Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 травня 2014 року о 10 години в м. Кіцмань по вулиці Нзалежності, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольсваген-Транспортер», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-2109»,д.р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі частково пошкоджені, водій автомобіля «ВАЗ-2109» [PERSON] із ушкодженнями був доставлений в Кіцманську ЦРЛ, пасажир цього ж автомобіля [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження згідно судово-медичної експертизи №-92-Мд від 16.05.2014р. По факту ДТП 19.05.2014 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП згідно постанови суду від 23.05.2014 року. [PERSON] спричинено матеріальну шкоду в результаті пошкодження транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Фольксваген-Транпортер» на момент ДТП була застрахована, про що свідчить договір АС/9942756 від 21.04.2014 року із АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ». Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 66Е/14 від 24.07.2014 року вартість матеріального збитку, становить 22430 гривень, вартість експертизи становить 1000 гривень. АТ «СГ «Ю.БІ,АЙ» збитки не відшкодовано, тому просив стягнути з страхової компанії вказану суму, а з відповідача [PERSON] понесені по проведенню експертизи витрати. Після ДТП [PERSON] знаходився на лікуванні в Кіцманській ЦРЛ з 06 по 20 червня 2014 року і витратив на лікування 793,35 гривень, на обстеження - комп'ютерну томографію - 600 гривень, а всього 1393 гривень, які просив стягнути з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ». В результаті ДПТ [PERSON] завдано і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON], а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням майна, і таку шкоду оцінює у 10 000 гривень, з яких 9930,35 гривень просить стягнути з відповідача [PERSON], а 69,65 гривень (5 % від суми страхового відшкодування по вартості лікування) - з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ». [PERSON] знаходилась на лікуванні у зв'язку з отриманими внаслідок ДТП ушкодженнями з 05 по 14 травня 2014 року і витратила на лікування 641,60 гривень та на обстеження - комп'ютерну томографію - 500 гривень, а всього 1141,60 гривень, які просила стягнути з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ». Їй також завдано і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON], і таку шкоду оцінює у 10 000 гривень, з яких 9943 гривень просить стягнути з відповідача [PERSON], а 57 гривень (5 % від суми страхового відшкодування по вартості лікування) - з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ». Позивачі також просили стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь франшизу в розмірі 1000 гривень. Позивачі просили стягнути з відповідачів на їх користь сплачений ними судовий збір в сумі 459,64 гривень. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач [PERSON] та його представник позов визнали, частково, вказуючи що франшиза дійсно підлягає відшкодуванню, потерпілій [PERSON] добровільно відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 1300 гривень на лікування, тому на її користь може бути стягнуто моральну шкоду в розмірі 500 гривень, стосовно отримання тілесних ушкоджень [PERSON] відсутні докази, тому його вимоги не обгрунтовані. Окрім того, [PERSON] не є власником транспортного засобу, тому він не вправі пред'являти будь-які вимоги. Представник ПАТ «СГ «Ю.БІ. АЙ» у заяві про відкладення розгляду справи позову не визнав, заперечуючи тим, що [PERSON] виплачено страхове відшкодування. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 21.04.2014 року між ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» та власником транспортного засобу марки «Фольсваген-Транспортер», д.н.з. [NUMBER], оформлено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу страхування серії АС № 09942756. Відповідно до поліса страхування страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. 05 травня 2014 року о 10 години в м. Кіцмань по вулиці Нзалежності, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фольсваген-Транспортер», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-2109»,д.р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі частково пошкоджені, пасажир автомобіля «ВАЗ-2109» [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження згідно судово-медичної експертизи №-92-Мд від 16.05.2014р. Згідно постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.05.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 66Е/14 від 24.07.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-210990, д.н.з. [NUMBER], становить 22430 гривень, вартість дослідження становить 1000 гривень. Відповідно до положень ст. ст. 1166, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-VI (далі - Закон №1961-VI) якщо цивільно-правова відповідальність винної особи на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, а ліміт відповідальності за договором страхування цивільно-правової відповідальності покриває завдані потерпілому матеріальні збитки, то шкода відшкодовується страховиком. Згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону № 1961-IV компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Різниця між сумою відшкодування, визначеною цим Законом та фактичним розміром збитків, які підтверджуються належними та допустимими доказами у справі, підлягає стягненню з особи, винної у заподіянні збитків. Такої вимоги позивачі до відповідача [PERSON] не заявили. При вирішенні питання про розмір збитків, завданих транспортному засобу, підлягають з'ясовуванню: дійсна вартість автомобіля, вартість його ремонту та обставини щодо економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу, як-то визначено ст. 30 Закону № 1961-IV. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно Положення про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою № 1175 Кабінету Міністрів України від 28.09.1996р., страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу. З наданого позивачами висновку авто товарознавчого дослідження № 66Е/14 від 24.07.2014 року вбачається, що вартість матеріального збитку визначена з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (п.1.5). Згідно ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» на спростування доводів про здійснення страхового відшкодування [PERSON] не надано належних доказів. З наведеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог [PERSON] про стягнення з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 5 цього Закону встановлює, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Під страховим випадком розуміється подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (ст.6 Закону України № 1961). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДПТ, яка сталося за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, у справі встановлено, що саме з вини [PERSON] скоєно дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобіль під керуванням позивача [PERSON] дістав пошкодження, а [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, що підтверджується змістом: висновку СМЕ № 92-Мд від 16.05.2014р., постанови про закриття кримінального провадження від 19.05.2014р., постанови суду від 23.05.2014р. у справі про адміністративне правопорушення. Стосовно заявленої вимоги про стягнення з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» на користь [PERSON] та [PERSON] матеріальної шкоди суд виходить з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] внаслідок ДТП отримала легкі тілесні ушкодження та знаходилась на стаціонарному лікуванні з 05 по 14 травня 2014 року, що підтверджується змістом: постанови про закриття кримінального провадження від 19.05.2014 року, виписки з історії хвороби № 37721450, висновку СМЕ № 92-Мд від 16.05.2014 року, змістом довідки Кіцманської ЦРЛ за № 545 від 14.08.2014 року. [PERSON] отримала лікування за власні кошти, а саме: на придбання ліків 641,60 гривень (а згідно наданих нею чеків на суму 700,15 гривень), та на обстеження 500 гривень, всього відповідно 1141,60 гривень (1200,15 гривень). Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні позивач [PERSON] визнала, що було підтверджено також позивачем [PERSON], що відповідачем [PERSON] добровільно сплачено їй 1300 гривень, що повністю покрило витрати на лікування, а тому заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, понесеної на лікування [PERSON] є безпідставними. Позивач [PERSON] знаходився на лікуванні з 06 по 20 червня 2014 року, за власні кошти придбав ліки на загальну суму 793,35 гривень та витратив на обстеження 600 гривень. Однак, судом не здобуто належних і допустимих доказів стосовно отримання [PERSON] тілесних ушкоджень саме внаслідок ДТП, що мала місце 05 травня 2014 року, оскільки ця обставина не підтверджується змістом постанови про закриття кримінального провадження від 19.05.2014 року, відсутній також висновок СМЕ з цього приводу, що унеможливлює зробити висновок про наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та лікуванням [PERSON] Відповідно до ст.ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 23 ЦК України визначений перелік підстав для відшкодування моральної шкоди. Зокрема, зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 22.2. цієї статті відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір зазначеного моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5 % ліміту, визначеного в п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Відшкодування потерпілому моральної шкоди з підстав, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК, проводиться в розмірі, визначеному судом, особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п.п.3,4 ч.2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно ст. 26-1 цього Закону Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Виходячи з наведеного, з урахуванням встановленого судом факту пошкодження належного [PERSON] транспортного засобу внаслідок ДТП, спричинення в результаті цього ДТП потерпілій [PERSON] легких тілесних ушкоджень, та вищенаведені положення законів, суд приходить до висновку, що і володільцю транспортного засобу [PERSON] і потерпілій [PERSON] спричинено моральну шкоду, яку має відшкодувати винуватець ДТП [PERSON], а з ПАТ «СГ «Ю.БІ. АЙ» така шкода (в межах 5% від суми страхового відшкодування) стягненню не підлягає, оскільки не підлягають стягненню матеріальні збитки у зв'язку з лікуванням. При цьому, суд враховує, що моральна шкода [PERSON] завдана пошкодженням майна, внаслідок чого він зазнав душевних страждань та негативних емоцій, позбавлення можливості використовувати належне йому майно, і таку шкоду суд з урахуванням вимог розумності і справедливості оцінює у 500 гривень, яка підлягає стягненню з винної особи - [PERSON] Моральна шкода [PERSON] завдана ушкодженням здоров`я, що потягло фізичних та душевних страждань, хвилювань, негативних у зв'язку з цим емоцій, позбавлення можливості звичного способу життя, і таку шкоду суд з урахуванням вимоги розумності і справедливості оцінює у 1000 гривень, яка підлягає стягненню з винної особи - [PERSON] Згідно ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог та витрати по проведенню авто товарознавчого дослідження підлягають стягненню з того відповідача, з кого стягнуто матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу. Заявлені [PERSON] вимоги задоволені лише в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача ПАТ «СГ «Ю.БІ. АЙ», тому з цього відповідача слід стягнути витрати на дослідження у розмірі 1000 гривень та 224,30 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору. З відповідача [PERSON] належить стягнути розмір витрат, пропорційно задоволеним на користь кожного з позивачів вимогам. Враховуючи наведене, ст.ст. 22, 23, 979, 990, 1166, 1167, 1187, 1194 України, ст.ст. 22, 23, 26-1 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 5, 6, 23. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial