Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У квітні 2020 року позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк»звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», яке в подальшому було приєднано до АТ "Перший Український Міжнародний Банк", та [PERSON] укладено договір карткового рахунку № [NUMBER] . Згідно з укладеним договором банк видав відповідачеві кредитну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у вигляді овердрафту лімітом 8000 грн. Процентна ставка за користування кредитом становила 36 % річних. АТ "Перший Український Міжнародний Банк" стверджує, що [PERSON] своєчасно не повернула кредит, не сплатила проценти за користування ним у строки, визначені договором. Зважаючи на те, що позичальниця не дотримувалась умов договору карткового рахунку від 27 серпня 2014 року № [NUMBER], позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за вказаним договором у сумі 27730,63 грн, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту у сумі 8307,45 грн, проценти за користування кредитом у сумі 15323,18 грн, неустойка за неналежне виконання зобов`язань за договором у сумі 4000,00 грн., комісія у розмірі 100 грн. Також АТ "Перший Український Міжнародний Банк" просило суд стягнути з відповідачки на його користь судовий збір у сумі 2102,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду м. Києва Дубас Т.В. від 19.06.2020 року було відкрито провадження по даній справі у порядку спрощеного позивного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39-40). У подальшому, ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду м. Києва Дубас Т.В. від 13.08.2020 року вказану справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 48-49). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 07.04.2021 року вказану справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 56-57). Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 30), та позичальницею [PERSON] укладено договір карткового рахунку № [NUMBER] (а. с. 4-7). За умовами згаданого договору банк зобов`язався видати [PERSON] кредитну картку, відкрити картковий рахунок та надати кредит у вигляді овердрафту з лімітом 8000,00 грн. Сторони погодили, що процентна ставка за користування кредитом становитиме 36 % річних. Строк користування овердрафтом - 36 місяці, який в подальшому збільшено до 60 місяців (а.с. 4-7). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитні кошти були надані кредитодавцем відповідачці [PERSON] , які вона використала у повному обсязі (а.с. 11-24). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальниця [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у сумі та у термін визначений договором, однак взяте на себе зобов`язання не виконала. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржн ик повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Банком відповідно до п. 5.3 договору карткового рахунку від 27 серпня 2014 року № [NUMBER] за прострочення позичальником термінів сплати кредиту та процентів за користування ним нараховано пеню у сумі 4000,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за договором карткового рахунку від 27 серпня 2014 року № [NUMBER] у сумі 27730,63 грн, у тому числі заборгованість зі сплати тіла кредиту у сумі 8307,45 грн, проценти за користування кредитом у сумі 15323,18 грн, неустойка за неналежне виконання зобов`язань за договором у сумі 4000,00 грн., комісію у розмірі 100 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved