Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

02.07. 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 квітня 2012 р. в сумі 32 087, 73 грн., з яких: -заборгованість за сумою кредиту 14469,85 грн., -заборгованість за відсотками 13189,28 грн., -заборгованість за комісіями 2424,42 грн., -штраф (фіксована частина) - 500 грн., - штраф (процентна складова)- 1504.18 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 15 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав і видав відповідачу кредит в сумі 15 000 грн.,але відповідач не виконав свої зобов'язання,не повернув ні борг по тілу кредиту, ні по відсотках, ні по комісії та штрафах і станом на 30.05.2014 року виникла вказана прострочена заборгованість. В судове засідання представник банку з'явився, позов підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча двічі і вчасно був повідомленим про день,час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не подав, а тому суд ухвалює рішення у відсутність відповідача , при згоді представника позивача ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, в свою чергу, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 15 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ті сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав даний договір, погодившись з усіма умовами такого, а тому підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг ( а.с. 10-14). Щодо зміни кредитного ліміту позивач керувався п. 2.1.1.2.3 п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, у яких зазначено, що відповідач дає свою згоду на встановлення банком кредитного ліміту,яке банк приймає своїм рішенням і вказані умови дають банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, у даному випадку відповідача, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Судом встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на всі умови та підписав всі відповідні документи, в т.ч. погодившись з Умовами і правилами надання банківських послуг (а. с.10-14,15-61 ). Станом на 30.05.2014 р. відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, договір автоматично пролонговувався, і станом на 30.05.2014 р.,тобто на час проведення розрахунків, борг становить 32 087,73 грн., в тому числі: - заборгованість за сумою кредиту 14469,85 грн., - заборгованість за відсотками 13189,28 грн., - заборгованість за комісіями 2424,42 грн., - штраф (фіксована частина) - 500 грн., - штраф (процентна складова)- 1504.18 грн. Відповідно до п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою», позивач нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п.2.1.1.5.5 вказаних Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 52). Згідно п.2.1.1.5.6 вказаних Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), проводиться оплата винагороди банку.(а.с.52). Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.22). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а. с.53 ). Таким чином, відповідач ознайомився з вказаними умовами, їх підписав ( а.с. 11), а оскільки не всі умови виконав,то і пред'явлено даний позов. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ,ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу і не звільняється від виконання зобов'язання. А якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних від суми кредиту. Такі ж роз'яснення дано і у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", із змінами і доповненнями, від 7.2.2014 р. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Станом на час пред'явлення позову відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем 32087 грн.73 коп. і дана сума підлягає до стягнення. В т.ч. задовольняються вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, так як пред'явлена до стягнення сума , пред»явлена в межах строку позовної давності і не може бути судом зменшена. Так відповідно до роз'яснень, даних у пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення ч. З ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. ст. 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Тобто нараховані проценти в сумі 13189 грн. 28 коп. також підлягають до стягнення. Відповідно до статей 546,549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до приписів ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони - позивача по справі права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Згідно п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а. с.53 ). Як встановлено у судовому засіданні, позивач провів нарахування даного штрафу на час пред»явлення позову до суду ,тобто на 30.05.2014 р., і це є його правом, а тому нарахований штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 1504 грн.18 коп. ( процентна складова) ,право на нарахування яких передбачено договором, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. Нарахована комісія в сумі 50 грн. і прострочена комісія в сумі 2374 грн.42 коп.,є платою за користування кредитом, і з нарахуванням таких комісій відповідач погодився, при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ( а.с. 9-10), а тому вказані у рішенні суми стягуються з відповідача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов пред'явлено на законних підставах, належним позивачем, доведено і такий підлягає до задоволення. Оскільки позов задовольняється, то суд стягує з відповідача в користь позивача понесені судові витрати в сумі 320 грн.88 коп., сплачені відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.4 Закону України " Про судовий збір" та

Outcome: approved