Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просила відшкодувати 2825,77 гривень матеріальної шкоди та 2000 гривень моральної шкоди, завданої неналежним виконанням умов договору про надання туристичних послуг і вирішити питання про судові витрати В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає що 25.07.2013 року між нею та відповідачкою був укладений договір № 60/13 на туристичне обслуговування. Даний договір був укладений з метою придбання туристичного туру на двох до Туреччини на 10 днів, який повинен відбутися в період з 24.08.2013р. до 01.09.2013р. В офісному приміщенні компанії "Навігатор" ФОП [PERSON] надала їй туристичні послуги, пов'язані з бронюванням туру, тому 25.07.2013р. вона сплатила їй в повному обсязі кошти в сумі 19400,0 гривень для здійснення бронювання. В підтвердження передачі грошових коштів вона та відповідачка уклали додаток № 1 до договору про перелік туристичних послуг, в якому зазначено дата заїзду та від'їзду, місце відпочинку, готель, загальна вартість туру, попередня оплата вартості туру. Напередодні туру до Туреччини, 23.08.2013р., вона дізналася, що обговорені туристичні послуги їй не будуть надані і в поверненні сплачених за тур коштів їй також відмовляють. Щоб хоч якось повернути сплачені кошти, вона була вимушена надати згоду відповідачу на туристичний тур, однак на інших умовах: на більш коротший час, в інше місце, інший готель, у іншого туроператора та на гірших умовах. Відповідно ця поїздка їй коштувала дешевше у сумі 7980,0 гривень, однак різницю вартості між турами, відповідачка, не повернула. Однак ФОП [PERSON] надала розписку про зобов'язання повернути різницю у вартості послуг в сумі 7980,0 гривень по закінченні туру. У зв'язку з тривалою несплатою даної поворотної суми боргу по розписці, вона була змушена звернутися за захистом своїх прав до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області. На запит спеціалістів інспекції, ФОП [PERSON] повідомила, що зобов'язується частинами сплатити матеріальну шкоду відповідно до складеного на її прохання угоди. Проте умови цієї угоди вона не виконала,однак частково повернула їй суму і на день звернення до суду сума несплаченого боргу складає 2825,77 гривень. Такими діями відповідачки їй було завдано моральну шкоду, яка полягала в зіпсованому відпочинку, суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобов'язань за договором, з нервових хвилювань її чоловік був вимушений звернутися до лікаря-кардіолога. Тому моральні страждання позивач оцінює в розмірі 2000 гривень. Пославшись на Закону України "Про захист прав споживачів " та Закон України "Про туризм ", просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в заяві. Просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальні шкоду в сумі 2825,77 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином, двічі зверталася із заявами про перенесення розгляду справи, в останнє судове засідання, призначене на 05.05.2014р., також не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутність не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області звернулася із клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представника, вважають за доцільне вимоги споживача задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 60/13, за яким відповідач за встановлену договором плату, за дорученням та замовленням туриста зобов'язується надати посередницькі послуги з реалізації туристичного продукту, попередньо сформованого туроператором, що передбачений Додатком № 1 до даного договору. (а. с. 8-12) В Додатку № 1 до цього Договору зазначений перелік туристичних послуг, що входять до туристичного продукту, а саме: організацію туристичної подорожі на дві особи до Туреччини (район Кемер ) з 24.08.2013р. до 01.09.2013р. загальною вартістю 19400 гривень. ( а. с. 13) Позивачем повна сплата вартості туристичного пакету була здійснена 25 липня 2013 року в розмірі 19400 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 73 ( а. с. 14). Таким чином повна оплата туристичного продукту та проїзних документів була здійснена позивачем, відповідно до п.4.6 вищевказаного договору. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем не виконані умови укладеного з позивачем договору та не повернуті сплачені кошти, а тому остання була вимушена організовувати нову туристичну подорож на гірших умовах, різниця між вартостями заказаної та отриманої туристичної послуги становить 7 980 гривень. Відповідачка зобов'язалася повернути позивачці за Договором № 60/13 від 25.07.2013р. поворотну суму грошей в розмірі 7980 гривень, про що 24.08.2013р. склала власноруч розписку ( а. с. 15). Однак зазначені гроші позивачу повернуті не були. З копії інформаційного листа, адресованого [PERSON] до Інспекція з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області ( а. с.16), вбачається, що повернення грошей нею не було зроблено у зв'язку з великою кількістю відмовлень від поїздок через міжнародну нестабільність у Східних країнах. Також відповідачка повідомила Інспекцію про укладення з туристами [PERSON] договору-угоди, за яким вона взяла на себе зобов'язання виплачувати заборгованість в розмірі 7980 гривень рівними частками в наступні строки: 01.11.2013р.- 2647,0 грн., 07.11.2013р.- 2647,0 грн., 15.11.2013р.- 2647,0 грн. ( а. с. 17). Проте, взяті на себе зобов'язання відповідачка у встановлені строки знову не виконала, залишаються неповернутими гроші в сумі 2825, 77 гривень. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про туризм» суб'єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб'єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на турагентську діяльність. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про туризм», договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною десятою цієї статті передбачено, що порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною другою даної статті визначено, що положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.902 ЦК України, у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Стаття 33 Закону України «Про туризм», встановлює відповідальність суб'єкта туристичної діяльності за порушення законодавства в галузі туристичної діяльності та договорів шляхом відшкодування збитків в повному обсязі. Згідно із положеннями статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про туризм» споживачі туристичних послуг мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Як вбачається з позовної заяви та встановлено судом позивач не здійснив подорож до Турції в строки та на умовах, зазначених в укладеному договорі. Договір № 60/13 від 25.07.2013 р. на туристичне обслуговування та гроші за надання туристичних послуг в повному обсязі не повернуті. Пунктом 7.3 зазначеного договору передбачено, що у випадку ненадання туристу належно оплачених туристичних послуг, турагент зобов'язується відшкодувати йому вартість ненаданих послуг, за винятком випадків, передбачених даним договором. укладений між сторонами у справі, був розірваний, З врахуванням аналізу правових норм та доводів, на які посилається позивачка, остання довела суду ненадання туристичних послуг в належному обсязі, а тому відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у позивача виникає право на отримання коштів, внесених по договору. Оскільки відповідачкою частина коштів була повернута, а залишається несплаченою лише сума в 2825, 77 гривень, суд вважає за необхідне стягнути її в примусовому порядку. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Частиною 2 статті 33 Закону України „Про туризм" передбачено, що заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Пунктом 3.2 Договору № 60/13 від 25.07.2013р між сторонами передбачено відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору, які виникли при здійсненні виключно посередницької діяльності з реалізації туристичного продукту. За такого суд враховує конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань, яких позивач зазнала внаслідок неналежного виконання умов договору, тривалість заподіяної шкоди, позбавлення її можливості нормального відпочинку та вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень за позовні вимоги майнового характеру та 243,60 гривень за позовні вимоги щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial