Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Заявник звернувся до Ленінського районного суду із заявою, в якій просить встановити факт, постійного проживання свого батька [PERSON] , [INFO] , разом з ним на території України до 24 серпня 1991 року, вказуючи, що він, [PERSON] народився [INFO] у селищі Ачхой-Мартан Ачхой-Мартанівського району Чечено-Інгушської АРСР. У свідоцтві про народження зазначено, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з тим, що у близькі родичі батька проживали у м. Харкові, останній переїхав на постійне проживання до України разом з заявником, своїм сином. З 24 травня 1989 року по 15 серпня 1990 року [PERSON] разом з [PERSON] , постійно проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою УП «Жилкомсервіс» від 09.11.2018. За сімейними обставинами у 1990 року батько повернувся разом з заявником на постійне проживання до Чеченської Республіки змінив місце проживання та був виписаний. Заявник отримав паспорт громадянина Російської Федерації, але його мрією було повернутись до України, проживати там, та з цією метою він звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області де йому було роз`яснено що згідно наданих документів встановити особу та належність до громадянства України заявника не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. В зв`язку з викладеним заявник був змушений звернутись до суду для встановлення вищезазначеного факту. Представник заявника до судового засідання з`явився, підтримав заяву, посилаючись на виклалені в ній обставини. Представник зацікавленої особи Холодногірського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - Коваленко М.В. до судового засідання з`явилася та не заперечувала проти задоволення заяви. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність заявника на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, представника зацікавленої особи, вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає заяву такою обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у селищі Ачхой-Мартан Ачхой-Мартанівського району Чечено-Інгушської АРСР. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.07.1984 року селищною радою Ачхой-Мартан Ачхой-Мартанівського району Чечено-Інгушської Республіки, батьками є [PERSON] та [PERSON] . З 24 травня 1989 року по 15 серпня 1990 року заявник разом з батьком постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою форми А (карточка прописки) та довідкою від 09.11.2018 №210/2 з дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова. Також [PERSON] перебував на військовому обліку у Слобідському об`єднаному районному військовому комісаріату з 23.05.1989 року по 14.08.1990 року, що підтверджується відповідною довідкою №420/4 від 14.11.2018. За сімейними обставинами у 1990 року батько повернувся на постійне проживання до Чеченської Республіки змінив місце проживання та був виписаний. 07 жовтня 2016 року заявник отримав паспорт громадянина Російської Федерації. З пояснень представника заявника, що не заперечувалось представником заінтересованої особи, встановлено, що [PERSON] звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з метою набуття громадянства України та оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, однак усно йому було відмовлено, оскільки згідно наданих документів встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у ст.315 ЦПК України\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника разом з батьком на території України. Приймаючи до\~уваги те,\~що встановлення\~факту постійного\~проживання на\~території України\~разом із\~батьком має\~для заявника\~юридичне значення\~та необхідне\~йому для\~отримання паспорту\~громадянина України,\~враховуючи наявність\~доказів на\~підтвердження постійного\~проживання на\~території України\~до 24.08.1991,\~суд приходить\~до висновку,\~що заява\~підлягає задоволенню.

Outcome: approved