Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15 березня 2021 року приватним нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №28014 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості за кредитним договором №154049191115 від 15.11.2019 року. 25 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. з заявою про примусове виконання рішення. 25 травня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №65563966 з примусового виконання виконавчого напису та про стягнення з боржника основної винагороди, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №66563966. 01 червня 2021 року приватним виконавцем Сидорук Л.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №66563966. Позивач у позові зазначає, що про існування вказаного виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження він дізнався лише у червні 2021 року після того, яке йому було повідомлено про те, що на адресу підприємства, де він працює надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.06.2021 року. На виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.06.2021 року, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на якому працює позивач, було здійснено відрахування з його заробітної плати у розмірі 3 853,05 грн. Позивач стверджує, що ні ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», ні приватний нотаріус будь-яких документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, у тому числі вимоги про сплату суми боргу, йому не направляли. Кредитний договір № 15404919115 від 15.11.2019 року Позивачем з ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» не укладався та електронно-цифровим підписом не підписувався. Тому, на думку позивача вбачається, що наявні шахрайські дії, щодо використання його персональних даних, оскільки 09.11.2019 року у нього викрали паспорт громадянина України та почали оформляти кредити на його ім`я. Вказані обставини підтверджуються ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2019 року по справі №214/9385/19 з якої вбачається, що він звертався до суду зі скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування та вказаною ухвалою було зобов`язано уповноважену особу Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст.190, ч.1 ст. 185 КК України та розпочати розслідування. Позивач звертався до приватного виконавця з запитами щодо надання копії матеріалів виконавчого провадження №65563966 з примусового виконання виконавчого напису за №28014 від 15.03.2021 року виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та 15.09.2021 року надійшла відповідь приватного виконавця з матеріалами виконавчого провадження. Ознайомившись з виконавчим написом, Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне відкриття виконавчого провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з нього боргу. При винесені виконавчого напису, нотаріус не встановив факт безспірності вимог Відповідача, а тому вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до п. 5.6 договору надання онлайн кредиту №154049191115 від 15.11.2019 року зазначається, що якщо сторони не можуть дійти згоди зі спірних питань шляхом проведення переговорів, то такий спір вирішується у судовому порядку згідно з чинним законодавством України. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 28014, виданий 15 березня 2021 року приватним нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості в загальному розмірі 5662,50 грн. Крім того, позивач посилаючись на вимоги ст. 1212 ЦК України зазначив, що правовою підставою набуття відповідачем коштів утриманих з заробітної плати позивача став спірний виконавчий напис від 18.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №31709, який виконанню не підлягає. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 43) Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. В ухвалі про відкриття провадження від 27 вересня 2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло на адресу суду 12 жовтня 2021 року (а.с. 46). Відзиву на позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами,утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людиниу справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В ухвалі про відкриття провадження від 27 вересня 2021 року третім особам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу пояснення на позовну заяву. Ухвала отримана приватним нотаріусом Головкіною Я.В. та приватним виконавцем Сидорук Л.В., що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, які надійшли на адресу суду 12 жовтня 2021 року (а.с. 45, 47). Пояснення на позовну заяву від третіх осіб до суду не надійшло. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що 15 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» та [PERSON] було укладено Договір №154049191115. Відповідно до пунктів 1.1 -1.4 вказаного Договору, Товариство надає Позичальникові грошові кошти в кредит в розмірі 2500,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у Договорі. Кредит надається на умовах строковості, зворотності та платності. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 620,50 відсотків річних. Строк дії договору складає 30 днів. Відповідно до п. 5.6 Договору якщо сторони не можуть дійти згоди зі спірних питань шляхом проведення переговорів, то такий спір вирішується у судовому порядку згідно з чинним законодавством України. (а.с. 24-25) Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року зобов`язано уповноважену особу Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою [PERSON] від 23.11.2019 року про вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст.190, ч.1 ст. 185 КК України. З змісту ухвали суду від 24 грудня 2019 року вбачається, що 23.11.2019 року [PERSON] звернувся з заявою про вчинення злочинів, який полягає у викраденні у нього паспорту громадянина України та оформлення кредиту на його ім`я. (а.с.30) 15 березня 2021 року приватним виконавцем Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 28014, №НРА 201274. (а.с. 14) У виконавчому написі зазначено, що нотаріус на підставі статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, пропонує звернути стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором 154049191115 від 15 листопада 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», заборгованості за Кредитним договором 154049191115 від 15 листопада 2019 року. Строк платежу за Кредитним договором 154049191115 від 15 листопада 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 19 грудня 2019 року по 04 лютого 2021 року. Сума заборгованості складає 5662,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2500,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1275,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1887,50 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача за домовленістю сторін Загальна сума, що підлягає стягненню - 5662,50 грн. (а.с. 14) Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» Литвин П.М. звернувся до Приватного виконавця Сидорук Л.В. з заявою про примусове виконання рішення вих. №б/н від 26.03.2021 року, та просив відкрити, за місцем знаходження майна боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за №28014 від 15.03.2021 року про стягнення із боржника, яким є: [PERSON] коштів у розмірі 5662,50 грн. (а.с. 23) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 25 травня 2021 року відкрито виконавче (ВП №65563966) за заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за №28014 від 15.03.2021 року про стягнення із боржника, яким є: [PERSON] коштів у розмірі 5662,50 грн. (а.с. 26). 25 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в рамках виконавчого провадження №65563966, винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, яка становить 566,25 грн. (а.с.27) 25 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. в рамках виконавчого провадження №65563966, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, загальна сума мінімальних витрат становить 500,00 грн. (а.с.28) 01 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в рамках ВП№65563966. (а.с. 29) Згідно Довідки виданої за підписом генерального директора ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Лонгобардо М. та фінансового директора-головного бухгалтера Плічко С.А. [PERSON] який працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в ремонтному производстве, з 01.06.2021 року з його заробітної плати утримується заборгованість згідно виконавчого листа приватного виконавця Сидорук Л.В. №б/н від 01.06.2021 року до погашення боргу в сумі 6728,75 грн. на користь приватного виконавця Сидорук Л.В. За період з 01.04.2021 року по 31.08.2021 року утримано 3853,05 грн. і перераховано. (а.с. 31) Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що, здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Слід відзначити, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною. Незважаючи на те, що суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, передбачені переліком, за яким проводилось стягнення у безспірному порядку, оскільки приватним нотаріусом не надано такої інформації, суд вважає, що в даному випадку при вчиненні виконавчого напису за № 28014 від 15 березня 2021 року - приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості боржника - позивача по справі, та порушив процедуру видачі виконавчого напису нотаріуса з огляду на наступне. Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Так, суд не має можливості перевірити подані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису з об`єктивних причин, зокрема відсутності спростувань від сторони відповідача. Водночас,зважаючи на відсутність будь-яких спростувань зі сторони відповідача, суд вважає доведеною позицію сторони позивача та погоджується, що підстави вважати заборгованість безспірною на момент вчинення виконавчого напису були відсутні. Крім того, відповідачем не надано доказів надіслання та вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором. При цьому, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження №44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Зважаючи, що відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували би безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання, виконавчий напис № 28014, виданий 15 березня 2021 року приватним нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості в загальному розмірі 5662,50 грн. підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, вимоги позивача про повернення грошових коштів згідно ч.1 ст.1212 ЦК України задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, у позовній заяві [PERSON] визначив правовою підставою повернення йому грошових коштів, сплачених за виконавчим написом в розмірі 3853,05 грн., положення статті 1212 ЦК України. Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Втім з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли відносини договірні у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування ст.1212 ЦК України. Крім того, позивачем не надано доказів стягнення з нього суми в розмірі 3853,05 грн. як заборгованість за виконавчим написом, а не вартості послуг приватного виконавця, які стягненню з відповідача не підлягають. Крім того, у пункті 43 позовної заяви позивач зазначає, що в даному випадку правовою підставою набутті Відповідачем коштів утриманих з заробітної плати Позивача став спірний виконавчий напис від 18.03.2021 року зареєстрований в реєстрі за №31709, який виконанню не підлягає. Однак, суд зазначає, що предметом розгляду вказаної справи,є виконавчий напис № 28014, виданий 15 березня 2021 року приватним нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., а тому посилання позивача на виконавчий напис від 18.03.2021 року зареєстрований в реєстрі за №31709, не має жодного відношення до вказаної справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, позивачем заявлена позовна вимога про відшкодування витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору стосовно вимог майнового характеру 2270,00 грн., щодо вимог немайнового характеру 908,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Суд звертає увагу на ту обставину, що судові засідання у справі не відбувалися з огляду на встановлених порядок розгляду справи згідно ухвали суду, а саме - здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім того, заяви від сторін про зміну порядку та призначення судових засідань не надходили. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18. У рішення Верховного суду від 17.09.2019 року у справі №810/2806/18 «Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16» Згідно з правовими висновками Верховного Суду, а саме у рішенні Верховного суду від 04.02.2020 року у справі №1.380.2019.001036 зазначено наступну позицію Верховного суду «Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У рішенні Верховного суду від 26.06.2019 року у справі №200/14113/18-а «При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.» Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). 26 серпня 2021 року між Адвокатом Фроловим Всеславом Олеговичем та [PERSON] , укладений договір про надання правової допомоги №26/08-21/2. Відповідно до п. 3.1 вказаного Договору, за надання правової допомоги, передбаченої п. 1.1 даного Договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 2500,00 гривень. (а.с. 15-16) Відповідно до Акту №1 надання правової допомоги до Договору про надання правової допомоги №26/08-21/2 від 23 серпня 2021 року, який підписаний між Позивачем [PERSON] та Адвокатом Фроловим В.О., на виконання умов договору адвокат надав правову допомогу, а клієнт прийняв правову допомогу на суму 2500,00 грн. Адвокатом було проведено комплекс заходів, а також підготовлені документи необхідні для представництва інтересів клієнта та захисту його прав та законних інтересів, а саме: підготовлено та направлено адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В.- 500 грн.; здійснення ознайомлення з виконавчим написом №28014, вчиненим 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та іншими документами - 200,00 грн.; підготовлено позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 1200,00 грн.; підготовлено заяву про забезпечення позову - 600 грн. (а.с. 17) Відповідно до квитанції серії 06-ААК №119860 від 22 вересня 2021 року адвокатом Фроловим В.О. прийнято оплату за надання правової допомоги в розмірі 2500 грн. (а.с. 18) Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, суд доходить до висновку про необхідність задоволенні вказаної позовної вимоги. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. сплачений за звернення до суду з вимогами немайнового характеру та 454,00 грн. за звернення до суду з заявою про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial