Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої водиза період з 01.07.2014 по 31.08.2019 в розмірі 24521 грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 667 грн. 47 коп., 3 % річних в розмірі 356 грн. 10 коп., а також про стягнення судових витрат в розмірі 2102 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією і являється виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в будинок [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] цього будинку проживають відповідачі. З01.07.2014 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі проживаючи і користуючись послугами, які надаються силами позивача, не виконують обов`язку, здійснюють платежі за центральне опалення та центральне постачання гарячої води не регулярно і не в повному обсязі. У зв`язку з порушенням термінів оплати з боку відповідачів за період з 01.07.2014 по 31.08.2019 утворилась заборгованість за теплопостачання та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 521 грн. 27 коп., інфляційні нарахування і 3% річних. Просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку заборгованість, а також відшкодувати понесені судові витрати. Ухвалою від 15 травня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 10.96.2020 від відповідача [PERSON] надійшла заява про заперечення розгляду справи в порядку спрощеного провадження і призначення розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 15.06.2020 заяву відповідача [PERSON] залишено без задоволення. 16.07.2020 від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов заперечують. Зазначають, що жодних несплат не існувало, відповідачі своєчасно здійснювали оплату на підставі отриманих повідомлень і лише у серпні 2019 року в повідомленні позивача на оплату вперше з`явилась сума у графі надана пільга - 24 417 грн. 76 коп. Наполягають, що жодних, в тому числі недобросовісних, дій, спрямованих на отримання пільги відповідачами не вчинялось, вони не подавали позивачу жодних заяв чи документів для отримання пільг чи введення будь-яких органів в оману. Покликаються на чисельні копії квитанції про оплату. 17.07.2020 відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав відзив на позов, з якого вбачається, що у квартирі з 17.04.1995 проживало 4 осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Останній є учасником бойових дій, співвласником помешкання, саме він надавав довідки позивачу про врахування пільг. Натомість, позов про стягнення пред`явлено не до чотирьох, а до трьох осіб, котрі не вчиняли і не подавали ніяких документів, їм не було відомо про механізм оформлення пільг. Просить врахувати, що він з 06.08.2014 по 06.06.2015 проходив військову службу у республіці Ліберія, з 28.10.2015 по 28.12.2015, з 12.04.2016 по 11.07.2016, з 01.08.2017 по =31.10.2017, з 29.07.2018 по 13.09.208, з 19.09.2018 по 13.11.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції у Донецькій та Луганських областях, починаючи з жовтня 2016 року він фактично проживає у с.Сокільники, про що є всі необхідні акти і документи. Відтак, відповідач не користувався житлово-комунальними послугами і не знав про порядок нарахування оплати. Просить відмовити у задоволенні позову. 27.08.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що правильність нарахування боргу вважають вірним, оскільки у квартирі був прописаний [PERSON] , який є військовослужбовцем і йому була передбачена пільга на сплату житлово-комунальних послуг. Починаючи з 07.07.2014 по червень 2019 року відповідачам надавались послуги і нараховувалась пільга в сумі 75% на 2 осіб. У липні 2019 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» отримав лист з Сихівського відділу соціального захисту зі списком осіб, які вибули з місця реєстрації для внесення змін у систему нарахування підприємства. У даному списку чітко вбачається, що [PERSON] , учасник бойових дій, пільговик, вибув з адреси [ADDRESS] ще 01.01.2013 і не повідомив про це позивача. Тому дію пільги при нарахуванні оплати по квартирі було припинено і здійснено перерахунок вартості послуг без врахування наданої пільги за минулий час - з липня 2014 року по червень 2019 року на загальну суму 24734 грн. 88 коп. Оскільки заборгованість по особовому рахунку Горох обрахована з 2014 року, тому з відповідачів як співвласників житла слід примусово стягнути борг з інфляційними витратами і 3% річних. 17.09.2020 від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив, які долучені до матеріалів справи. У судовому засіданні представник позивача Голощук В.І. , діючи згідно довіреності, позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві. Вказала, що при нарахуванні пільг у ЛМКП "Львівтеплоенерго" пільговик надає заяву і необхідні документи, які поновлює щомісячно. Звірку з відділом соціального захисту позивач здійснює кожні півроку. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві. Представник відповідачів [PERSON] , діючи на підставі ордеру на надання правової допомоги, в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що відповідачі ніколи не звертались до позивача стосовно отримання пільг, не подавали з цього приводу жодних документів, При цьому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за іншими адресами, не отримували, не споживали тепло, не обізнані про те, що їм надавалась пільга. Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. В останнє судове засідання учасники справи не прибули, про можливість закінчити з`ясування обставин та перевірки їх доказами 02.11.2020 сторони обізнані та не заперечують про можливість ухвалення судового рішення у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін фіксування останнього судового засідання 02.11.2020 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи те, що вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження і у судовому засіданні 20.10.2020 представник позивача, відповідач, представник відповідача надали всі доводи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . З 02.07.2018 у квартирі зареєстрований неповнолітній [PERSON] . Вказана квартира належить на праві власності 4 особам: відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , котрий є учасником бойових дій. Встановлено, що позивачем по особовому рахунку по квартирі [ADDRESS] проводилось нарахування оплати за надані послуги з врахуванням 75% пільги як учаснику бойових дій на 2 осіб, щомісячно направлялись квитанції. З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що заборгованість з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води становить 24 521,27 грн. і зазначено період - 01.07.2014 по 31.08.2019. При цьому, встановлено, що заборгованість утворилась не у зв`язку з недоплатою, а у зв`язку з проведеним позивачем перерахунком, оскільки позивач отримав інформацію від Сихівського відділу соціального захисту про те, що суб`єкт 75% пільги [PERSON] , учасник бойових дій, вибув з квартири [ADDRESS] ще 01.01.2013. Після отримання інформації позивач припинив надання пільг у помешкання і зробив перерахунок з 01.07.2014. З Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП«Львівтеплоенерго»» від 01липня 2014 року вбачається: 2.3. споживачі, які згідно чинного законодавства мають право на пільги з оплати послуг, здійснюють оплату за послуги з урахуванням таких пільг в порядку, встановленому чинним законодавством України, за письмовою заявою Споживача, до якої додаються підтверджуючі документи про пільгу; 4.2 споживач зобов`язаний повідомляти у десятиденний строк про втрату права на пільгу. Судом встановлено, що відповідачі, не будучи суб`єктами отримання пільги, за отриманням такої до позивача не звертались, не подавали жодні документи для призначення пільг на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 1 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117, Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України. Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Положення для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів цих документів), копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких він має пільги та реально ними користується. Судом установлено, що на обліку у Реєстрі інформації про пільговика з 01.01.2009 перебуває і продовжує перебувати [PERSON] , котрий не є відповідачем по справі. Судом встановлено, що позивач направляв квитанції і отримував кошти по особовому рахунку по квартирі [ADDRESS] згідно виставлених рахунків, до липня 2019 року позивач не мав претензій до повноти і своєчасності оплати, кожні півроку проводив звірку з відділом соціального захисту, не ставив під сумнів правильність нарахування і не повідомляв споживачів про необхідність подавати документи, які надають право на пільги. Судом приймаються до уваги доводи відповідачів, що з їх боку жодних неправомірних дій чи недобросовісності в частині введення позивача в оману не було, оскільки вони ніколи не подавали позивачу жодні довідки чи заяви для отримання пільги, не знімались з реєстрації. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з даним позовом до суду позивач самостійно визначився з колом відповідачів, третіх осіб. Під час розгляду справи встановлено, що заборгованість, яку просить позивач стягнути солідарно з відповідачів утворилась у зв`язку з перерахунком після припинення пільги, оскільки пільговик [PERSON] , учасник бойових дій, вибув 01.01.2013 з квартири [ADDRESS] . Відповідно до рішення Євро пейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного цивільно - правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Позиція відповідачів заслуговує на увагу суду, їх доводи про те, що вони не подавали і не могли подавати позивачу документи для отримання пільги, а в подальшому підтверджувати таке право є переконливими і не спростовані представником позивача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість покласти на відповідачів обов`язок повернути частину пільгових коштів, які незважаючи на вибуття пільговика, продовжували нараховуватись позивачем по квартирі з 01.01.2013. Жодних належних і допустимих доказів про вжиття заходів з боку позивача на отримання своєчасної інформації від споживача - пільговика суду не надано, не доведено поза розумним сумнівом про те, що відповідачі вчиняли якісь дії для отримання пільги, тоді як такі дії можуть вчинятись лише пільговиком, в тому числі, при знятті з реєстрації, при переоформленні житла, в яке мають надаватись пільги. При цьому, від позивача на адресу суду не надходили жодні клопотання про залучення до справи інших осіб. Тому суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення з відповідачів заборгованості, котра виникла після корегування з 01.07.2014 по 31.08.2019. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, слід відмовити у решті вимог про сплату надавачу комунальних послуг індекс інфляції та 3% річних, оскільки такі вимоги є похідними. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed