Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Одеська міська рада звернулася до суду з вказаним вище позовом про демонтаж об'єкта самочинного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог, представник позивача зазначив, що згідно листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.05.2014 року № 01-11/895(2) Одеській міській раді стало відомо про самовільне улаштування гаражу на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Виходячи з матеріалів, надісланих разом з листом встановлено, що відповідач гр. [PERSON] без подання правовстановлюючих, дозвільних документів виконав роботи з улаштування гаражу, чим значно погіршила житлово-побутові умови мешканців та технічний стан будинку, що підтверджується відповідним актом. Одеська міська рада в своїх позовних вимогах просить суд зобов'язати [PERSON] власними силами і за рахунок власних коштів демонтувати самовільно улаштований металевий гараж на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення гаражу, стягнути судові витрати. У судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та згоду на прийняття судом по справі заочного рішення, відповідач про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. На підставі Свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] на праві приватної власності (спільна часткова) належить квартира [ADDRESS]. Факт самовільного улаштування гаражу на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом обстеження, складеним комісією Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з виходом на місце реконструкції від 23.04.2014 року. Мірою реагування на вчинені дії було винесення припису КП "ЖКС"Фонтанський" від 23.04.2014 р. з вимогою надати дозвільні документи на будівлю. Проте, зазначені у приписах вимоги виконані не були. На підставі проведеної перевірки та зібраних матеріалів, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження за № 259 від 06.05.2014 року "Про демонтаж металевого гаражу, самовільно улаштованого на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вищевказане розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в добровільному порядку відповідачем не виконано. Таким чином, вищеназваними доказами підтверджується здійснення самовільного улаштування гаражу на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], факт користування самочинно улаштованою будовою, яка на праві власності не зареєстрована, та факт самочинного захоплення частини земельної ділянки прибудинкової території. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Самовільно улаштуваний гараж на території двору житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] до експлуатації не прийнято. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно ст. 83 ЗК України, майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари є землями загального користування населених пунктів. Відповідно п.1 ст.10, п.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ради представляють інтереси територіальної громади і здійснюють від її імені і в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування. Згідно ст.12 Закону України "Про основи містобудування", до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а з відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. У відповідності до ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Відповідно до ст. 5 Закону України "Про основи містобудування", при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій. Згідно п.1.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робот, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000р. N 273, дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (роботи з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється. У відповідності до ст. 3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ст. 83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Стаття 116 ЗК України передбачає, що рішення про передачу земельної ділянки, яка входить до складу державної (комунальної) власності в користування є виключним правом органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", земля в межах м. Одеси є комунальною власністю, належить територіальній громаді м. Одеси, представником якої є Одеська міська рада. Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Пункт 34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлює, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією міської ради. Земельна ділянка, на якій знаходиться самочинна будова (гараж), відповідачу у користування чи у власність не надавалась. Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Outcome: approved