Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що нещодавно йому стало відомо про існування стосовно нього виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису № 6710, виданого 06.04.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпро») заборгованості в сумі 7470,00 гривень, витрат за вчинення нотаріусом виконавчого напису у сумі 1500 грн., а всього 8970,00 грн. Вважає вказаний виконавчий напис нотаріусу незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що його було вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року №296/5. Заперечує факт існування та укладання будь-яких договорів з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а також вказує на порушення встановленої нормами діючого законодавства процедури вчинення виконавчого напису, так як позивача не повідомляли про існування заборгованості перед відповідачем. Крім того, пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року, втратив чинність на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, тому не було законних підстав для вчинення виконавчого напису нотаріусу на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідченим. На підставі цього просив суд визнати виконавчий напис № 6710 від 06.04.2021 року, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 7470,00 гривень, плати за вчинення даного виконавчого напису в сумі 1500 грн., стягнення з позивача на користь приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. витрат виконавчого провадження в сумі 300 грн. та основної винагороди приватного виконавця в сумі 897 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. Разом із позовом позивачем до суду подане клопотання про забезпечення позову, яке ухвалою суду від 26 серпня 2021 року задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, який видано 06.04.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 6710, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 7470,00 гривень, витрат за вчинення нотаріусом виконавчого напису у сумі 1500 грн., а всього 8970,00 грн. Ухвалою від 26 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи з викликом сторін на 30 вересня 2021 року на 09 год. 30 хв. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у своєму позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов або письмових пояснень по справі не надіслав. Треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. в судове засідання не прибули, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов або письмових пояснень по справі не надіслали. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6710, відповідно до якого стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпро») заборгованості за період з 30.09.2019 по 05.04.2021 рр. в сумі 7470,00 гривень, а також витрат за вчинення нотаріусом виконавчого напису у сумі 1500 грн., що всього складає 8970,00 грн. Приватним виконавцем Виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження ВП № 65402240 з примусового виконання виконавчого напису № 6710, виданого 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (правонаступник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпро») заборгованості за період з 30.09.2019 по 05.04.2021 рр. в сумі 7470,00 гривень, а також витрат за вчинення нотаріусом виконавчого напису у сумі 1500 грн., що всього складає 8970,00 грн. У відповідності до постанов приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. від 13.05.2021 року з [PERSON] стягнуто суму основної винагороди приватного виконавця у розмірі 897,00 грн., а також 300 грн. витрат виконавчого провадження. Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області Григорчука П.В. від 25.06.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , з метою стягнення загальної суми боргу у сумі 10167,00 грн. (з урахуванням основної винагороди приватного виконавця - 897 грн., витрат виконавчого провадження - 300 грн. При вирішенні спору суд виходить з таких положень законодавства. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли банкам звертатися до нотаріусу для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт 2 взагалі відсутній в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. керувався нечинним та невірним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а отже діяв в порушення норм частини 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат». Крім того, у ст.88 закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). З наведених норм законодавства слідує обов`язок надання заінтересованої стороною нотаріусу чітко визначеного законодавством переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника перед банком або іншою фінансовою установою. Натомість в матеріалах судової справи відсутні та не були надані відповідачем або третьою особою - приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. будь-яких доказів, які б свідчили про наявність безспірної заборгованості позивача перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що давало б законні підстави для видачі нотаріусом виконавчого напису. Тобто відповідач, не прибувши в судове засідання та не представивши відзиву та документів в спростування позовних вимог та доведення перед судом своєї позиці, не довів законності оспорюваного виконавчого напису. Таким чином, беручи до уваги, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису допущено порушення вимог статті 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» та помилкове застосування нечинного законодавства (пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172), а також з урахуванням принципу змагальності та обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відсутності доказів на спростування доводів позивача, суд дійшов висновку, що вказаний виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] суми сплаченого ним судового збору у повному розмірі, а саме по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908,00 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 гривень.

Outcome: approved