Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Драганівка» про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,3334 га для обслуговування будівлі корівника, що знаходиться по вул. Колгоспній, 16є в с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області. В обґрунтування вимог вказує, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2016р. за позивачем визнано право власності на будівлю корівника. Земельна ділянка, на якій знаходиться будівля корівника, належала на праві колективної власності колгоспу «Драганівський», а саме згідно державного акту на право колективної власності на землю від 19.09.1995р., колгоспу передано у колективну власність 15579 га землі. На підставі рішення зборів уповноважених членів колгоспу "Драганівський" від 18 лютого 1997 року, протокол №1, колгосп "Драганівський" було реорганізовано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Драганівка», до якого перейшло право власності на майно, в тому числі земля, що належала колгоспу "Драганівський". Проте, станом на цей час, відповідач не переоформив права власності на земельну ділянку, яке належало колгоспу, а тому товариство не може вчинити будь-яких дій щодо відчуження земельної ділянки. Із посиланням на статтю 120 Земельного кодексу України, статтю 377 Цивільного кодексу України просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування будівлі корівника. Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак голова ліквідаційної комісії Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Драганівка» подав суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2016р. по справі №607/8337/16-ц визнано за [PERSON] право власності на будівлю корівника загальною площею 1462,4 кв.м. розташованого по вул. Колгоспній, 16є в с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області. Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.11.2016р. на підставі вказаного рішення суду за позивачем зареєстровано право приватної власності на будівлю корівника. Згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ТР №0086 від 16.09.1995 року, виданого на підставі рішення Підгороднянської та Драганівської сільських рад народних депутатів від 31.08.1995р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №47, Колгоспу "Драганівський" Підгороднянською та Драганівською сільськими радами народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області передано у колективну власність 15579 гектарів землі. Землю передано для ведення господарства відповідно до рішення Підгороднянської та Драганівської сільських рад. На підставі рішення зборів уповноважених членів колгоспу "Драганівський" від 18 лютого 1997 року, протокол №1, колгосп "Драганівський" було реорганізовано в СТзОВ «Драганівка» до якого перейшло право власності на майно в тому числі земля, що належала колгоспу "Драганівський". Дана обставина встановлена у рішеннях Тернопільського міськрайонного суду від 06.05.2014р. по справі №607/5493/14-ц і від 30.07.2014р. по справі №607/11729/14-ц, за позовами фізичних осіб до ТзОВ «Драганівка». Відповідно до розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування будівлі корівника, виконаних архітектором [PERSON], потреба площі земельної ділянки - 0,3334 га. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Драганівка» з 20.10.2015р. перебуває в процесі припинення. Голова комісії з припинення або ліквідатор [PERSON]. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних мотивів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок крім багатоквартирного, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника землекористувача. Згідно частин 2, 3 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав. Відповідно до ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність порушеного права позивача та необхідність його захисту, шляхом визнання за позивачем права власності наземельну ділянку площею 0,3334 га для обслуговування будівлі корівника, що знаходиться по вул. Колгоспній, 16є в с. Драганівка Тернопільського району Тернопільської області.

Outcome: approved