки не припинились після її смерті та входять до спадкової маси. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та він належним чином прийняв спадщину, інші спадкоємці за законом і заповітом, які б претендували на даний будинок відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на вказану квартиру обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності, захистити своє порушене право не може. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved