Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації прав, посилаючись на те, що 30.12.2016 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено нотаріальний договір купівлі-продажу земельної ділянки загальним розміром 0,25 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186800:03:011:0127, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Даний договір був посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, Мельник М.В., реєстраційний номер 3638. 08 лютого 2018 року, позивач дізналась про те, що 05 квітня 2017 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Павловською Г.О. було укладено та посвідчено нотаріальний договір купівлі-продажу земельної ділянки загальним розміром 0,25 га., реєстраційний номер 359 зі змісту якого вбачається, що начебто я, [PERSON] ( Продала) , а [PERSON] (Придбав) вищевказану ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186800:03:011:0127, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). В подальшому, тобто 06.04.2017 року, все тим же приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Павловською Г.О. було укладено та посвідчено нотаріальний договір купівлі-продажу все тієї ж земельної ділянки загальним розміром 0,25 га., реєстраційний номер 369 зі змісту якого вбачається, що [PERSON] (Продав), а [PERSON] (Придбав) вищевказану ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186800:03:011:0127, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В обгрунтування своїх вимог позовних вимог, [PERSON] вказала, що станом на 09.02.2018 року, земельна ділянка, загальною площею 0,25 га. кад.номер 3223186800:03:011:0127, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , протиправно вибула з її володіння на підставі на її думку протиправних дій певних осіб, що підтверджується доданими до позовної зави письмовими доказами, а тому вона була вимушена звернутись до суду із даним позовом. Також, [PERSON] зазначила в позові, що нотаріальний договір купівлі-продажу від 05.04.2017 року, реєстраційний номер 359, який посвідчений приватним нотаріусом Павловською Г.О. містить «підроблений мій підпис», а також в ньому зазначені неправдиві відомості, а саме той факт що я є незаміжня, оскільки я одружена з гр. [PERSON] , який проживає разом зі мною за однією адресою: [ADDRESS] . В даному договорі відсутня посилання на той факт, що укладення договору здійснюється за письмовою згодою мого чоловіка - [PERSON] , який 05.04.2017 року також працював на своєму робочому місці в м.Обухів. Факт перебування в шлюбі з [PERSON] з 1983 року підтверджується копією паспорту. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та вказав, що позивач не відчужувала належну їй земельну ділянку. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, вказав на необґрунтованість позовних вимог. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлялася про час і місце слухання справи про що міститься відповідна розписка. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси та позицію позивача, позицію відповідача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності сторін у справі на підставі наявних матеріалів справи та постановити судове рішення, що відповідає положенням ст.ст.258,259 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступні фактичні обставини справи. 30.12.2016 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено нотаріальний договір купівлі-продажу земельної ділянки загальним розміром 0,25 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186800:03:011:0127, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Даний договір був посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, Мельник М.В., реєстраційний номер 3638. 05 квітня 2017 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Павловською Г.О. було укладено та посвідчено нотаріальний договір купівлі-продажу земельної ділянки загальним розміром 0,25 га., реєстраційний номер 359 зі змісту якого вбачається, що [PERSON] ( Продала) , а [PERSON] (Придбав) вищевказану ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186800:03:011:0127, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). В подальшому, 06.04.2017 року, все тим же приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Павловською Г.О. було укладено та посвідчено нотаріальний договір купівлі-продажу все тієї ж земельної ділянки загальним розміром 0,25 га., реєстраційний номер 369 зі змісту якого вбачається, що [PERSON] (Продав), а [PERSON] (Придбав) вищевказану ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186800:03:011:0127, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В обгрунтування своїх вимог позовних вимог, [PERSON] вказала, що станом на 09.02.2018 року, земельна ділянка, загальною площею 0,25 га. кад.номер 3223186800:03:011:0127, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , протиправно вибула з її володіння на підставі на її думку протиправних дій певних осіб, що підтверджується доданими до позовної зави письмовими доказами, а тому вона була вимушена звернутись до суду із даним позовом. Також, [PERSON] зазначила в позові, що нотаріальний договір купівлі-продажу від 05.04.2017 року, реєстраційний номер 359, який посвідчений приватним нотаріусом Павловською Г.О. містить «підроблений мій підпис», а також в ньому зазначені неправдиві відомості, а саме той факт що позивач є незаміжня, проте вона одружена з гр. [PERSON] , який проживає разом зі нею за однією адресою: [ADDRESS] . В даному договорі відсутня посилання на той факт, що укладення договору здійснюється за письмовою згодою мого чоловіка - [PERSON] , який 05.04.2017 року також працював на своєму робочому місці в м.Обухів. Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року по справі було зупинено провадження, до проведення почеркознавчої експертизи в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №42018040000000577 від 11.05.2018 року за заявою представника [PERSON] щодо підтвердження факту підроблення підписів [PERSON] на оспорюваних правочинах. 10 січня 2019 року надійшло клопотання представника позивача про відновлення провадження у справі. Разом із клопотанням про відновлення провадження у справі, представник [PERSON] надав суду завірену належним чином копію висновку експерта Дніпропетровського НДЕККЦ від 05.12.2018 року №28/1.1/761, Соболевої О.О. Почеркознавча експертиза проведена в рамках вищевказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Індустріального райсуду м.Дніпропетровська, Зосименко С.Г. за клопотанням слідчого Марушкіна С.І., тобто на підставі кримінального процесуального кодексу України. З урахуванням вимог ст.110 ЦПК України, висновок експерта оцінюється судом разом з іншими доказами в сукупності. Згідно резулятивної частини почеркознавчої експертизи Дніпропетровського НДЕККЦ від 05.12.2018 року №28/1.1/761 - оспорюваних договорів встановлено: 1. Підпис та рукописний текст ( [PERSON] ,) в графі „Продавець" на договорі купівлі-продажу від 05.04.2017 року (НМА 131932), вилученому у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Г.О., [PERSON] [INFO] . - виконані не [PERSON] , а іншою особою. 2. Підпис та рукописний текст ( [PERSON] ) на договорі купівлі-продажу від 30.12.2016 року (МВО 323695), вилученому у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Павловської Г.О., [PERSON] , [INFO] виконані не [PERSON] , а іншою особою. 3. Підпис та рукописний текст ( [PERSON] ) в графі „Продавець" на договорі купівлі-продажу від 05.04.2017 року (НМА 131932), вилученому у приватного нотаріуса Дніпровського міською нотаріальною округу Павловської О.Г. [PERSON] , [INFO] - виконані не [PERSON] , а іншою особою. 4. Підпис та рукописний текст ([PERSON] ):на Заяві від 05.04.2017 року, вилученому у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Г.О., [PERSON] , [INFO] - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Висновок почеркознавчої експертизи Дніпропетровського НДЕККЦ від 05.12.2018 року №28/1.1/761 щодо оспорюваних договорів на думку суду є належним та допустимим письмовим доказом згідно вимог ст.ст.76-78,80,95 ЦПК України, який підтверджує той факт, що позивач [PERSON] не підписувала оспорювані договори та в тому числі підтверджує обґрунтованість її позовних вимог. 11 січня 2019 року ухвалою суду було відновлено провадження в даній цивільній справі. 04 червня 2019 року, ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. 24.10.2018 року через канцелярію суду представником позивача було подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, які були отримані в СУ ГУ НП в Дніпропетровській області за підписом слідчого Марушкіна С.І. в тому числі оспорювані договори, копії паспорту так званої [PERSON] , які судом оглянуті та різняться від тих документів, які надала позивач [PERSON] . Статтею 41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Стаття 317 ЦК України передбачає, власникові належать права володіння, користування та розпоряджанням своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). (ч.3ст.215 ЦК України). Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою,права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року "По судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. У Постанові Судової колегії у цивільних справах Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі за № 6-605 цс 16 (щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу) висловлена правова позиція, згідно із якою, «правом оспорювання правочину і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб, «як заінтересовані особи» (ст..ст.25,216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила ст. ст.15,16 ЦК України, а також ст.ст.1,2-4,14,215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права...» «Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав» Отже, на підставі встановлених судом обставини справи позовні вимоги про визнання недійсними двох договорів купівлі-продажу земельної ділянки підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, під час перереєстрації права власності на спірні земельні ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень були внесені відомості щодо [PERSON] , як власника майна (земельної ділянки). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 2ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до листа Верховного Суду України «Аналіз практики застосування судами ст. 16 ЦК України» від 01 квітня 2014 року у разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п.1 ч.2 ст.16 ЦК України за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (ч.2 ст.26 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п.2 ч.2 ст.16 ЦК України за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача. Враховуючи недійсність відповідних договорів, суд вважає за необхідне скасувати відповідні записи про державну реєстрацію та рішень уповноважених осіб про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ,ст.ст.316,387-388, 391, 392 ЦК України, та

Outcome: approved