Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у сумі 48022,32 грн. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність права на відшкодування за рахунок відповідача шкоди, повязаної з пошкодженням належного позивачу транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», н.з. АО 0432 АІ, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.03.2018 року о 13 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06\~763км+400м, біля [PERSON]. За наслідками судового розгляду матеріалів про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України. Позивач, заяв, клопотань, заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, не надав. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав. З урахуванням положень частини пятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. На підставі\~постанови Мукачівського\~міськрайонного суду Закарпатської області від 03.05.2018 року (а.с. 31), яка набула законної сили 15.05.2018 року, [PERSON] ([INFO]) був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Фактичні обставини скоєного [PERSON] адміністративного правопорушення, мали місце 18.03.2018 року о 13 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп М-06\~763км+400м, біля [PERSON], де сталася дорожньо - транспортна пригода, під час якої [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «BMW 318І» н.з. ЗAZ 0322 (cz), рухаючись з м. Мукачево в напрямку м. Львів, не вибрав безпечної швидкості та інтервалу, на слизькій дорозі не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», н.з. АО 0432 АІ, під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 33), власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», н.з. АО 0432 АІ є [PERSON]. В свою чергу, [PERSON] уповноважила [PERSON] на користування транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», н.з. АО 0432 АІ. Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В межах розгляду даної судової справи, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, повязану з пошкодженням транспортного засобу, внаслідок скоєння винною особою дорожньо-транспортної пригоди. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 Цивільного кодексу України. За змістом\~п.\~8\~частини другої\~ст.16\~Цивільного кодексу\~України,\~одним із\~способів захисту\~порушеного права\~є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Із спірних правовідносин вбачається, що такі є деліктними та поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення (ст. 1166 Цивільного кодексу України), необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Згідно з\~положеннями частини\~першої ст.\~1166\~Цивільного кодексу\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На практичну\~реалізацію положень\~ст.\~1166\~Цивільного кодексу\~України спрямовані\~і приписи\~п.\~6\~постанови пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 01.03.2013\~№4\~«Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів про\~відшкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки»,\~якими передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Спеціальними нормами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин є також положення частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у\~деліктному зобов'язанні\~в межах\~суми страхового\~відшкодування виступає\~страховик завдавача\~шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у\~страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Частиною четвертою ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 4 липня 2018 року по справі № №755/18006/15-ц зроблено висновок, відносно того, що покладання обов'язку\~з відшкодування\~шкоди у\~межах страхового\~відшкодування\~на страхувальника,\~який уклав\~відповідний договір\~страхування і\~сплачує страхові\~платежі,\~суперечить меті\~інституту страхування\~цивільно-правової\~відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови). Фактичні дані по справі, а саме довідка про дорожньо транспортну пригоду від 18.03.2018 року №3018078616167834 (а.с. 35-36) та схема місця ДТП (а.с. 37 зворот) свідчать про те, що на момент вчинення ДТП у винної особи був у наявності дійсний страховий поліс «Зелена Карта» №CZ 654968461. Приймаючи до уваги такі фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з приписами п.п. 40.1 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) МТСБУ (моторне (транспотне) страхове бюро України) є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність. Відповідно до підпункту «в» пункту 41.2 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". \~ \~ \~ \~Пунктом 33.1.\~статті 33\~Закону передбачено,\~що у\~разі настання\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка може\~бути підставою\~для здійснення\~страхового відшкодування\~(регламентної\~виплати),\~водій транспортного\~засобу,\~причетний до\~такої пригоди,\~зобов'язаний: 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально (підпункт 33.1.4). В свою чергу, позивач жодних дій щодо повідомлення МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18.03.2018 не вчинив. У спірній по справі ситуації слід констатувати, що позивач не звертався до МТСБУ та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред'явив вимогу до відповідача, що суперечить меті інституту\~страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки покладання обов'язку з відшкодування шкоди\~у межах страхового відшкодування\~на страхувальника (відповідача), який уклав відповідний договір страхування (страховий поліс «Зелена Карта» № CZ 654968461, зі строком дії до 20.09.2018) є неправильним. З огляду на вищенаведене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування за рахунок відповідача суми 48022,32 грн. майнової шкоди слід відмовити. На підставі\~частини другої\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України суму 704,80 грн. судового збору слід покласти на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed