Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - ВАТ "НАСК "Оранта") про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 2947,94 грн., інфляційних втрат в сумі 900 грн. та трьох процентів річних в сумі 386,30 грн. Позов обґрунтований наступним. 16 лютого 2014 р. в дорожньо-транспортній пригоді з вини водія автомобіля «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] був пошкоджений належний [PERSON]. автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER]. Оскільки цивільна відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2109» була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", [PERSON] виконав усі вимоги, визначені ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", для визнання випадку страховим та визначення розміру страхового відшкодування. 14 березня 2014 р. [PERSON] подав заяву про страхове відшкодування, а 21 березня 2014 р. ВАТ "НАСК "Оранта" склало та затвердило страховий акт про виплату страхового відшкодування в сумі 50000 грн. Страхове відшкодування повинно бути виплачене до 12 червня 2014 р., проте фактично [PERSON] отримав кошти лише 16 вересня 2014 р. Таким чином відповідач прострочив виплату страхового відшкодування на 94 дні, а отже відповідно до вимог п. 36.5. ст. 36 вищевказаного Закону та ст. 625 ЦК України він зобов'язаний сплатити пеню, втрати від інфляції та три проценти річних від простроченої суми. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] зменшив розмір позовних вимог до 1286,30 грн., що включає втрати від інфляції в сумі 900 грн. та три проценти річних в сумі 386,30 грн. Представник позивача подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на позов. В обґрунтування заперечень вказала, що з огляду на відсутність договірних відносин між сторонами до вказаних правовідносин не можуть бути застосовані положення п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо сплати пені та правові наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані сторонами письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 16 лютого 2014 р. в м. Черкаси на вул. Дахнівській біля перехрестя з вул. Мендєлєєва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2014 р. у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена вина водія [PERSON], який порушив вимоги пп. 2.3.б., 12.1 ПДР України, що призвело до пошкодження автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] (а.с. 17, 18). Цивільна відповідальність при використанні автомобіля «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2430122 від 29 квітня 2014 р. № АС/5561885 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50000 грн. та нульовою франшизою (а.с. 5). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Таким чином внаслідок настання страхового випадку між [PERSON] як потерпілою особою та ВАТ "НАСК "Оранта" як страховиком виникли правовідносини, які врегульовані нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон 1961-IV). 14 березня 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до ВАТ "НАСК "Оранта" із заявою про страхове відшкодування, попередньо надавши усі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхової виплати (а.с. 6). Страховим актом № ОЦВ-14-1637/1 від 21 березня 2014 р. страховик визнав вищевказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та визначив розмір страхового відшкодування в сумі 50000 грн. (а.с. 20, 21). Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його... . Згідно з приписами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов'язанні. Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 14 березня 2014 р., граничним строком виконання зобов'язання було 12 червня 2014 р. Судом встановлено, що страхове відшкодування в сумі 50000 грн. позивач отримав лише 16 вересня 2014 р., тобто відповідач прострочив його виплату на 94 дні. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Із заяви представника позивача вбачається, що після пред'явлення позову відповідач добровільно сплатив позивачу пеню в сумі 2947,94 грн. Всупереч доводам представника відповідача зобов'язання, яке не виконав страховик, є грошовим, а отже він в силу ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Величини індексів інфляції в 2014 р. становили: у червні -101,0%, у липні - 100,4, у серпні -100,8%. У червні відповідач прострочив виплату страхового відшкодування на 18 днів. Таким чином втрати від інфляції в червні 2014 р. склали 300 грн. (50000х101,0%-50000):30х18). Втрати від інфляції у липні та серпні 2014 р. склали 600 грн. (50000х100,4х100,8)-50000 грн.). Три проценти річних від простроченої суми за 94 дні прострочення становить 386,30 грн. (50000х3%:365х94:100%). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] і задовольняє їх. З огляду на те, що позивач не підтримав своїх вимог про стягнення пені унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд на підставі вимог ст.ст. 88, 89 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача усі понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved