Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач у квітні 2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, уточнивши позовні вимоги (а.с. 45), вказуючи, що вона має у власності земельну ділянку. 19.08.2010 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки. Відповідач в порушення умов договору протягом 2014 -2015 роки своєчасно не сплачував орендну плату, що підтверджується відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів. З причини істотного порушення орендарем умов договору оренди просить розірвати договір. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, суду пояснила, що відповідач в 2010р. виплатив їй орендну плату, в 2011р. взагалі не виплачував, в 2012р. позивач орендну плату в грошовому виразі не отримувала, отримала в рахунок орендної плати 1, 5 тони зерна, в 2013р. позивач орендну плату в грошовому виразі не отримувала, отримала воду та 1,5 тони зерна, в 2014р., 2015р., 2016р. позивач взагалі від відповідача в рахунок орендної плати ні гроші, ні натуральну оплату не отримувала, це підтверджено відомостями фіскальної служби, підписи в відомостях, які надав представник відповідач, не належать позивачу, додаткової угоди про виплату орендної плати в натуральній та відробітковій формі не укладалось, позивач просила хоча б виплатити їй натуральну оплату, так як грошей відповідач не виплачував, земельний податок за неї як орендодавця відповідач з 2011р. по 2016р. не сплачував, з цієї причини позивач не отримала субсидію. Земельна ділянка для позивача, яка проживає в сільській місцевості, це єдине джерело доходу, а відповідач орендну плату не виплачує, тому вона просить розірвати договір оренди землі. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" проти позову заперечує, надано письмові пояснення, в яких зазначено, що орендну плату позивач отримувала в натуральній формі, що відображено у відомостях операцій по рахунку 68.511, систематичної несплати орендної плати не було, що викладено в правовій позиції Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, вказують, що станом на 07.09.2016р. у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за 2015р. в сумі 380, 08 грн. В судовому засіданні 06.10.2016р. представник відповідача [PERSON] підтримала вищезазначені пояснення. В судовому засіданні 21.03.2017р. представник відповідача [PERSON] також заперечував проти позову, суду надав копії відомостей про сплату позивачу орендної плати в натуральній та відробітковій формі, пояснив, що за 2011р. письмових доказів сплати орендної плати надати не може, отримання орендної плати за 2012р. та 2013 р. визнає позивач, за 2014р. та 2015р. відповідач надав відомості про отримання орендної плати позивачем в натуральній та відробітковій формі, вважає, що підписи в відомостях належать позивачу, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на підтвердження вказаного факту заявляти не буде, за 2016 р. доказів сплати орендної плати не має. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником земельної ділянки площею 9,8487 га, розташованої на землях Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії III-ДП № 011116 від 09.12.1999 р. Між позивачем та відповідачем укладено договір оренди названої земельної ділянки від 19.08.2010 р., до договору сторонами підписаний акт відновлення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 19.08.2010р. договір оренди пройшов державну реєстрацію 30.12.2011 року (а.с. 8-9, 15-17). Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 22 названого закону передбачено, що орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формі, сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Пунктом 4.1, 4.2 договору оренди від 19.08.2010 року передбачено, що за користування обєктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату у розмірі 3 (трьох) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (що складає у грошовому виразі 2822,63 грн.) Орендна плата може сплачуватися Орендарем у грошовій або в натуральній та відробітковій формі, яка узгоджується і оформлюється між сторонами у вигляді Додатку до Договору. Сторони визнають, що додатку до договору, в якому сторони узгодили сплату орендної плати в натуральній та відробітковій формі, не підписувалось. Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів від 05.04.2016р. за період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. інформації про доходи позивача немає. (а.с. 48). Також відповідачем надано відомості про отримання позивачем в 2014р. та 2015р. орендної плати в натуральній, грошовій та відробітковій формі - відомості операцій по рахунку за період з 16.05.2013р. по 07.09.2016р., відповідно до яких заборгованість станом на 07.09.2016р. перед позивачем складає 380, 08 грн., проте відповідно до п.4.7. Договору передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, яких відповідачем не надано (а.с.97-109). У судовому засіданні представник позивача не визнає, що в відомостях позивач ставила свій підпис, не визнає отримання орендної плати в 2014р., 2015р., 2016р., підтверджує цей факт довідкою ДФС (а.с. 48), представник відповідача клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на підтвердження підпису позивача в наданих ним відомостях про отримання орендної плати не заявляє. Відповідно до п. 4.5 договору оренди від 19.08.2010 р. орендна плата виплачується орендарем до 31 грудня кожного року дії договору оренди. В разі не врожаю з природних причин (посуха, морозів, тощо) строк видачі орендної плати може бути продовжено орендарем до 31 квітня наступного року. Відповідно до довідки від 17.05.2016р. за 2013-2015р. середня врожайність не зменшувалася (а.с. 49). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 : відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.. 24 та 25 цього закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, ВСУ зробив висновок про те, що разове невнесення плати за договором оренди земельної ділянки не є підставою для його розірвання. Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року у справі № 235/1629/16-ц суд дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, що також передбачено п. 9.1.4 договору оренди. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991р. у справі "[PERSON] Девелопментс ЛТД" проти Ірландії" зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про систематичну несплату орендної плати відповідачем позивачу: за 2011 р. взагалі відповідачем не надано доказів сплати орендної плати, за 2012 та 2013р. позивач визнає отримання орендної плати в натуральному вигляді, хоча додатку до договору сторонами не узгоджувалось, в 2014-2015р. належних і допустимих доказів оплати орендної плати позивачу відповідачем не надано, позивачем надана довідка ДФС про відсутність доходів, за 2016р. сторони визнають, що орендна плата не виплачувалась. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved