Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

24.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання зі [PERSON] . В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що вона з відповідачем з 2000 року по 2012 рік перебували у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] . Після їх розлучення син залишився проживати з нею. За рішенням суду відповідач періодично сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення сином повноліття. Посилаючись на свою неспроможність самостійно нести витрати на утримання сина, який став студентом і потребує коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, позивачка просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги, адже відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти в порядку ст. 199 СК України (є керівником Приватного підприємства "Скіт-А" та власником інтернет-магазину ledshpo.ua) й у нього відсутні будь-які інші аліментні зобов`язання. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.05.2019 відкрито провадження у справі за описаним позовом, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 08.08.2019 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено [PERSON] . 18.10.2019, 24.02.2020, 17.07.2020 позивачка зверталася до суду з заявами про розгляд справи за її відсутності, вказуючи, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Заявою від 24.02.2020 позивачка повідомила суд про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] у зв`язку з заміжжям, на підтвердження чого надала копію свідоцтва про шлюб. Відповідач заявлені вимоги не визнає та просить відмовити у позові з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, що прийнятий судом як такий, що поданий з дотриманням вимог процесуального законодавства. Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що відомості, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності, зокрема щодо його працевлаштування та зайнятості, наявності на утриманні осіб, що потребують фінансової підтримки та догляду (батьки пенсійного віку, неповнолітня та малолітня дитина), його стану здоров`я (потребує періодичного коштовного лікування), його фінансового стану (відсутність постійного доходу). На переконання відповідача, [PERSON] має краще матеріальне становище, ніж його батько, адже у 2019 році мав фінансову можливість придбати автомобіль та в змозі його утримувати й обслуговувати. Крім того, відповідач заперечує посилання позивачки на потребу сина у коштах на проїзд до місця навчання, адже відстань від його місця проживання до розташування корпусів факультету становить 750 м. Відповідь на відзив та пояснення третьої особи до суду не надійшли. У судовому засіданні позивачка та третя особа [PERSON] відсутні. Зважаючи на заяви позивачки, відсутності заперечень представника відповідача, справа розглядається всудовому засіданні за відсутності позивачки та третьої особи. Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав викладених у відзиві на нього. Заслухавши представника відповідача , проаналізувавши правові позиції сторін та дослідивши подані докази, суд встановив наступне. 18.11.2000 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві, про зо зроблено актовий запис № 918 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER] . Після одруження дружина взяла прізвище чоловіка [PERSON] . [INFO] у сторін від шлюбу народилася дитина - син [PERSON] (копія свідоцтва про народження від 07.05.2001 в матеріалах справи). У подальшому позивач та відповідач розлучилися, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 05.10.2012 [NUMBER] . Після розлучення сторін та станом на час розгляду справи [PERSON] проживав та проживає з матір`ю, обидва зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (копії паспортів, витяг з Єдиного державного демографічного реєстру приєднано до позовної заяви). З огляду на дату народження третьої особи повноліття [PERSON] досяг [INFO] . З довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 13.05.2019 № 19759 слідує, що [PERSON] станом на час видачі зазначеної довідки є студентом 1-го курсу освітнього рівня "бакалавр" денного відділення факультету комп`ютерних наук та кібернетики Київського національного університету імені Тараса Шевченка та закінчує навчання 30.06.2022. Посилаючись на відсутність можливості самостійно утримувати сина, який став студентом та потребує коштів на проїзд до місця навчання і проживання, на одяг, підручники тощо, позивачка просить суд задовольнити її позов шляхом постановлення рішення про стягнення зі [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн до моменту досягнення [PERSON] 23-х років за умови, що він продовжуватиме навчання. При цьому, позивачка стверджує, що відповідач має фінансові можливості для сплати аліментів у заявленому розмірі, а крім того має заборгованість зі сплати аліментів, присуджених до стягнення з нього рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26.02.2008 про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи з 21.01.2008 до повноліття [PERSON] . На підтвердження заявлених вимог позивачка подала суду фотокопії паспортів громадян України себе та сина, документів на підтвердження місць їх реєстрації, свідоцтв про шлюб, про народження дитини, про розірвання шлюбу, довідку ВУЗу про навчання сина, розрахунок заборгованості із сплати аліментів, складений Голосіївським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, службових чеків ПАТ "Укрпошта" про отримання грошових переказів. Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на невідповідність дійсності тих обставин, на які вказує позивачка у своєму позові, що стосуються його фінансових можливостей, працевлаштування, фінансових та моральних зобов`язань перед родичами й іншими дітьми. При цьому відповідач звертає увагу суду на те, що його повнолітній чин є власником транспортного засобу, що свідчить про наявність у [PERSON] коштів для утримання та обслуговування автомобіля та спростовує посилання його матері щодо потреби в аліментах за ст. 199 СК України. На підтвердження запречень проти позову відповідачем надано суду належним чином засвідчені копії паспорту громадянина України, свідоцтв про народження дітей, рішення суду про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів, пенсі них посвідчень батьків [PERSON] та [PERSON] , виписки щодо стану здоров`я себе та батьків, складені закладами охорони здоров`я, трудової книжки, наказу про звільнення з посади, відповіді на адвокатський запит від Головного сервісного центру МВС щодо права власності [PERSON] на транспортні засоби, відповіді на адвокатський запит від Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо інформації про прибуток Приватного підприємства "Скіт-А". Також було подано витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, роздрукований з мереж інтернет, сформований засобами Інформаційної системи "Електронний кабінет водія". [PERSON] , залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, свою позицію по суті спору не представив, жодних письмових заяви до суду не подав. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заву, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заявленого позову, зважаючи на таке. Згідно з ч. 1-2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним зі способів реалізації обов`язку утримання дитини відповідно до ст. 181 СК України є сплата аліментів, у тому числі, за рішенням суду у разі відсутності домовленості між матір`ю та батьком щодо способу виконання цього обов`язку. Поряд з особистими зобов`язаннями батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, законодавець передбачив випадки, за яких матір та батько повинні забезпечувати фінансово своїх дітей і після повноліття. Так, у ст. 198 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 199 СК України). Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, віднесено стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Виходячи з наведених положень законодавства позивачка як мати, з якою проживає син, правомірно звернулася до суду з позовними вимогами до відповідача - батька про стягнення коштів в твердій грошовій формі на утримання повнолітнього [PERSON] , який навчається до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови продовження навчання. Доказами, в розумінні законодавця, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.1-2 ст. 76 ЦПК України). Чинне цивільне процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, зокрема у ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а за приписами ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. З огляду на предмет спору та підстави його заявлення, доведенню підлягають обставини, якими стверджується потреба [PERSON] у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у відповідача можливості надання грошового утримання з урахуванням положень ст. 182 СК України. На переконання суду, позивачка не довела такі обставини, а відповідач спростував твердження, покладені в основу позову, адже підтвердив належними і достовірними доказами наявність у нього на утриманні двох дітей - [PERSON] , котра народилася [INFO] та [PERSON] , котрий народився [INFO] , а також батьків пенсійного віку, які потребують лікування і з якими на цей час проживає відповідач, зокрема, матері - інваліда третьої групи пожиттєво, якій за медичними рекомендаціями протипоказані фізичні навантаження (важка фізична праця та праця з тривалою ходою) та батька, який має гіпертонічну хворобу. Батьки відповідача потребують фінансового утримання, адже розміру їх пенсії недостатньо для придбання необхідних ліків (засвідчені копії свідоцтв про народження, пенсійних посвідчень, витягів з медичної документації, складеної закладами охорони здоров`я приєднано до відзиву). З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.08.2013 у справі № 320/7215/13-ц з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] у розмірі ј частин усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2013 і до повноліття доньки. Також матеріалами справи підтверджуються посилання відповідача на його незадовільний стан здоров`я і матеріальне становище та відсутність зайнятості, про яку йдеться у позовній заяві. Так, судом встановлено, що у [PERSON] у 2015 році виявлено захворювання нирок, що зумовлює потребу у періодичному лікуванні, закупівлі ліків, відвідуванні закладів охорони здоров`я. Витрати на своє лікування відповідач несе особисто і вони становлять для нього фінансовий тягар (засвідчені копії медичної документації приєднано до відзиву). Як вбачається трудової книжки, наказів № 1-к від 27.08.2010 та № 153-к від 06.09.2016 [PERSON] звільнено за власним бажанням з посади директора Приватного підприємства "Скіт-А" у серпні 2010 року, а у вересні 2016 року відповідач припинив трудову діяльність як інженер-програміст у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" (м. Вінниця) за угодою сторін. Крім того, стороною відповідача до матеріалів справи було надано відповідь Головного управління ДПС у Вінницькій області № 3854/10/02-32-50-04 від 16.03.2020 на адвокатський запит, в якому вказується, що Приватне підприємство "Скіт-А" протягом 2011-2019 років за даними поданих декларацій з податку на прибуток підприємства звітувало про відсутність діяльності. Описані обставини та документи, подані на їх підтвердження у сукупності свідчать про те, що відповідач не обіймає керівну посаду у підприємницькій структурі, не має постійного офіційного місця роботи та, відповідно, доходу, який би міг бути спрямований на матеріальне забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання. За твердженнями відповідача, він не має жодного відношення до інтернет-магазину ledshop.vn.ua, на який позивачка вказувала у позовній заяві. Зворотнього позивачка не довела жодними фактичними даними. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалася на те, що [PERSON] має заборгованість перед нею зі сплати аліментів, присуджених до стягнення рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26.02.2008 та виплачував ці аліменти різними сумами: то 3000,00 грн, то 8500,00 грн, то 5000,00 грн. Такі виплати, на переконання позивачки, свідчать про задовільне матеріальне становище відповідача та наявність достатніх фінансових можливостей для сплати аліментів на сина, який продовжує навчання. Суд відхиляє такі посилання позивачки, оскільки по-перше: до матеріалів справи не було приєднано доказів постановлення Бершадським районним судом Вінницької області рішення про стягнення аліментів; по-друге: документи, якими підтверджується пересилання [PERSON] за допомогою фінансових сервісів ПАТ "Укрпошта" аліментів на користь [PERSON] , а також приєднаний до позовної заяви розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва №2-314/2008 від 26.03.2012 свідчать про те, що описані вище суми аліментів у розмірі 8500,00 грн, 3000,00 грн слугували погашенням існуючої простроченої заборгованості за вказаним виконавчим листом, а не вільним волевиявленням відповідача щодо сплати аліментів у розмірі, який значно перевищує установлені судовим наказом суми. Розглядаючи заявлений спір суд зауважує, що позивачка не навела у позовній заяві розрахунку сум, що необхідні [PERSON] для забезпечення проїзду до вищого навчального закладу, проживання, закупівлю підручників. Відсутність такого розрахунку не дозволяє визначити, чи дійсно позивачці необхідна матеріальна допомога відповідача для утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. З наявних у справі доказів судом встановлено, що повнолітній [PERSON] проживає та навчається у місті Києві, місце навчання територіально пов`язане з місцем проживання, адже корпус факультету комп`ютерних наук та кібернетики Київського національного університету імені Тараса Шевченка розміщений у тому ж адміністративно-територіальному районі м. Києва, що виключає суттєві витрати на проїзд до місця навчання. Також, позивачкою не було доведено наявності інших обставин, які мають істотне значення (п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України), для установлення фактів, за яких позовні вимоги, заявлені за ст. 199 СК України, могли б бути задоволені судом. Відхиляючи позовні вимоги суд звертає особливу увагу на факт перебування у власності [PERSON] транспортного засобу. Наявними у справі належними і достовірними докази підтверджується, що 23.07.2019 територіальним органом сервісного центру МВС у Вінницькій області на ім`я [PERSON] перереєстровано легковий автомобіль у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу. Зазначені обставини суд оцінює як такі, що свідчать про задовільне матеріальне становище повнолітнього сина сторін, який має засоби для придбання, обслуговування та утримання автівки, що ставить під обґрунтований сумнів питання необхідності в отримання аліментів за ст. 199 СК України. Зважаючи на все викладене вище, позові вимоги є такими, що не можуть бути задоволені судом через їх недоведеність та необґрунтованість і спростування з боку відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку п. 3 ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 1 ст. 176, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суд не покладає на позивачку судові витрати зі сплати судового збору, адже вона звільнена від його сплати в силу закону (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Outcome: dismissed