Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] 19.12.2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості в сумі 28360,84 грн., що складається з боргу за основною сумою боргу у розмірі 12331,08 грн., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 3295,35 грн., заборгованості по пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 12734,41 грн. та судовий збір у сумі 1378 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.10.2012 року між ПАТ "ПтБ" (первинним кредитором) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №110/6721АРLAPT4 на суму 16756,00 грн. Між ПАТ "ПтБ" та ТОВ "Фінансова компанія "Бізнесфінанс" було укладено договір про відступлення права вимоги, у відповідності до якого новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за вказаним кредитним договором. 17.06.2015 року між ТОВ "ФК "Бізнесфінанс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №1706/1, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ "ФК "Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", належно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подавши попередньо клопотання про розгляд справи у його відсутність, у якій підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем її проживання (а.с.45), вдруге не зявилася в судове засідання, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у її відсутності не представила. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача (а.с.43) є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, в судовому засіданні установлено, що згідно кредитного договору №110/6721АРLAPT4 від 11.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ "Платинум Банк" було укладено договір та надано кредит у сумі 16756,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 16.10.2015 року (а.с.4,5). 17.06.2015 року між та ТОВ "Фінансова компанія Бізнесфінанс" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 1706/1, згідно умов якого ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ "ФК "Бізнесфінанс", а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача на загальну суму боргу 28360,84 грн., зокрема, 12331,08 грн. основного боргу, 3295,35 грн. заборгованості по відсоткам та комісії, 12734,41 грн. боргу по пені (а.с.21,22-24,25). На виконання умов Договору факторингу від 17.06.2015 року №1706/1 на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, від імені "ФК "Бізнесфінанс" відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "ЄАПБ" (а.с.19). Відповідно до п.2.1 Договору факторингу від 17.06.2015 року №1706/1, укладеного між ТОВ "ФК" Бізнесфінанс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" передбачено, що останньому належить право вимоги щодо заборгованості, зазначеної у реєстрі заборгованості, а також відповідно до п.2.1. абз. (а) вказаного договору, ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" має право відступлення кожного права вимоги до боржників третім особам, в тому числі Фактору. Саме цим ТОВ "ФК "Бізнесфінанс" гарантує, що йому належить право вимоги по всім кредитним договорам, переуступлених до ТОВ "ФК "ЄАПБ". Згідно п.5.2. Договору факторингу перехід від клієнта до Фактора Прав Вимог за Портфелем заборгованості від боржників відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованосте (з одночасною передачею Реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитом по відношенню до боржників стосовно Портфеля та набуває відповідні Права Вимоги. Згідно з умовами п.1.1 кредитного договору від 11.10.2012 року №110/6721АРLAPT4 позичальник [PERSON] зобовяззалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених даним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості становм 14.06.2015 року, тобто на час відступлення права вимоги позивачу, відповідачем порушено умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за використання кредитних коштів. Так, загальна заборгованість по вказаному договору становить 28238,96 грн., з яких: 12331,08 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 3251,10 грн. - заборгованість по процентам ; 12656,81 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості; заборгованість по комісії відсутня (а.с.17). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, ніким не спростовуються та в цілому не суперечать один одному. Оскільки відповідач своїх зобовязань перед позивачем за кредитним договором не виконує, на вимоги сплатити заборгованість в добровільному порядку не реагує, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в межах їх заявлення, проте, у відповідності до відомостей розрахунку, оскільки незначне порівняно із ним перебільшення за вимогами стягнення суми боргу по відсоткам та пені відповідачем документально не доведено належними доказами, а відступлений первісним кредитором обсяг за правом вимоги не підлягає збільшенню. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення нею інших платежів в рахунок виконання власних зобовязань за вказаним договором кредиту, у тому числі первісному кредитору, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обовязком особи, яка порушила зобовязання. Таким чином, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи щодо наявності простроченої заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем із погашення кредиту та відсотків за користування ним, що виникла з вини позичальника, вимоги позивача є загалом справедливими, не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, не спростовані безпосередньо відповідачем ні в який спосіб, а тому заявлена сума підлягає стягненню з останньої на користь позивача згідно з представленим розрахунком заборгованості. Про застосування судом позовної даності щодо спірних правовідносин або частини вимог ніким із сторін не заявлено, що не становить підстав для її врахування. Також пропорційно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved