Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя. Позивач посилається на те, що 22 жовтня 2004 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб та під час шлюбу починаючи з 2006 року по 2008 рік вони збудували житловий будинок [ADDRESS] . Вказує, що даний житловий будинок розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,12 га, яка була придбана в шлюбі за спільні кошти, однак перебуває у приватній власності відповідачки. Також біля будинку є гараж, сарай, криниця, огорожа, ворота, замощення. Посилається, що будинок є добудований, але не зданий належним чином в експлуатацію. Також вказує, що в 2013 році відповідачка на своє ім`я придбала торгівельний павільйон «магазин», який знаходиться на ринку « Добробут », по вул. Калинівська, 13 у м. Чернівці . Позивач зазначає, що поділити майно в добровільному порядку відповідач відмовляється. Також вказує, що є військовим пенсіонером, отримував і отримує пенсію, а також постійно допомагав своїй дружині вести бізнес та відповідно працював. Зазначає, що подружнє життя не склалося та вони розлучилися про, що було зроблено відповідний актовий запис № 34 від 24.07.2013 року. Посилається, що перелічене майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, тобто його та відповідачки та він має право власності на 1/2 частину майна, яке складається з завершеного будівництвом житлового будинку та господарських будівель, але не зданого до експлуатації, земельну ділянку, яка була придбана спільно із відповідачкою для будівництва житлового будинку та які розташовані по [ADDRESS] , торгівельного приміщення-магазину, який розташований на ринку « Добробут » у м. Чернівці, вул. Калинівська, 13 та вартість майна він попередньо оцінює в 200000 (двісті тисяч) грн., його частка становить 100000 (сто тисяч) грн. Просить суд задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів добудованого, але не зданого в експлуатацію житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки, орієнтовною площею, 12 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення йому, 1/2 частини торгівельного приміщення-магазину, який розташований на ринку « Добробут » у м. Чернівці, вул. Калинівська, 13 . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. [PERSON] та її представник - [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву до [PERSON] про розподіл майна подружжя. У відзиві на позов [PERSON] зазначає, що дійсно, 22 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та позивачем. 24 липня 2013 року шлюб розірвано через органи РАЦУ через спільну заяву та на дату розірвання шлюбу вони з позивачем врегулювали спір про поділ майна в добровільному порядку. Позовні вимоги не визнає, оскільки [PERSON] не приймав участі у придбанні вищевказаного майна, а джерелом його набуття не є спільні сумісні кошти чи спільна праця їхнього подружжя, позивач не ніс жодних витрат на придбання земельної ділянки чи будівельних матеріалів. Відносно приміщення-магазина, який розташований на ринку Добробут за адресою вул. Калинівська, 13 в місті Чернівці , та вказує, що за час шлюбу вони ніколи не придбавали торговельних приміщень. Вищевказане торговельне місце належить її доньці [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № ІІІ-4/15 від 27 червня 2012 року. Також у відзиві на позовну заяву зазначає, що їй на праві власності належить земельна ділянка 0,0775 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку було придбано в 2005 році, пізніше на земельній ділянці самочинно розпочала будівництво будинку, яке триває й досі. До розірвання шлюбу будинок було лише вимуровано, накрито, частково вставлені вікна, інші роботи були вже здійснені після розірвання шлюбу за її кошти від продажу нерухомості, яка була у її власності до шлюбу із позивачем. Посилається, що незважаючи на те, що земельна ділянка та все будівництво будинку в с. Годилів проводилося під час шлюбу з позивачем, однак виключно за її особисті кошти, які в неї були до реєстрації шлюбу із [PERSON] , а також отримувала як доходи від здійснення підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець та відповідно до довідки № 220/М/24-10-13-013 від 20.03.2017 року вона займалась підприємницькою діяльністю та в період з 1998 року по 2007 рік отримувала значні доходи, за період з 1998 року по 2004 рік 152000 (сто п`ятдесят дві тисячі) грн. з 2005-2007 роки - 155450 (сто п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн. А також за кошти, які вона мала від продажу нерухомого та рухомого майна, яке їй належало ще до шлюбу із позивачем, а саме: з 03.11.1988 року перебував житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який 09.08.2000 року нею було продано [PERSON] , за 5000 дол. США; відповідно до договору купівлі-продажу від 20 грудня 1996 року перебував житловий будинок під [ADDRESS] , який нею було продано [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.12.2002 року за 25000 дол. США. Та саме за ці кошти та кошти, які у неї були від діяльності як приватного підприємця вона придбала спірну земельну ділянку. Також у відзиві на позов вказує, у її власності перебувала земельна ділянка площею 0,0953 га, яка розташована на території Великокучурівської сільської ради Чернівецької області, яка належала їй відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧВ 070865, який видано на підставі рішення Великокучурівської сільської ради за № 47-7/037 від 25.06.2003 року та 16 квітня 2006 дану ділянку вона продала [PERSON] , за 25000 дол. США; також у її власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2002 року перебувала земельна ділянка площею 0,0779 га, в селі Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, яку вона придбала у [PERSON] та вказану земельну ділянку відповідно до договору купівлі-продажу від 16 липня 2013 року вона продала [PERSON] за 80000 дол. США та вже після розірвання шлюбу із відповідачем вклала також кошти в будівництво будинку, також у її власності перебувала квартира в м. Чернівці, яка знаходиться в [ADDRESS] , та автомобіль марки Опель Аскона, синього кольору, 1988 р. в., д.н.з [NUMBER] та 06.07.2011 року даний транспортний засіб вона продала під час шлюбу за ціною 3000 дол. США, а також в 2010 році їй повернуто [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 дол. США, які вона позичила останній в 2003 році. Відповідачка у відзиві на позовну заяву посилається на те, що після розірвання шлюбу вони з позивачем повністю вирішили всі спірні питання щодо розподілу майна та жодних претензій у позивача щодо майна не було, а щоб компенсувати позивачу його незначну підтримку та допомогу, між ними було досягнуто домовленості передати у власність позивача автомобіль марки ВАЗ 21099, 2006 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] , вартістю 4500 дол. США, який вони придбали в шлюбі для ведення підприємницької діяльності. Також відповідач зазначає, що вони ніколи не проживали у спірному будинку [ADDRESS] , який належить її доньці та, який розташований на одному подвір`ї. Позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечує обставини викладені у відзиві на позовну заяву з приводу того, що він не приймав участі своєю працею та витратами у будівництві. У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що спільно з [PERSON] було збудовано ще один житловий будинок по [ADDRESS] , який подаровано [PERSON] - доньці відповідачки та він дав згоду дружині подарувати набуті ними під час шлюбу будинок та земельну ділянку [PERSON] , що підтверджується заявою під № 3945. У відзиві на позовну заяву вказує, що немає жодного підтвердження суми продажу земельної ділянки [PERSON] за 25000 доларів США та [PERSON] за 80000 тисяч доларів США за продаж земельної ділянки 16 липня 2013 року оскільки у договору купівлі-продажу від 16.07.2013 року, вбачається, що дана земельна ділянка була продана всього за 37 833 гривні. Також зазначає, що незважаючи на те, що вони з позивачкою офіційно розлучилися, однак продовжували проживали разом після розлучення як чоловік та жінка. Також у відповіді на відзив позивач зазначає, що є надуманим що нібито позивачу було компенсовано незначну допомогу та підтримку щодо передачі йому автомобіля ВАЗ 21099, тип легковий седан, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] , сірого кольору, вартістю 4500 доларів США, оскільки вказаний автомобіль не перебував у їхній з позивачкою власності, а належав зятю [PERSON] - [PERSON] , а також не визнає договору позики 10000 дол. США між відповідачкою та [PERSON] . Позивач зазначає, що готовність будинку станом на 2012-2013 роки, коли він там проживав становила приблизно 95% готовності та будинок мав вікна, двері, підлогу, внутрішньо був повністю облаштований для його використання, була проведена електрика, встановлені всі необхідні для цього обладнання, розетки, виключателі, лічильники, будинок був під`єднаний до газоводу , були встановлені котли. На відповідь на відзив [PERSON] подала до суду заперечення,в яких категорично заперечувала обставини викладені позивачем у відповіді на відзив. У запереченнях зазначає, що її донька [PERSON] станом на дату її реєстрації шлюбу із позивачем була самодостатньою людиною, заробляла кошти, мала у власності нерухомість та з 21.11.2008 року перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, та на підтвердження вказаного до заперечень додала ряд документів. Зазначила, що 16 грудня 2005 року нею за спільні кошти із донькою [PERSON] придбано земельну ділянку площею 0,1568 га, місце розташування: село Годилів Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Розмір земельної ділянки позволяв будівництво двох будинків, тому пізніше вказану земельну ділянку було розділено на дві земельні ділянки, яким присвоєно різні адреси та різні кадастрові номера: на земельну ділянку площею 0,0830 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку 14 грудня 2011 року було подаровано [PERSON] та земельну ділянку 0,0775 га, кадастровий номер 7324582000:01:001:3647, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності та саме на даній земельній ділянці проводилося будівництво спірного будинку. Також [PERSON] подала до суду зустрічний позов та просила суд прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати в одне провадження із первісним позовом. У поданій до суду зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на аналогічні обставини, які нею викладені у відзиві на позовну заяву [PERSON] та запереченнях. Додатково вказує, що [PERSON] станом на 22.10.2004 року був військовозобов`язаним, працював та проживав за місцем служби в м. Івано-Франківській та три роки вони проживали окремо, не вели спільного господарства, в них не було спільного бюджету, чи спільного бізнесу, а також на утриманні у [PERSON] , станом на дату реєстрації шлюбу був неповнолітній син [PERSON] . Зазначає, що на дату розірвання шлюбу із [PERSON] , будинок [ADDRESS] було лише вимуровано, накрито, частково вставлені вікна, будинок не був придатним для проживання, а більшу частину по будівництву будинку було здійснено вже після розірвання шлюбу із відповідачем за кошти від продажу земельної ділянки, яка належала їй на праві власності ще до реєстрації шлюбу та яку вона продала 16 липня 2013 року. Зазначила, що після розірвання шлюбу були зроблені всі роботи по електрозабезпеченню будинку та на підтвердження надала копію договору про користування електричною енергією від 16.01.2014 року, рахунку № 30-ТУ від 10.02.2014 року, дві квитанції від 11.02.2014 року, додаткову угоду № 1/38 від 10.02.2014 року, розрахунок плати за приєднання, акт № 23-3 від 26.02.2014 року, договір про нестандартне приєднання до електричних мереж від 30.12.2013 року, також було зроблено внутрішню та зовнішню штукатурку стін в будинку, зовні здійснено утеплення будинку пінопластом 120 мм, оздоблено будинок декоративною шпаклівкою «короїд», виготовлена та встановлена металева декоративна ковка на балкон будинку (зовні), здійснено часткове облицювання керамічною плиткою будинок, викладено бруківкою вимощення подвір`я будинку, встановлено огорожу, ворота до будинку, тощо. На підставі викладеного у зустрічній позовній заяві, просила визнати земельну ділянку площею 0,0775 га, кадастровий номер 7324582000:01:001:3647, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] її приватною власністю. Визнати приватною власністю будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку [ADDRESS] . Визнати автомобіль марки ВАЗ 21099, тип - легковий седан, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] спільним майном подружжя сторін. Виділити зі спільного майна подружжя в натурі та визнати за [PERSON] право приватної власності на автомобіль марки ВАЗ 21099, тип - легковий седан, 2006 року випуску, номер шасі(кузова, рами) [NUMBER] . [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги за зустрічною позовною заявою та викладені обставини у зустрічній позовній заяві підтримали та просили позовні вимоги за зустрічною позовною заявою задовольнити. [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просили відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. 21 травня 2019 року представником [PERSON] адвокатом Якобишеною Т.Д. через канцелярію Сторожинецького районного суду Чернівецької області подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та додала копію архівної довідки № 380/01-17 від 17.10.2018 року відповідно до якої вбачається, що [PERSON] є продавцем квартири [ADDRESS] ; копію договору № В-88402 від 25.11.2016 року на 2-х арк., згідно якої 25.11.2016 року [PERSON] замовила у ПП «Фабрика вікон Люкс» ролетні конструкції загальною площею 4,50 кв.м. в кількості 2 шт. на загальну суму 295 євро, адресу вказано: [ADDRESS] ; копію гарантійного талону до договору № В-88402; копію комерційної пропозиції № В-88402 від 25.11.2016 року та копію замовлення № В-88402 від 25.11.2016 року ролетних конструкції. Представником позивача [PERSON] , адвокатом Ноцьким О. В. 20 листопада 2019 року через канцелярію Сторожинецького районного суду Чернівецької області подано клопотання про приєднання письмового документа в якості доказу до матеріалів справи - довідки № 02/19/2404 від 01.07.2019 р., яка надана Акціонерним товариством комерційний банк «Юністрім» м. Москва про те, що з 01.01.2006 по 31.12.2014 роки від імені [PERSON] по Міжнародній платіжній системі грошових переказів «Юністрім» були здійснені грошові перекази на ім`я відповідачки та інших осіб. Будучи допитаною в суді, свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома із [PERSON] з дитинства та їй відомо, що восени 2004 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] . Відомо, що [PERSON] до шлюбу мала хату і землю в с. Годилів та с. Великий Кучурів, продавши хату в [PERSON] купила землю для будівництва в с. Голилів. Один з будинків, який продала [PERSON] , знаходився на одній вулиці, де проживала її мама. На момент одруження [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] жила у своїй квартирі в м. Чернівці, що біля магазину «Колос», а [PERSON] жив і служив в м. Івано-Франківськ, приїздив в Чернівці лише на вихідні і те не на всі, так тривало приблизно 5 років. Пояснила, що часто приходила до [PERSON] додому, оскільки остання мала бізнес по пошиттю весільних прикрас і свідок у вільний від основної роботи час, відпрацьовувала у [PERSON] , особисто бачила, як [PERSON] , постійно коли приїздив [PERSON] з м. Івано-Франківськ та їхав на роботу, збирала йому сумки та «спонсорувала» його та чула як [PERSON] просив кошти у Маші. Речей у квартирі, які б свідчили про проживання [PERSON] не було. Свідку відомо, що земля в с. Годилів, де будувалася [PERSON] купувалася за кошти [PERSON] від проданої нею нерухомості, що була у неї до шлюбу. Купувала [PERSON] землю для будівництва двох будинків - для дочки і для неї. Інший будинок був добудований вже після розірвання шлюбу із [PERSON] за кошти від проданої хати в [PERSON] , яка належала [PERSON] до шлюбу, та яку вона продала в 2013 році за 80 тис. дол. США та їй достовірно відомо про продаж хати та вартість, оскільки допомагала продавати будинок, особисто розміщувала оголошення у «Від і до» про продаж будинку. Свідок також повідомила, що спірний будинок до розірвання шлюбу з [PERSON] був недобудований, а лише змурований і були деякі вікна, світло тягнули по переносці від сусіднього будинку. Та вже після розірвання шлюбу, та після продажу будинку були зроблені вікна, шпаклівка, штукатурка ззовні та «короїд», отоплення, світло, ковані вироби, ворота, огорожа. Також відомо, що будівництвом займалася [PERSON] , оскільки [PERSON] ні в чому не розбирався, відомо, що [PERSON] їхав в Росію продавати весільні плаття, які виготовляла дочка [PERSON] - [PERSON] , до якої на той час перейшов бізнес, однак плаття пропали та [PERSON] не доплатили. Була свідком як після розлучення [PERSON] просив машину «дев`ятку» та у її присутності [PERSON] дала [PERSON] 1000 дол. США.. В судовому засіданні будучи допитаною в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що працювала у [PERSON] з 2012 року хатньою робітницею у вихідні, позаробочий час і канікулярні дні, оскільки мала основне місце роботи - працювала вчителькою в Годилівській школі. Спочатку її запросили як педагога займатися із онуком [PERSON] , а потім через важке фінансове становище почала додатково виконувати й іншу хатню роботу: готувати їжу, прибирати в будинку, виконувати інші роботи, та працювала у [PERSON] до 2018 року. Свідок повідомила, що їй відомо, що за період коли вона працювала в будинку, [PERSON] не працював ніде, все що виконувати міг, це - на машині відвезти її додому та гратися з онуком [PERSON] . Саме свідок та [PERSON] могла возити гравій та копати траншеї, а не [PERSON] . Свідок добре пам`ятає день коли [PERSON] та [PERSON] розлучилися, на її думку це було дуже дивним розлученням, оскільки вони вдвох поїхали і були гарні, в гарному настрої. Свідок повідомила, що саме після розірвання шлюбу розпочалося інтенсивне будівництво будинку, облаштовані в будинку вікна, двері, шпаклювання стін, оздоблення пінопластом, водовідведення, ворота, огорожа, крошка, після того як [PERSON] продала в [PERSON] будинок за 80 тис. дол. США. Свідок особисто допомагала вдома рахувати кошти в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) дол. США. Також повідомила суд, що після розірвання шлюбу [PERSON] в будинку не проживав, його речей не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що знайома із [PERSON] вже 36 років ще до одруження із [PERSON] , їй відомо, що у власності [PERSON] було багато нерухомості: будинок у [ADDRESS] , автомобіль та власний бізнес. Їй відомо, що [PERSON] після одруження ще приблизно 5 років проживав у м. Івано-Франківськ, де працював, коли одружився із [PERSON] , у [PERSON] нічого не було. Свідку відомо, що два будинки в с. Годилів, будувалися за кошти [PERSON] , один з них для дочки. Коли позивач та відповідач переїхали жити в Годилів, жили всі в будинку дочки, інший був недобудований. В 2013 році приходила в гості та бачила, що в іншому будинку була лише зведена коробка, не було ні світла, ні газу. Відомо, що [PERSON] продала в селі Годилів за 80 тис. дол. США будинок, який їй належав ще до шлюбу, а всі кошти після того як розійшлася з [PERSON] вкладала в добудову будинку. Відомо, що вікна, двері, ковка металева були встановлені після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Знає, що [PERSON] окрім того, що міг привезти майстрів та займатися документами, нічого не робив, а також бачила, що [PERSON] грався із дитиною доньки [PERSON] .. Будучи допитаною в суді, свідок [PERSON] повідомила суду, що знає [PERSON] з 1987 року, колись жили по сусідству. З 1999 року по 2014 рік свідок працювала закордоном та приїхала додому раз-два рази на рік. Коли приїхала в Україну, зустрічалися з [PERSON] , їй відомо, що шлюб із [PERSON] тривав з 2004 року по 2013 рік. Відомо, що [PERSON] мала будинок в с. Великий Кучурів, який продала [PERSON] за 25000 дол. США. Повідомила, що в 2003 році, після весілля [PERSON] , доньки [PERSON] , позичила у [PERSON] 10000 (десять тисяч) дол. США, які повернула в 2010 році, в той час [PERSON] здійснювала будівництво будинку в [PERSON] . Повідомила, що була в 2012 році на будівництві в [PERSON] , там бачила [PERSON] , в 2012 році будинок був лише вимурований, не штукатурений, без вікон, дверей, а коли приїхала в 2014 році будинок був збудований, поштукатурений, зроблено фасад, були вікна, двері, ковка, огорожі, в 2014 році [PERSON] не було в будинку, зі слів [PERSON] відомо, що шлюб з [PERSON] був невдалим, оскільки він нічого не хотів робити, допомагати їй, принижував її. Свідок [PERSON] , повідомив, що є сусідом по [ADDRESS] . Знає позивача та відповідачку як сусідів, які проживають навпроти, часто гуляв з собакою та бачив будівництво будинку, бачив як [PERSON] по 10-15 разів на день кудись їздив на машині. В будинку ніколи не був, хто там проживає не відомо, також знає зі слів [PERSON] , що він їздив в Росію, возив весільні плаття, в будинку жили дівчата, які працювали - шили. Свідку не відомо хто саме займався будівництвом, хто ніс витрати на будівництво, не відомо хто саме живе в будинку. З позивачем почав більше спілкуватися після розлучення. Будучи допитаним в якості свідка позивач [PERSON] повідомив суд, що з відповідачкою познайомився в 2003 році та в 2004 році одружилися, однак рік до одруження проживали разом як сім`я. На момент одруження був військовим та працював у м. Івано-Франківськ, приїхав додому у вихідні та під час відпустки, зі служби був звільнений в 2005 році. Спочатку проживали із відповідачкою в м. Чернівці біля магазину «Колос», потім винаймали квартиру, а пізніше переїхали жити в перший збудований будинок площею приблизно 200 кв. м., які спільно побудували з позивачкою та сім`єю доньки позивачки, з якими спільно займалися будівництвом та вели спільний весільний бізнес. Пізніше розпочали будівництво другого будинку. Позивач повідомив, що особисто займався бізнесом, возив тканини, торгував на Калинівському ринку, пізніше возив весільні сукні в Росію, кошти від проданого товару пересилав на картку [PERSON] .. Повідомив суд, що особисто для ведення бізнесу дав 2000 дол. США, які мав від проданої квартири. Також в 2013 році вони із відповідачкою розлучилися, на той час другий будинок був практично збудований, на другому поверсі жили робочі, які шили весільні сукні. Будинок був прошпакльований, поштукатурений, утеплений пінопластом, зроблена шуба, в будинку було світло, газ. Вказав, що після розірвання шлюбу із відповідачкою ще як сім`я проживали рік та разом влітку 2014 року їздили на море. Повідомив, що в нього була хороша заробітна плата, приблизно 1700 грн. та хороша пенсія - в розмірі 1700-1800 грн. та при звільненні отримав відпускні - 20000 (двадцять тисяч) грн., всі кошти давав в сім`ю, однак докази отриманих доходів до суду не надавав. Повідомив суд, що земельну ділянку для будівництва будинків придбали три-чотири роки після одруження та він надавав згоду для купівлі землі, а також надавав згоду на дарування будинку донці позивачки. Також свідок повідомив, що йому відомо, що у його колишньої дружини до одруження з ним була нерухомість та автомобіль марки Опель Аскона. Будинком у с. Великий Кучурів вони користувалися, обробляли город, а пізніше позивачка продала його, також була продана ще земельна ділянка і автомобіль, кошти були витрачені на будівництво будинків та бізнес. Також під час шлюбу ними куплено автомобіль ВАЗ 21009 за 6000 дол. США, який було оформлено на зятя [PERSON] - [PERSON] , вказаний автомобіль він забрав та по довіреності від власника переоформив на свого сина. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 83 т. І). Шлюб між сторонами розірвано 24 липня 2013 року через органи РАЦУ через спільну заяву, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7 т. І). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » та ім`я « [PERSON] » на « [PERSON] », про що Сторожинецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області складено відповідний актовий запис № 351 (а.с. 178 т. ІІІ) 30 січня 2020 року органом 7323 видано паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 118 т. ІІІ). Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.2005 року [PERSON] придбала в гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1568 га, місце розташування: село Годилів Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до п. 2.1 договору продаж земельної ділянки проводиться за 39670 грн. (а.с. 13 т. ІІ) Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 811322, який видано на підставі договору купівлі-продажу від 16 грудня 2005 р. ВСК 486908, договору міни від 13 червня 2007 року ВЕР 564654, рішення від 01 грудня 2010 року Великокучурівської сільської ради за № 26-02/10 цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,0775 га 7324582000:01:001:3647, яка розташована с. Годилів Сторожинецького району Чернівецької області (а.с. 87 т. І) Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧВ 070865, який видано на підставі рішення Великокучурівської сільської ради за № 47-7/037 від 25.06.2003 року цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,0953 га яка розташована на території Великокучурівської сільської ради Чернівецької області (а.с. 86 т. І) Відповідно до довідки № 69/01-16 від 23.02.2017 року виданої приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д., 16 квітня 2006 року земельну ділянку площею 0,0953 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на території Великокучурівської сільської ради Чернівецької області ділянку [PERSON] продала гр. [PERSON] (а.с. 88 т. І). Відповідно до довідки № 70/01-16 від 23.02.2017 року виданої приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д., вбачається, що 09.08.2000 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 89 т. І). Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 травня 2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д., в реєстрі № 1574, [PERSON] купила у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0779 га, в селі Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, яку вона придбала (а.с. 90 т. І, а. с. 81 т.ІІ). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.07.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Соколик О. О., [PERSON] продала гр. [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0862 кадастровий номер 7324582000:01:001:3405, в селі Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку. Відповідно до даного договору купівлі-продажу вбачається, що дана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 265613 виданого відділом Держкомзему у Сторожинецькому районі Чернівецької області 15.10.2020 року (а. с. 80 т. ІІ) на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2002 року, який посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д., в реєстрі № 1574 та зареєстрована за нею на праві приватної власності. Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.07.2013 року правочин вчинено за 37833,20 грн., які покупець передав продавцю, а продавець отримав особисто до підписання цього договору (а.с. 91 т. І, а. с. 79 ІІ т.). Відповідно до довідки № 21/01-16 від 04.04.2018 року, яку надано приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соколик О. О. разом із додатками на 23 аркушах, які прошнуровано, пронумеровано та скріплено печаткою вбачається, що приватним нотаріусом посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0862 га, з кадастровим номером 7324582000:01:001:3405, що розташована в селі Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області належний [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 265316 виданого відділом Держкомзему у Сторожинецькому районі Чернівецької області 15.10.2010 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д. 15.05.2002 року, за реєстровим № 1574. Також відповідно до заяви від 16 липня 2013 року , [PERSON] стверджує, що на момент набуття земельної ділянки площею 0,0862 га, з кадастровим номером 7324582000:01:001:3405 у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебувала (а.с 78-101 т. ІІ). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.12.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д., в реєстрі № 4722 [PERSON] продала гр. [PERSON] житловий будинок житловий будинок під [ADDRESS] . Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.12.2002 року житловий будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого Коржан В. Д. державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори 20 грудня 1996 року реєстр за № 2КДС310, зареєстрований в ЧОБТІ 26.11.2002 року, в книзі № 6, сторінка № 44, реєстр № 1243. Відповідно до п. 3 договору продаж вчинено за 10000 грн., які продавець отримала від покупця повністю до підписання цього договору (а.с. 92 т. І). Відповідно до довідки за № 34/01-16 від 10.04.2017 року, виданою приватним нотаріусом міського нотаріального округу Соколик О. О. вбачається, що 16.07.2013 року за реєстровим номером 2934 приватним нотаріусом міського нотаріального округу Соколик О. О. посвідчено договір купівлі-продажу 0,0862 га, з кадастровим номером 7324582000:01:001:3405, що розташована в селі Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку на серія ЯЛ № 265613, який видано відділом Держкомзему у Сторожинецькому районі Чернівецької області, 15.10.2010 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д. 15.02.2002 року за реєстровим № 1574 (а.с. 126 т. І). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з 22.04.1998 року та відповідно до довідки № 220/М/24-10-13-013 від 20.03.2017 року [PERSON] отримала доходи, в період з 1998 року по 2004 рік 152000 (сто п`ятдесят дві тисячі) грн., з 2005-2007 роки - 155450 (сто п`ятдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн.(а.с. 93-94 т. І). Відповідно до відповіді № 31/24-524 від 28.02.2017 року виданої Регіональним сервісним центром в Чернівецькій області вбачається, що згідно облікових записів РСЦ МВС в Чернівецької області станом за гр. [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки Опель Аскона, синього кольору, 1988 р. в., державний номер [NUMBER] , 06.07.2011 року знятий з обліку для реалізації в межах України. (а.с. 95 т. І). Власником автомобіля марки ВАЗ 21099 2006 року випуску кузов № [NUMBER] є [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] що доводиться довідкою № 31/24/0/-1301 від 22.05.2017 року (а.с. 121 т. І а.с. 36-44 т. ІІ). Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 14 серпня 2009 року, яку посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І. П., зареєстровано в реєстрі № 1015, гр. [PERSON] надав на ім`я [PERSON] довіреність на право представляти його інтереси в усіх без винятку питань пов`язаних з користуванням автомобіля марки ВАЗ 21099, тип - легковий седан, 2006 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] , сірого кольору. Довіреність видана строком одинадцятого вересня дві тисячі одинадцятого року без права передачі повноважень третім особам та з правом використання автомобіля за межами України (а.с. 96 т. І). Відповідно до договору купівлі-продажу № ІІІ-4/15 від 27 червня 2012 року [PERSON] є власником приміщення-магазину, який розташований на ринку Добробут за адресою вул. Калинівська, 13 в місті Чернівці (а.с. 98 т. І.) Відповідно до договору про користування електричною енергією № 20042847 від 16.01.2014 року укладеного між [PERSON] , яка споживає електричну енергію за адресою [ADDRESS] ) та ПАТ «Енергопостачальна компанія» «Чернівціобленерго» про користування електричною енергією. Відповідно до п. 1 договору вказано за цим договором Постачальник бере на себе зобов`язання надійно постачали Споживачеві електричну енергію, як різновид товарної продукції, в необхідних йому обсягах відповідно до потужностей 1,5 кВТ електроустановок Споживача з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни передбачені цим договором (а.с. 99 т. І). Відповідно до договору про нестандартне приєднання до електричних мереж від 30.12.2013 року укладеного між ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) про приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж. Пунктом 1.1 договору вказано, що за цим Договором до електричних мереж Виконавця послуг або іншого власника мереж приєднується: житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.2 договору вказано, що місце забезпечення потужності об`єкта Замовника встановлюються на опорі приєднання ПЛ-0,4 кВ ф.Л-1 КТП-576. Пунктом 1.4 передбачено тип приєднання об`єкта замовника - нестандартне (а.с. 104-105 т. І). Відповідно до рахунку № 30-ТУ від 10.02.2014 року та вбачається, що ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» виставлено [PERSON] рахунок за нестандартне приєднання житлового будинку по [ADDRESS] в розмірі 1324,69 грн. та відповідно до двох квитанцій від 11.02.2014 року [PERSON] сплачено дані кошти (а.с. 100 т. І). Відповідно до додаткової угоди № 1/38 від 10.02.2014 року до договору про приєднання до електричних мереж № 474-10 від 30.12.2013 року укладеного між ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» та [PERSON] вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір плати за приєднання до електричних мереж житлового будинку по [ADDRESS] в сумі 1324,69 грн. (а.с. 101 т. І). Відповідно до розрахунку плати за приєднання до Додаткової угоди № 1/38 до Договору про приєднання № 474-10 від 30.12.2013 року зазначено, що замовником є [PERSON] та об`єкт по якому здійснено розрахунок : житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 102 т. І). Згідно акту здачі-приймання виконаних робіт № 23-3 від 26.02.2014 року вбачається, що роботи по приєднанню до електромереж житлового будинку по [ADDRESS] виконано якісно, в повному обсязі та в обумовлені строки. Побудовано ПЛ-0,4 кВ проводом СІП 4*16мм2 - будівельна довжина 10 м. змонтовано та заземлено ВРП та опору приєднання. Будь-яких претензій сторони одна до одної не мають. Замовник: [PERSON] - роботу прийняв. (а.с. 103 т. І). Відповідно до видаткової накладної № 18-01229 від 19.03.2013 р. [PERSON] оплачено броньовані двері вартістю 15052 грн. та монтаж вартістю 350 грн. (а.с. 235 т. І). Відповідно до договору № D-03149 від 26.07.2013 року [PERSON] здійснено та оплачено замовлення на віконні (дверні) конструкції з профілю REHAU, загальною площею 0,70 кв.м. в кількості одна штука на загальну суму 1093,86 грн. (103 EUR) (а.с. 237-241 т. І) Відповідно до договору № D-03148 від 26.07.2013 року [PERSON] здійснено та оплачено замовлення на віконні (дверні) конструкції з профілю REHAU, загальною площею 5,45 кв.м. в кількості чотири штуки на загальну суму 6180,80 грн. (582 EUR) (а.с. 243-247 т. І) Відповідно до патенту серія ПАА № 422711 від 25.06.2006 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах із [PERSON] (а.с. 12 т. ІІ). 14 грудня 2011 року на підставі договору дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] подаровано [PERSON] земельну ділянку площею 0,0830 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала їй на підставі державного акту про право на земельну ділянку серії ЯЛ № 811323, який видано на підставі договору купівлі-продажу від 16.12. та договору міни від 13.06.2007 року рішення від 01.12.2010 року № 26-02/10 2 сесії 6 скликання Великокучурівської сільської ради (а.с. 14-16 т. ІІ). Відповідно до довідки № 113/01-16 від 21.02.2018 року виданої приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В. Д. встановлено, що 14.12.2001 року нотаріусом договір дарування житлового будинку реєстровий № 3946 та договір дарування земельної ділянки реєстр № 3947 по якому [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0830 га, що знаходиться в селі Годилів Сторожинецького району Чернівецької області. Чоловік [PERSON] дав згоду дружині [PERSON] подарувати набуті ними під час перебування в зареєстрованому шлюбі будинок та земельну ділянку [PERSON] № 3945 (а.с. 32 т. ІІ). Відповідно до довідки № 34/01-16 від 23.02.2018 року виданої [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н. В. вбачається, що 29.10.2008 року за реєстровим № 11257 нотаріусом був засвідчений підпис [PERSON] на його заяві до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу - згода дружині [PERSON] на дарування нею [PERSON] квартири [ADDRESS] (а.с. 33 т. ІІ). Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 11.10.2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] на користування на 11 місяців квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 34 т. ІІ). Відповідно до довідки № 18/05-1 від 18.05.2017 року виданої ТОВ «Інвест Альянс» за [PERSON] не зареєстровано право власності на торговельні місця, що розташовані в навчально-виставковому торговельному комплексі « Добробут », який знаходиться за адресою: м. Чернівці вул. Калинівська, 13-В . [PERSON] належало безстрокове право на торговельне місце № ІІІ/3-22, загальною площею 41,80 кв.м., що відповідає ІІІ-му сектору 3-му ряду, торговельному місцю № [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу торговельного місця від 31.01.2014 року. Дане торговельне місце відчужено нею третій особі 05.01.2017 року. Вищевказане торговельне місце знаходяться в будівлі, яка є об`єктом нерухомого майна та капітальною спорудою, що здана в експлуатацію відповідно до вимог державних будівельних норм та чинного законодавства України та відповідним чином зареєстровано право власності на даний об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Інвест Альянс» (а.с. 35 т. ІІ). Відповідно до витягу із сайту Міністерства юстиції України [PERSON] з 03.06.2016 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 70-71 т. ІІ). Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.01.2008 року [PERSON] продано [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 72 т. ІІ). Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.01.2008 року на ім`я [PERSON] придбано квартиру під [ADDRESS] (а.с. 73-74 т. ІІ) Відповідно до договору дарування від 29.10.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 11258 [PERSON] подаровано [PERSON] , що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 43,90 кв.м., в тому числі житловою площею 27,60 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS] (а.с. 75-77 т. ІІ). Відповідно до архівної довідки № 380/01-17 від 17.10.2018 р. виданої [PERSON] встановлено, що в справах Державного нотаріального архіву у Чернівецькі області на зберіганні знаходиться договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в будинку під номером 25 посвідчений державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори 18 грудня 1996 року за реєстровим № 5ДС-965. За змістом цього договору продавцем є [PERSON] (а.с. 204 т. ІІ). Відповідно до договору № В-88402 від 25.11.2016 року [PERSON] здійснено та оплачено замовлення на ролетні конструкції загальною площею 4,50 кв.м. в кількості два шт. на загальну суму 8201 грн. (295 EUR) (а.с. 205-207 т. ІІ). Відповідно до довідки № 02/19-2404 від 01.07.2019 року видану Акціонерним товариством комерційний банк «Юністрім» [PERSON]на заяву 2555 від 18.06.2019 р., вбачається, що з 01.01.2006 р. по 31.12.2014 р. від імені [PERSON] по Міжнародній платіжній системі грошових переказів «Юністрім» по документу [NUMBER] були відправлені грошові перекази (а.с. 16-19 т. ІІІ). Відповідно до Висновку будівельно-технічної експертизи від 01.04.2019 року виготовленого судовим експертом Лещишиним В. В. за ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18.06.2018 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] перелічені в Відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 на житловий будинок по [ADDRESS] . Їх ринкова вартість станом на 01.04.2019 року становила 1144767,00 (один мільйон сто сорок чотири тисячі сімсот шістдесят сім) грн. (а.с. 142-188 т. ІІ). Відповідно до Висновку експерта № 19122 за результатами судової додаткової будівельно-технічної експертизи складеним судовим експертом Лещишиним Василем Володимировичем 14 травня 2020 року ринкова вартість будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій за виключенням за виключенням наступних будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій: внутрішньої штукатурки стін (на першому поверсі будинку), шпаклівки внутрішніх стін будинку, покраски стін та стель в будинку всередині; зовнішньої штукатурки стін будинку, утеплення будинку пінопластом зовні, оздоблення будинку декоративною шпаклівкою «короїд» зовні, вказані роботи були здійснені з осені 2013 р. до весни 2014 р., роботи по електрозабезпеченню будинку, здійсненні восени 2013 р.; встановлення огорожі в будинку в 2014 р.; виготовлення та встановлення металевої декоративної ковка на балкон будинку (зовні), облицювання керамічною плиткою будинку - в 2015 році, встановлення бруківки вимощення подвір`я будинку в 2015 р.; встановлення кованих воріт в 2015 р.; встановлення системи отоплення на парове та встановлено батарей (на другому поверсі) в 2015 р.; облицювання санвузла керамічною плиткою, встановлення сантехнічного обладнання в 2015 р.; встановлення ламінату в кімнатах на підлогу в 2015 р.; у серпні-вересні 2015 р. встановлення металопластикових вікон розміром: висотою 1680 мм, шириною 780 мм; двох вікон розміром: висотою 1680 мм, шириною 770 мм; вікна розміром: висотою 1000 мм, шириною 700 мм; вхідних дверей розміром: шириною лівої ств. 540 мм, висотою дверей 2320 мм, шириною дверей 1440 мм, в 2016 р.; дверей балконних - висотою 2060 мм, шириною 850 мм; встановлення ролет: ролета № 1 фірми Алютех, висотою 1600 мм, шириною 1500 мм, колір дуб золотий, ролета № 2 фірми Алютех, висотою 1480 мм, шириною 1420 мм, колір дуб золотий, які були використанні в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить: 684018 (шістсот вісімдесят чотири тисячі вісімнадцять) грн. Всього вартість затрат на будівництво незавершеного будівництвом житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та за Зведеним кошторисним розрахунком (в додатках до Висновку експертизи), станом на 14.05.2020 р. складає: 1852804 (один мільйон вісімсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот чотири) грн. Вартість витрат на виконання будівельних робіт за локальним кошторисом на будівельні роботи № 2-1-1 (в додатках до Висновку експертизи) складає: 1389718 (один мільйон триста вісімдесят дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) грн., в тому числі: вартість матеріалів, виробів та конструкцій на виконані будівельні роботи: 977168,00 (дев`ятсот сімдесят сім тисяч сто шістдесят вісім) грн. (а. с 37-66 т. ІІІ). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Таку правову позицію виклав Верховний Суд України у своїй постанові від 7 грудня 2016 року, у справі № 6-1568цс16, у постанові від 5 квітня 2017 року у справі № 6-399цс17 та у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 214/1520/15-ц, від 05 лютого 2020року у справі № 639/1012/15-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 320/2297/17, від 09 вересня 2020 року у справі № 489/4287/17 . У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 151/516/15-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 1512/17004/2012, від 29 липня 2020 року у справі № 127/16354/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 175/1626/14-ц викладений наступний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах: «Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття)майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю». Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 367/2212/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 302/824/16-ц викладений наступний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах: «За змістом частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього. Системне тлумачення категорій «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статей 350 та 351 ЦК України ) та «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331 ЦК України) дає підстави для висновку, що об`єкт незавершеного будівництва є нерухомою річчю особливого роду, фізичне створення якої розпочате, але не завершене, що допускає встановлення відносно неї суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках тау порядку визначених цивільним законодавством. Не будучи до моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації та державної реєстрації права власності житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю матеріалів, обладнання тощо, які були використані у процесі такого будівництва (частина третя статті 331 ЦК України), тобто сукупності речей щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. За змістом ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, достатність і взаємний зв`язок доказів в сукупності, враховуючи те, що позивачем за первісним позовом не доведено, що він приймав участь коштами або працею у набутті земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, що станом на 16 грудня 2005 року, після спливу одного року та одного місяця з дати реєстрації шлюбу із відповідачкою, отримував будь які доходи, разом з цим, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] доведено, що земельна ділянка площею 0,1568 га, місце розташування: село Годилів Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд договору, яка придбана у [PERSON] [INFO] , та в подальшому була розділена на дві земельні ділянки: площею 0,0830 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та спірну земельну ділянку 0,0775 га, кадастровий номер 7324582000:01:001:3647, яка розташована за адресою с. Годилів Сторожинецького району Чернівецької області та належить [PERSON] на підставі до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 811322, від 04 жовтня 2011 р., набута нею хоча і в період зареєстрованого шлюбу із [PERSON] , однак не за спільні сумісні кошти, а кошти, які [PERSON] мала як заощадження. Вказане доводиться тим, що [PERSON] 09.08.2000 року продала [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , також відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.12.2002 року [PERSON] продала гр. [PERSON] житловий будинок житловий будинок під [ADDRESS] , [PERSON] з 22.04.1998 р., була зареєстрована як фізична особа- підприємець,отримувала як доходи від здійснення підприємницької діяльності та відповідно до довідки № 220/М/24-10-13-013 від 20.03.2017 року в період з 1998 року по 2004 рік отримала сумарно152000 (сто п`ятдесят дві тисячі) грн., в тому числі за 2005 рік - 46400 (сорок шість тисяч чотириста) грн., дані обставини знайшли підтвердження і в показах свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому в цій частині у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, а позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] слід задовольнити та визнати земельну ділянку площею 0,0775 га, кадастровий номер 7324582000:01:001:3647, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] приватною власністю [PERSON] . Також суд вважає, що доведено [PERSON] , й те, що будівництво самочинно збудованого будинку [ADDRESS] після розірвання шлюбу, в період після 24 липня 2013 року здійснювалося за кошти [PERSON] , [PERSON] не доведено факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки із [PERSON] після розірвання шлюбу. Разом з цим суд вважає, що не знайшло свого підтвердження те, що [PERSON] не приймав жодної участі коштами та працею в будівництві самочинно збудованого будинку [ADDRESS] в період до розірвання шлюбу сторін. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково позовні вимоги позивача (відповідача за зустрічним позовом), та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій, які були використанні в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] перелічених у Відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 на житловий будинок по [ADDRESS] до Висновку № 18077 судової будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2019 року, за виключення будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій вказаних у Висновку експерта № 19122 за результатами судової додаткової будівельно-технічної експертизи складеним судовим експертом Лещишиним Василем Володимировичем, які були використанні в процесі здійснення наступних робіт: внутрішньої штукатурки стін (на першому поверсі будинку), шпаклівки внутрішніх стін будинку, покраски стін та стель в будинку всередині; зовнішньої штукатурки стін будинку, утеплення будинку пінопластом зовні, оздоблення будинку декоративною шпаклівкою «короїд» зовні, вказані роботи були здійснені з осені 2013 р. до весни 2014 р., роботи по електрозабезпеченню будинку, здійсненні восени 2013 р.; встановлення огорожі в будинку в 2014 р.; виготовлення та встановлення металевої декоративної ковка на балкон будинку (зовні), облицювання керамічною плиткою будинку - в 2015 році, встановлення бруківки вимощення подвір`я будинку в 2015 р.; встановлення кованих воріт в 2015 р.; встановлення системи отоплення на парове та встановлено батарей (на другому поверсі) в 2015 р.; облицювання санвузла керамічною плиткою, встановлення сантехнічного обладнання в 2015 р.; встановлення ламінату в кімнатах на підлогу в 2015 р.; у серпні-вересні 2015 р. встановлення металопластикових вікон розміром: висотою 1680 мм, шириною 780 мм; двох вікон розміром: висотою 1680 мм, шириною 770 мм; вікна розміром: висотою 1000 мм, шириною 700 мм; вхідних дверей розміром: шириною лівої ств. 540 мм, висотою дверей 2320 мм, шириною дверей 1440 мм, в 2016 р.; дверей балконних - висотою 2060 мм, шириною 850 мм; встановлення ролет: ролета № 1 фірми Алютех, висотою 1600 мм, шириною 1500 мм, колір дуб золотий, ролета № 2 фірми Алютех, висотою 1480 мм, шириною 1420 мм, колір дуб золотий, всього на загальну вартість 342009 (триста сорок дві тисячі дев`ять) грн. ( Ѕ частки вартості від 684018 грн.). Визнати за [PERSON] право власності на будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції вказані у Висновку експерта № 19122 за результатами судової додаткової будівельно-технічної експертизи складеним судовим експертом [PERSON] , які використанні в процесі здійснення наступних робіт: внутрішньої штукатурки стін (на першому поверсі будинку), шпаклівки внутрішніх стін будинку, покраски стін та стель в будинку всередині; зовнішньої штукатурки стін будинку, утеплення будинку пінопластом зовні, оздоблення будинку декоративною шпаклівкою «короїд» зовні, вказані роботи були здійснені з осені 2013 р. до весни 2014 р., роботи по електрозабезпеченню будинку, здійсненні восени 2013 р.; встановлення огорожі в будинку в 2014 р.; виготовлення та встановлення металевої декоративної ковка на балкон будинку (зовні), облицювання керамічною плиткою будинку - в 2015 році, встановлення бруківки вимощення подвір`я будинку в 2015 р.; встановлення кованих воріт в 2015 р.; встановлення системи отоплення на парове та встановлено батарей (на другому поверсі) в 2015 р.; облицювання санвузла керамічною плиткою, встановлення сантехнічного обладнання в 2015 р.; встановлення ламінату в кімнатах на підлогу в 2015 р.; у серпні-вересні 2015 р. встановлення металопластикових вікон розміром: висотою 1680 мм, шириною 780 мм; двох вікон розміром: висотою 1680 мм, шириною 770 мм; вікна розміром: висотою 1000 мм, шириною 700 мм; вхідних дверей розміром: шириною лівої ств. 540 мм, висотою дверей 2320 мм, шириною дверей 1440 мм, в 2016 р.; дверей балконних - висотою 2060 мм, шириною 850 мм; встановлення ролет: ролета № 1 фірми Алютех, висотою 1600 мм, шириною 1500 мм, колір дуб золотий, ролета № 2 фірми Алютех, висотою 1480 мм, шириною 1420 мм, колір дуб золотий, вартістю 293150 грн. (977168 грн. - 684018 грн., де 977168 грн. ринкова вартість будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій станом на 14.05.2020 р., 684018 грн.- вартість будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій до 24 липня 2013 року) та на Ѕ частку будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій, які були використанні в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , які перелічені у Відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 на житловий будинок по [ADDRESS] до Висновку № 18077 судової будівельно-технічної експертизи від 01 квітня 2019 року, складеним судовим експертом Лещишиним Василем Володимировичем, із врахуванням Висновку експерта № 19122 за результатами судової додаткової будівельно-технічної експертизи складеним судовим експертом Лещишиним В. В. на загальну вартість 635159 грн. (293150 грн. + 342009 ( Ѕ частки вартості від 684018 грн.). В задоволенні позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] в частині здійснення поділу торгівельного приміщення-магазину, який розташований на ринку « Добробут » у м. Чернівці, вул. Калинівська, 13 та позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] за зустрічним позовом в частині поділу автомобіля марки ВАЗ 21099, тип - легковий седан, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] слід відмовити, з огляду на те, що сторони не довели, що дане майно набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] . Що стосується торгівельного приміщення-магазину, який розташований на ринку « Добробут » у м. Чернівці, вул. Калинівська, 13 , [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження, що вказане майно перебуває чи перебувало у власності [PERSON] . Відповідно до довідки № 18/05-1 від 18.05.2017 року виданої ТОВ «Інвест Альянс» вбачається, що за [PERSON] не зареєстровано право власності на торговельні місця, що розташовані в навчально-виставковому торговельному комплексі « Добробут », який знаходиться за адресою: м. Чернівці вул. Калинівська, 13-В . Під час дебатів представник [PERSON] , адвокат Ноцький О. В. хоча і вказав, що не підтримує позовну вимогу в даній частині, однак заяви про відмову від позовних вимог до суду не надав. Відносно автомобіля марки ВАЗ 21099, тип - легковий седан, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , судом встановлено, що власником автомобіля марки ВАЗ 21099 2006 року випуску кузов № [NUMBER] є [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] ), та відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 14 серпня 2009 року гр. [PERSON] надав на ім`я [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право представляти його інтереси щодо розпорядження вказаним автомобілем та саме на підставі довіреності, вказаний автомобіль був відчужений [PERSON] [PERSON] . Згідно положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 11 статті 83 ЦПК України та п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Разом з тим суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому сааме він цей доказ відхиляє. Що стосується доказу - копії довідки № 02/19-2404 від 01.07.2019 року виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Юністрім», яка подана представником [PERSON] , адвокатом Ноцьким О. В. через канцелярію Сторожинецького районного суду Чернівецької області відповідно до заяви про приєднання документа в якості доказу до матеріалів справи від 20.11.2019 року, представником [PERSON] , адвокатом Якобишеною Т. Д. поставлено під сумнів даний доказ з приводу його достовірності у зв`язку з тим, що вказаний доказ поданий до суду не в оригіналі, копія довідки не засвідчена належним чином та виконана російською мовою без перекладу на українську мову та заявлено клопотання про виключення даного доказу із числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. З пояснення представника позивача адвоката Ноцького О. В. вбачалося, що вказаний доказ було надано [PERSON] як відповідь на його заяву шляхом направлення на його електронну адресу: [INFO] . Під час обговорення клопотання про приєднання до матеріалів справи даного доказу, в судовому засіданні 18 червня 2020 року, у зв`язку із заявленим клопотанням представником [PERSON] , [PERSON] , суд, дотримуючись засад змагальності сторін, сприяв позивачу в реалізації ним прав та судом надано позивачу та його представнику час щодо надання до суду оригіналу довідки № 02/19-2404 від 01.07.2019 року та належної її оформлення. Статтею 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. 17.12.2020 року представником [PERSON] , адвокатом Ноцьким О. В. на обґрунтування належності та допустимості доказу отриманого шляхом електронного спілкування надав до суду витяг з електронної пошти [PERSON] та як обґрунтування того, що лист отриманий на електронну адресу є оригіналом, посилався на постанову Верховного Суду від 14.01.2020 року у справі № 925/1082/18, яка розглядалася у господарському судочинстві. А також вказав, що відповідач, в разі якщо мала сумніви щодо достовірності наданої довідка зобов`язана спростувати вказану інформацію. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Що стосується наданого витягу з електронної пошти [PERSON] , то даний доказ не містить кваліфікований електронний підпис (КЕП), який дозволив би ідентифікувати відправника, а також довідка № 02/19-2404 від 01.07.2019 року виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Юністрім» виконана російською мовою без перекладу на українську мову, що сукупно дає підстави вважати цей доказ недопустимим. Посилання представника позивача [PERSON] , адвоката Ноцького О. В на постанову Верховного Суду від 14.01.2020 року у справі № 925/1082/18 судом відхиляється, оскільки в даній справі інший характер правовідносин та інші підстави обґрунтування недопустимості доказу. А посилання представника позивача, [PERSON] , що саме відповідач має спростувати належність та допустимість даного доказу, нормами частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» застосування державної мови в судочинстві у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою та в порушення норм даної статті до матеріалів справи додано копію довідки № 02/19-2404 від 01.07.2019 року на російській мові без перекладу на українську мову. Статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що доказ - довідка № 02/19-2404 від 01.07.2019 року, видана Акціонерним товариством комерційний банк «Юністрім» є недопустимим, та при ухваленні рішення суд не бере цей доказ до уваги. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно статті 2 Закону України «Про судовий збір» з подання до суду позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу збір становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Як встановлено квитанцією № 32 від 05.07.2016 року [PERSON] сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1000 грн. (а.с. 1 т. І). Оскільки, судом визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструкцій, які були використанні в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] на загальну вартість 342009 (триста сорок дві тисячі дев`ять) грн., тому суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 2420 грн. Як встановлено відповідно до квитанцій № 83 та 84 від 22.03.2018 року [PERSON] сплачено судовий збір за подання зустрічної позовної заяви в розмірі по 704,80 грн. (одна квитанція за позовну вимогу, яка стосується земельної ділянки площею 0,0775 га, кадастровий номер 7324582000:01:001:3647, а інша квитанція за інші позовні вимоги) (а.с. 1, 2 т. ІІ). Оскільки, судом визнано за [PERSON] право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку [ADDRESS] на загальну вартість 635159 грн., тому суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 5647 грн. 20 коп. Частиною 3 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення. Частиною 1, 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунківтощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 26 березня 2018 року через канцелярію суду разом із зустрічною позовною [PERSON] подала до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому вбачається, що розмір витрат, які вона понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 28700 грн. (а. с. 49 т. ІІ) 14.12.2020 року адвокатом Якобишеною Т. Д., представником [PERSON] ( [PERSON] ) надано акт про прийняття-передачі наданих послуг від 14.12.2020 р.,детальний опис робіт виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський протии України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші протии України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт протии України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. [PERSON] ( [PERSON] ) відповідно до акту про прийняття-передачі наданих послуг від 14.12.2020 р. та детального опису робіт виконаних адвокатом у зв`язку з розглядом справи, сплатила адвокату Якобишеній Т. Д. грошові кошти в розмірі 32300 (тридцять дві тисячі триста) грн. що підтверджується додатковими угодами № 1 від 28.02.2017 р. (сплачено 13500 грн.) та № 2 від 26.03.2020 року (сплачено 13500 грн.) до договору № 10 "Про представництво інтересів в цивільному процесі та надання правової допомоги" від 28.02.2017 року та додатковими угодами № 1 від 11.02.2020 р. та № 2 від 14.12.2020 року (сплачено 5300 грн.) до договору № 10 "Про представництво інтересів в цивільному процесі та надання правової допомоги" від 11.02.2020 року. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 16150 грн. При цьому визначаючи розмір витрат на правничу допомогу суд виходить із розміру задоволених позовних вимог, що становить 50 % від заявлених вимог, а тому витрати на правничу допомогу слід стягнути в сумі 16150 грн., що складає 50 % від заявлених 32300 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial