Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

06.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди доПублічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» /далі ПАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України - 100 000 грн. моральної шкоди, у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час підземним гірником, підземним прохідником на ПАТ, ним отримані хронічні професійні захворювання - радикулопатіяС6,С7,С8 і L5, S1з вираженими статико-динамічними порушеннями. Стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазо моторно-профічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ст..), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ст..). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст..(пиловий бронхіт першої ст.., емфізема першої ст..) ЛН першої ст. Нейросенсорна приглухуватість першого ст..(з легким зниженням слуху), які відповідно до акту розслідування від 15.08.2012 р. виникли з вини роботодавця. Згідно висновку МСЕК від 24.09.2019 р. позивачу при повторному огляді встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 45 % , з них: 30 % дарик., 10 %-ХОЗЛ, 5%-туб. та третя група інвалідності.Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь яку роботу, він відчуває постійний біль в суглобах, головний біль, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Представник ПАТ за довіреністю Некрасова К.О. позов не визнав, надала письмові заперечення згідно яких, у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди. Позивач свідомо обрав професію з ішкідливими умовами праці, був попереджений та обізнаний з вказаними умовами, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є об'єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці, недосконалості технологій. З вказаного видно, що діяльність ПАТ по використанню праці працівників у шкідливих умовах, не є протиправною, а позивач недбало ставився до свого здоров'я свідомо продовжуючи роботу в шкідливих умовах. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.11-12, що позивачу 15.08.2012 р. встановлені хронічні професійні захворювання -радикулопатія С6,С7,С8 і L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями. Стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазо моторно-профічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ст..), остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ст..). Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст..(пиловий бронхіт першої ст.., емфізема першої ст..) ЛН першої ст. Нейросенсорна приглухуватість першого ст..(з легким зниженням слуху). Позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 45 % по вказаним захворюванням та третя група інвалідності висновком МСЕК від 24.09.2015 р. по 01.09.2017 р. а.с.19. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійног озахворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону бул опередбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню морально їшкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві…, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання, слідз застосовувати норми трудового законодавства України, якірегулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умов повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійнихз ахворюваньп рацівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральнихстраждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування встановлено хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі та важкі умови праці: пил та шум перевищують гранично допустимі показники. Важкі умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Позивачпрацював у вказанихшкідливихумовах на ПАТ впродовж 23років 11 місяців. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров'я, рекомендованозгідноп.18 Акту, начальнику ШБУ ПАТ ,забезпечити провітрювання гірничих виробок згідно проекту і застосування комплексу пилоподавлення на гірничих дільницях, забезпечити регулярне використання засобів індивідуального захисту органів слуху. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичнихстраждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість траждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушенихз мін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в пересуванні, та фізичних навантаженнях, постійних болей в суглобах, головних болях, фізичних і моральних страждань позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та можливість самого позивача змінити роботу на менш шкідливу у будь- який час. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними документами а.с.11-12,14-15,19-32,43,позов слід задовольнити частково та стягнути з ПАТ на користь позивача 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди, без стягнення податків та обов'язкових платежів,вважаючи суму щовимага єпозивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я та стійкою втратою працездатності, не є об'єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. При частковому задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору - судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з ПАТ на користь держави згідно ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпПУкраїни,

Outcome: partial