Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до КП "Царичанське ВОЖКГ", КП "Царичанське БТІ" ДОР", третя особа [PERSON], про визнання приватизації такою, що не відповідає закону та часткове скасування розпорядження органу приватизації, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 1995 році була проведена приватизація квартири за адресою: [ADDRESS]. Органом, який проводив приватизацію, являлось Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства, реєстрацію свідоцтва про право власності на житло проводило Царичанське бюро технічної інвентаризації. Було видане свідоцтво про право власності № 15 від 14 лютого 1995 року, що посвідчує, що квартира за вищевказаною адресою дійсно належить на праві приватної спільної власності гр. [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON] та [PERSON] Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", загальною площею 41,3 кв.м. Характеристика квартири та її обладнання наведені в Технічному паспорті, який являється складовою частиною цього свідоцтва та зареєстроване свідоцтво за номером 15-2356, згідно якого [PERSON] належить 1/3 вказаної квартири. Вважає, що приватизація вищевказаної квартири проведена в порушення ст.1 ч.1, ст. 5, ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" №2482-ХІІ, так як на момент приватизації в 1995 році він був неповнолітнім і приватизація майна була проведена без згоди батьків. Вважає, що незважаючи на те, що позивач є співвласником квартири, приватизація проведена з порушенням, всупереч його волі, чим порушено його законні права та інтереси. Зазначає, що на час реєстрації за адресою: [ADDRESS] чек на приватизацію не отримував. Відповідно до п.2 ст. 222 ЦК України правочин вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків є недійсним. Прохає визнати частково недійсним розпорядження Виробничого об'єднання житлово-комунального господарства за № 15 від 14 лютого 1995 року в частині приватизації 1/3 частини квартири стосовно нього за адресою: [ADDRESS], та свідоцтво про право власності на житло від 14 лютого 1995 року, видане Виробничим об'єднанням житлово-комунального господарства та зареєстроване Царичанським бюро технічної інвентаризації під номером № 15-2356 в Державній реєстраційній книзі. В судове засідання позивач не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - КП "Царичанське ВОЖКГ" в судове засідання не з'явився, надіслали заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі, позовні вимоги визнають повністю і не заперечують проти їх задоволення. Представник відповідача - КП "Царичанське БТІ" ДОР" в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши третю особу, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 174 п.4 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження № 15 від 14.02.1995 року Виробничого об'єднання житлово-комунального господарства була проведена приватизація квартири за адресою: [ADDRESS]. 14.02.1995 року згідно розпорядження № 15 від 14.02.1995 року було видане свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстроване Царичанським бюро технічної інвентаризації під номером № 15-2356, що посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності гр. [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON](третій особі) та [PERSON](позивачу). [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 30.08.2013 року). Після її смерті [PERSON] спадщину прийняла шляхом проживання на момент смерті зі спадкодавцем. Крім того, згідно повідомлення Царичанської державної нотаріальної контори від 13.02.2014 року № 100/01-16 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті останньої. Дійсно приватизація квартири за адресою: [ADDRESS], відносно позивача [PERSON] проведена з порушенням вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). На момент приватизації вищевказаної квартири (в 1995 році) позивач [PERSON] був неповнолітнім і приватизація майна повинна була бути проведена лише за згодою його батьків. В даному випадку встановлено, що батьки позивача не давали письмової згоди на приватизацію квартири за вищевказаною адресою відносно [PERSON], хоча на момент приватизації вказаної квартири батько позивача не був зареєстрований та не проживав у ній, але він як і матір позивача на той момент був його законним представником. З заявою про передачу у приватну власність квартири зверталася сама наймач квартири - [PERSON], яка засвідчена підписами [PERSON] та [PERSON] Але [PERSON] засвідчила підписом лише свою згоду на передачу в приватну власність квартири. Згоди на приватизацію квартири відносно її неповнолітнього сина (позивача) [PERSON] не давала. Відповідно до п.2 ст. 222 ЦК України правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Згідно довідки Державного ощадного банку України ТВБВ № 10003/0293 № 1168 від 10.12.2013 року в списках на використання приватизаційних житлових чеків на ім'я [PERSON] не значиться. Відповідачами заявлені позовні вимоги визнані в повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обгрунтування своїх позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved