Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

26.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивачка є спадкоємцем за заповітом [PERSON], якій за життя належав будинок [ADDRESS]. Також спадкоємцем за заповітом є [PERSON], якою була подана заява про відмову від спадщини на користь [PERSON] В нотаріальному порядку оформити спадкові права на спірний будинок неможливо, оскільки право власності на вказаний будинок спадкодавця за його життя зареєстровано не було. У зв"язку з цим позивачка просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами в судовому порядку. Ухвалою судді від 29 травня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 02.06.2014 року з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити ( а.с. 27 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Колодько С.М. надав до суду письмову заяву від 05.06.2014 року за вих. № 168 з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову [PERSON] сільська рада не заперечує. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином. У супровідному листі від 30.05.2014 року № 490/01-16 приватний нотаріус [PERSON] просить розглянути справу без її присутності, оскільки її права за цією позовною заявою не порушуються, та у зв'язку з службовою зайнятістю ( а.с. 29 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання остання повідомлялись належним чином, про причини свої неявки суд не повідомила. Треті особи самостійних вимог на предмет спору не заявили. У відповідності до ч. 3 ст. 36 ЦПК України у зв'язку з відсутністю їх вираженої згоди на особисту участь в судовому засіданні, справу можливо розглянути без їх участі. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі, а визнання позову відповідачем не порушує права та законні інтереси інших осіб, у зв'язку із цим позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірний будинок [ADDRESS] було побудовано у 1958 році, процент готовності житла 100%, що підтверджується довідкою Городнянського БТІ №195 від 31.03.2014 року./а.с.18/ Згідно довідки виконкому Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області за даними погосподарських книг спірний будинок обліковувався як колгоспний двір. /а.с.16/ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України "Про власність" застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно довідок Конотопської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області головою двору за адресою: [ADDRESS], значився [PERSON]. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 р. № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду" і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору. Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст.ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності в рівних частках. Станом на 01.07.1990 року у вказаному домоволодінні були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON]. Отже частки учасників колгоспного двору [ADDRESS] вважалися рівними, кожен з осіб, зареєстрованих у цьому будинку станом на 01.07.1990 року та станом на 15.04.1991, набув право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння. [INFO] року у віці 72 роки помер [PERSON] у с. Конотоп Городнянського району Чернігівської області. Як вбачається з матеріалів справи після смерті [INFO] року [PERSON] його спадщину фактично прийняла [PERSON], на підставі ст.ст. 548,549 ЦК УРСР (ред.1963 року), як спадкоємець за законом першої черги, яка була зареєстрвана та постійно проживала разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті. Тому з часу прийняття спадщини [PERSON] частка [PERSON] у спірному будинку збільшилась, та вона стала володіти цілим домоволодінням. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в с. Конотоп Городнянського району Чернігівської області у віці 85 років ( а.с. 7 ). За свого життя [PERSON] 27.08.2004 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (позивачці) та [PERSON] в рівних долях. Дослідженням матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] встановлено, що [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON]. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] скористалась своїм правом, визначеним в статті 1273 ЦК України, і відмовилась від своєї частки у спадщині після смерті [PERSON]. Як вбачається із положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті. За правилами ст.ст. 1223, 1268 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадшини. Спадкоємець за заповітом має право прийняти або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, успадкувала і право власності спадкодавця на спірний будинок. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Як встановлено судом, право власності на спірний будинок не зареєстровано, що підтверджується письмовими даними Городнянського БТІ. /а.с.18/. За відсутності зареєстрованого права власності на спадковий будинок на ім'я спадкодавця позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину в нотаріальній конторі. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1958 році в системі колгоспного двору. Приймає до уваги положення ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року N 1952-IV, згідно з яким права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А тому за відсутності підстав вважати дане домоволодіння самочинно збудованим майном, суд вбачає об'єктивні підстави для задоволення позовних вимог, з переведенням прав [PERSON] на її спадкоємця [PERSON] (позивачку). На підставі викладеного,

Outcome: approved