Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові вказано, що 27.05.2015 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено Договір страхування транспортних засобів № АІ 7973399, предметом якого є страхування автомобіля «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер [NUMBER] . За цим Договором (поліс ЦВ) ПрАТ СК "ПЗУ Україна" взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". 16.03.2016р. в м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DACIA Logan», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.04.2016 р. відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 185 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу. До позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту №UA2016031700008/L01/01 від 07.06.2016р., розрахунку суми страхового відшкодування здійснив виплату на користь потерпілого в розмірі 9252, 86 грн., що підтверджується платіжним дорученням №42841 від 08.06.2016р. Страховик був повідомлений про страховий випадок - 17.03.2016 р., згідно заяви про настання страхового випадку, однак відповідач не виконав свої зобов`язання за договором страхування, що призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди. На адресу відповідача було направлено регресну вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Зазначена вимога була проігнорована, дій, спрямованих на врегулювання спору зі сторони відповідача боку відповідача не було здійснено. Станом на 27.02.2019 р. страхове відшкодування не повернуто. Просить суд стягнути з відповідача суму в якості страхового відшкодування у розмірі 9252, 86 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити, ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Судом встановлено наступні обставини. 27.05.2015 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АІ 7973399, згідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 22.04.2016 водій [PERSON] 16.03.2016 року близько 21 год. 50 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецька-Сагайдачного, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, чим порушила вимоги п.2.3б), п.2.9а), п.13.1 ПДР, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Opel», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до страхового акту №UA2016031700008/L01/01 від 07.06.2016р., розрахунку суми страхового відшкодування до нього, та виходячи із Акту огляду транспортного засобу від 17.03.2016 р. страховик здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 9252,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 42841 від 08.06.2016р. Згідно заяви від 16.03.2016 року страховик був повідомлений про страховий випадок 17.03.2016р. Відповідачу було направлено регресну вимогу № 5085/2017-01/ИР від 13.03.2018 року, щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак вимоги відповідачем були проігноровані та станом на 27.02.2019 року страхове відшкодування не повернуто. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строк і за умови визначені цим Законом Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до підпункту А п. 38.1.1 ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Позивачем відшкодовано матеріальну шкоду потерпілій особі, а тому відповідач, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду та керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зобов`язана відшкодувати страховику виплачену ним суми страхового відшкодування. В ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Також згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1921.00 гривень. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved