Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення\~факту смерті\~особи на\~тимчасово окупованій\~території України\~та встановлення\~факту родинних\~відносин,\~вказуючи, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, у м.Докучаєвську Донецької області, помер його дядько, [PERSON] , [INFO] , через набряк головного мозку, церебральний атеросклероз з гіпертензією. Лікарське свідоцтво про смерть було видане Центральною міською лікарнею м.Докучаєвська. Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам законодавства України. Підтвердити родинний зв`язок, що надавало б йому право звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті дядька на тимчасово окупованій території, він не має можливості через відсутність доказів родинного зв`язку між ними через втрату документів про народження дядька, тому просив встановити в судовому порядку факт наявності родинного зв`язку між ним та померлим [PERSON] та встановити факт настання його смерті на тимчасово окупованій території України. Заявник у судове засідання не з`явився, у заяві зазначив про розгляд справи без його присутності. Представник заінтересованої\~особи \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~у матеріалах\~ заяви\~міститься \~клопотання Докучаєвського\~міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про розгляд заяви без участі представника та прийняття рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.\~ Як зазначає заявник, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на тимчасово окупованій території Донецької області через набряк головного мозку, церебральний атеросклероз з гіпертензією, лікарське свідоцтво про його смерть було видане Центральною міською\~лікарнею м.Докучаєвська,\~яке він\~надав у якості доказу вимог\~ про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Правилами державної\~реєстрації актів\~громадянського стану\~в Україні,\~затверджених наказом\~Міністерства Юстиції\~\~України\~ за\~\~№ 52/5\~від 18.10.2000\~року,\~визначено,\~що підставами\~для проведення\~державної реєстрації\~ смерті\~ є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві\~ юстиції\~ України\~ 25.10.2006 за N 1150/13024. Відповідно до\~\~ст.17\~Закону України\~ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться\~ органом\~ державної\~ реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в\~ певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.3 ст. 9\~ Закону України\~ « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,\~ будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті (будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом), є недійсним і не створює правових наслідків, тобто, надані заявником документи не є допустимими доказами в розумінні ст.78 ЦПК України. Відповідно до п.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України над тимчасово окупованими територіями в Донецькій та Луганській областях», Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Відповідно до вимог ст.17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть, виданим Центральною міською лікарнею м.Докучаєвська, [PERSON] помер [INFO] у м.Докучаєвську Донецької області через набряк головного мозку, церебральний атеросклероз з гіпертензією. Таким чином, судом встановлено, що [INFO] у м.Докучаєвську Донецької області\~помер [PERSON] , лікарське свідоцтво про смерть, видане\~ медичним закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території, є недійсним та, у відповідності зі ст..9 Закону України «Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»,\~\~не створює\~правових наслідків,\~тобто,\~ для проведення державної реєстрації смерті існують об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України,\~ суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви\~ про встановлення факту смерті особи, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. З приводу вимог щодо встановлення факту родинного зв`язку з померлим [PERSON] суд зазначає таке. Зі свідоцтва про народження заявника, виданого Докучаєвським горбюро ЗАГС Донецької області, встановлено, що його батьком є [PERSON] . ( а.с.8) Зі свідоцтва про народження [PERSON] випливає, що його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . ( а.с.7) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного Кодексу України від 06.05.2021 року, виданого Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), батьками [PERSON] (по-батькові не записане), [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . ( а.с.13) Тобто, зі свідоцтва про народження померлого [PERSON] та батька заявника, [PERSON] випливає, що батьками обох записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує те, що вони є рідними братами, відповідно, заявник є племінником померлого [PERSON] , що надає суду підстав задовольнити вимоги про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved