Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

07.12.2020 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 10 січня по 21 серпня 2020 року вона працювала в Полтавському обласному комунальному підприємстві «Полтавафарм» на посаді бухгалтера 1 категорії міжлікарняної аптеки № 210 невідокремленого структурного підрозділу. При звільненні їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.04.2020 по 21.08.2020 в сумі 25 349,93 грн. Судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2020 року з відповідача стягнуто на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 25 349,93 грн. Однак заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Зазначила, що тривалість порушення її прав, становить більше 7 місяців. Враховуючи суму коштів яку вона змушена була відшуковувати 2 рази в екстреному порядку для свого лікування, розмір відшкодування завданої моральної школи оцінює в 10 000 грн. одноразово. Таким чином, позивач просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 21 серпня 2020 року по 30 листопада 2020 року в розмірі 15389,19 грн та завдану не виплатою у встановлений законом термін заробітної плати, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та судові витрати 840,80 грн. Ухвалою від 11.12.2020 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.29). Позивачка в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 33). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заву не направив. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 22.01.2021 про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з положенням ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2020 року з відповідача Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій при звільнені заробітній платі у розмірі 25 349,93 грн (а.с.9). Яка на день звернення із позовом не сплачена позивачці. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими порядком, який встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року. У відповідності з п.8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденний заробіток позивача становить 218,29 грн, що підтверджується довідкою виданою відповідачем 14.08.2020 (а.с. 10). Кількість робочих днів з 21 серпня 2020 року по 30 листопада 2020 року становить - 70 робочих днів. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку становитиме 15280,30 грн (218,29 грн х 70 робочих днів). Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди заподіяної позивачеві, суд виходить з положень ст. 237-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зважаючи на допущені Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" порушення трудових прав позивача, суд приходить до переконання, що позивачеві було заподіяно моральної шкоди, але зазначений позивачем розмір 10 000 грн моральної шкоди зважаючи на зміст його позовних вимог є завищеним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та заподіяним моральним стражданням. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на вище викладене, суд вважає, достатнім розмір морального відшкодування у сумі 2000 грн, що буде відповідати засадам розумності та справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн, сплачений позивачем при пред`явленні позову.

Outcome: partial