Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею прав та обов`язків спадкодавця щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлого [INFO] батька [PERSON] , при цьому, в межах встановленого законом строку подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до складу якої увійшла земельна ділянка площею 7,3345 га, з кадастровим номером 1225988000:01:001:0897 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. Разом з тим, постановою державного нотаріуса Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 05.07.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки, в зв`язку з ненаданням нотаріусу документа, що є підставою виникнення у [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку. Позивачка зазначала, що спірна земельна ділянка належала її дідусю [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 006451, виданого Чернявщинською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 21.01.2002 року та право власності якого на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 06.10.2014 року. Відповідно до заповіту від 18.06.2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим № 86, [PERSON] зазначену земельну ділянку заповідав своєму синові [PERSON] .. Після смерті [PERSON] . батько позивачки [PERSON] 22.05.2017 року звернувся до Юр`ївської держнотоконтори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, в зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 60/2017. 11.12.2017 року державним нотаріусом Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пасевіним А.О. батьку позивачки [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером 1225988000:01:001:0897, з тих підстав, що [PERSON] нотаріусу не було надано оригіналу документа, що посвідчував право власності спадкодавця [PERSON] на вказану земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 006451, виданого Чернявщинською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 21.01.2002 року. Неможливість надання такого акту зумовлена тим, що останній був загублений [PERSON] за життя після реєстрації за ним права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, при цьому після смерті [PERSON] відновити загублений Державний акт не було можливості. З огляду на вказані обставини батько позивачки [PERSON] планував звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1225988000:01:001:0897 , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак даного зробити не встиг, оскільки помер [INFO] . З огляду на дане [PERSON] за життя належним чином не оформив та не зареєстрував за собою право власності на успадковану за заповітом земельну ділянку. За таких обставин позивачка, будучи позбавленою можливості повністю реалізувати свої спадкові права, посилаючись на ст. ст. 3, 11, 15,16,177, 178, 181, 182, 190, 328, 334, 346, 1216, 1218, 1220, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, просила визнати за нею права та обов`язки спадкодавця на земельну ділянку, площею 7, 3345 га, з кадастровим номером 1225988000:01:001:0897, що розташована на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , з правом реєстрації за нею (позивачкою) права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримала, судовий збір просила залишити за нею (ас.150). Представник відповідача по справі Юр`ївської селищної ради Зражевський О.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнав (ас. 54, 55, 149). Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги повністю визнала (ас.151). Треті особи по справі Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Юр`ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, при цьому будь-яких заперечень проти позовних вимог не надали (ас. 147,148). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 08.04.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 38-39); - 08.04.2019 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 40-41); - 02.05.2019 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас. 57-58); - 31.05.2019 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження (ас.98-99); - 04.07.2019 року постановлено ухвалу про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] (ас.110-111); - 04.07.2019 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас.112-113); - 05.07.2019 року постановлено ухвалу про розгляд справи спочатку (ас.125-126); - 02.08.2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 141-142). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Як вбачається позивач, представник відповідача [PERSON] та відповідачка [PERSON] надали суду заяви та відповідно телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, при цьому треті особи про причини неявки суд не повідомили. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі, на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 006451, виданого Чернявщинською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 21.01.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3913 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,335 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області (ас.19). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27792632 від 07.10.2014 року земельна ділянка з кадастровим № 1225988000 : 01:001: 0897 обліковується на праві власності за [PERSON] на підставі Державного акту серії ІV-ДП № 006451 від 21.01.2002 року (ас. 20). Аналогічна інформація міститься і у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексним № 142806750, сформованого 26.10.2018 року (ас.21). З матеріалів спадкової справи № 60/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , копія яких долучена до матеріалів справи (ас.79-93), вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2017 року (ас. 81). За життя [PERSON] було складено заповіт, який 26.06.2012 року посвідчено секретарем виконкому Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим № 86, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті земельну ділянку площею 7,335 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області та належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 006451 від 21.01.2002 року, виданого Чернявщинською сільською радою на підставі рішення № 91-9 від 28.09.2001 року, зареєстрованого за № 3913 - заповідав сину [PERSON] (ас.89). Син померлого [PERSON] - [PERSON] 18.08.2017 року подав до Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини за заповітом та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом (ас.86). З матеріалів спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] також подала і донька померлого - відповідачка по справі [PERSON] та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом (ас.80). Між тим, як встановлено батько позивачки [PERSON] спадкував спірну земельну ділянку за заповітом, а відтак [PERSON] за законом такої не спадкувала. Так, Цивільний кодекс України надає перевагу спадкуванню за заповітом. У заповіті спадкодавець може виявити свою волю розпорядитися своїм майном на користь будь-якої особи. Спадкування за законом є вторинним стосовно спадкування за заповітом, оскільки настає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини (ст.1223 ЦК). Разом з тим, незважаючи на те, що [PERSON] своєчасно та в установленому законом порядку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом (ч. 1 ст. 1269 ЦКУ), останній за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, з огляду на наступне. Так, постановою державного нотаріуса Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області від 11.12.2017 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку після смерті батька [PERSON] в зв`язку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, а зокрема відсутністю у [PERSON] документу, що посвідчував право власності померлого на зазначене нерухоме майно (ас. 32). Відповідно до вимог п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України«, який затверджений Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В судовому засіданні встановлено, що батько позивачки [PERSON] дійсно не мав можливості надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON] , у зв`язку з тим, що у останнього був відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого за життя [PERSON] та отримати останній, або його дублікат самостійно [PERSON] не міг, оскільки власник майна помер. Однак, факт належності [PERSON] за життя земельної ділянки на праві приватної власності знайшов своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими та вищезазначеними доказами, а саме копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 006451 від 21.01.2002 року, виданого Чернявщинською сільською радою (ас.19), копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку (ас.20,21). На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець, в особі [PERSON] , на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чернявщинської сільської ради Юр`ївського району, площею 7, 3345 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 006451, виданого Чернявщинською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області 21.01.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3913. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин за життя [PERSON] планував звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1225988000:01:001:0897, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , однак не встиг цього зробити, оскільки помер [INFO] , що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про смерть останнього серії [NUMBER] від 09.01.2018 року (ас.33). Суд зауважує, що не встигнувши зареєструвати право власності на успадковану земельну ділянку [PERSON] не набув юридично право власності на таку, як на об`єкт нерухомого майна, але набув право на спадщину, як майнове право, до складу якого входило право на земельну ділянку з кадастровим номером 1225988000:01:001:0897. Відповідно до рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року встановлено факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , являється батьком [PERSON] , [INFO] (ас.17,18). З матеріалів спадкової справи № 50/2018 до майна померлого [PERSON] , копія яких долучена до матеріалів справи (ас.61-78), вбачається, що 14 травня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (ас.64). Інших спадкоємців за законом чи заповітом, окрім позивачки з матеріалів спадкової справи в судовому засіданні не встановлено. Постановою державного нотаріуса Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 05.07.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті батька [PERSON] , яку останній успадкував після смерті [PERSON] , в зв`язку з ненаданням документу, який би посвідчував право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку, що є підставою виникнення права власності (ас.35). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) , слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття " виникнення права на спадщину" та " виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) . Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок , іншу споруду. Право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом з тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Таким чином, оскільки до складу спадщини входять лише ті права та обов`язки носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, то не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців останнього. Враховуючи, що батько позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , до складу якої входить право власності на земельну ділянку з кадастровим № 1225988000 :01:001 : 0897 , однак за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом та право власності на вказану земельну ділянку в установленому законом порядку за собою не зареєстрував, суд вважає, що права та обов`язки спадкодавця [PERSON] , а зокрема зареєструвати право власності на земельну ділянку, успадковану після смерті [PERSON] , перейшли до позивачки по справі [PERSON] .. Отже, вирішення порушених в позовній заяві вимог можливе шляхом визнання за позивачкою прав та обов`язків спадкодавця ( [PERSON] ) щодо реєстрації за позивачкою права власності на земельну ділянку з кадастровим № 1225988000 :01:001 :0897 органами, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За викладених вище обставин позовні вимоги слід задовольнити. Враховуючи волю позивача щодо залишення судових витрат по справі за ним (ас.150), суд знаходить можливим залишити судові витрати по справі за позивачем.

Outcome: approved