Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви До суду звернулась [PERSON] (надалі - Позивач) з вказаною позовною заявою. 18 серпня 2020 року уточнивши позовні вимоги зазначила, що 17 березня 1999 року на Придніпровській товарній біржі, між [PERSON] , як Продавцем та [PERSON] та [PERSON] , як Покупцями, було укладено в простій письмовій формі біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] придбали у власність квартиру, за адресою: [ADDRESS] . На цей час відсутня можливість нотаріального посвідчення спірного договору, у зв`язку з тим, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] . 14 жовтня 2008 року [PERSON] , яка є донькою померлих [PERSON] та [PERSON] , звернулася з письмовою заявою, до Третьої криворізької державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини. Постановою від 02 червня 2020 року державного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на належну [PERSON] та [PERSON] на час смерті квартиру, у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі продажу квартири, за адресою: [ADDRESS] та тією обставиною, що договір купівлі продажу квартирі зареєстровано на товарній біржі, а згідно з Законом України "Про товарну біржу" товарні біржі мали повноваження посвідчувати лише угоди про продаж нерухомого майна між членами біржі. У зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі продажу спірної квартири, Позивач також звертається до суду з вимогою про визнання права власності на спірне спадкове майно та зазначає, що [PERSON] , за життя, не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину на належну на час смерті дружині [PERSON] , частку квартири, тому просить суд визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом, після померлих батьків [PERSON] і [PERSON] на спадкове майно - на 1/1 частину двокімнатної квартири № 5, загальною площею 36,00 кв.м, житловою площею 21,60 кв.м., яка знаходиться на 2 поверсі 2 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] . Аргументи учасників справи Адвокат Чепурнов В.І., та його довіритель Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились. Захисник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду не заперечую. Відповідачі в судове засідання не з`явились, неодноразово повідомлялись про наявність позовної заяви у провадженні суду та повідомлялись про дату та місце розгляду справи, також шляхом розміщення оголошень на офіційному сайти, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] особисто отрмувала копію позову та судові виклики, однак в судові засідання не з"являється, правом на подання відзиву не скористалась. Судом вживались усі заходи для розгляду справи з урахуванням думки відповідача, однак остання не скористалась правом надання своїх доводів та аргументів, тому суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того Фактичні обставини справи, встановлені судом 17 березня 1999 року на Придніпровській товарній біржі, між [PERSON] , як Продавцем та [PERSON] та [PERSON] , як Покупцями, укладено біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] придбали у власність квартиру, загальною площею 36,00 кв.м, житловою площею 21,60 кв.м., що складається з 2 кімнат, яка знаходиться на 2 поверсі 2 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). На підставі даного договору в КП ДОР «Криворізьке БТІ» було зареєстровано право власності на дану квартиру, що підтверджується реєстраційним штампом на примірнику договору, копія якого долучається до позовної заяви (а.с.11 зворот). Суду також представлена копія технічного паспорту на вказану квартиру, відповідно до якого новими власниками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , актовий запис № 222, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, серія [NUMBER] , яке долучено до матеріалів справи (а.с.9). Крім того, [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , актовий запис № 662, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, серія [NUMBER] , яке долучено до матеріалів справи (а.с.10). Родинні стосунки позивача з померлими [PERSON] та [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Дзержинським РАЦС м. Кривого Рогу, серія [NUMBER] , актовий запис № 1718 (а.с.7), яка відповідно в подальшому зареєструвала шлюб 08 липня 2006 року з [PERSON] та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на « [PERSON] », що встановлено з копії свідоцтва про шлюб виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, серія [NUMBER] , яке долучено до матеріалів справи (а.с.8). Із досліджуваної судом копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 53-74) встановлено, що 14 жовтня 2008 року [PERSON] , подала до Третьої криворізької державної нотаріальної контори, заяву №1223, про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] в установлений законом строк, на підставі якої заведено спадкову справу за номером №697/2008. Також від імені [PERSON] , надійшла заява про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , підпис на якій засвідчено Колесниковою Н.Л. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу за реєстровим номером №5726. При огляді документів було виявлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить гр. [PERSON] , померлому [INFO] та дружині померлого - [PERSON] , померлій [INFO] , на праві спільної сумісної власності, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 17.03.1999 року на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі, реєстраційним: номер №96-Н/99. Постановою від 02 червня 2020 року державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В., було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, на належну [PERSON] та [PERSON] на час смерті квартиру, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спірну квартиру (а.с. 73 зворот-74). Також з матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі не відкривалась та з матеріалів вбачається, що після її смерті фактично прийняв спадщину її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , але за життя так і не оформив своїх спадкових справ, так як помер. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права щодо питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна Предметом судового дослідження в межах позовних вимог є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, який укладено на Товарній біржі. З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсної. Суд вказує, що згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957-ХІІ від 10.12.1991р., угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому, листом Міністерства юстиції України за № 17-12-44 від 10.04.1998 року роз`яснено, що угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Між тим, на підставі ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зазначений Договір нотаріальному посвідченню не підлягав, що в даний час створює перешкоди позивачу у розпорядженні власністю, оскільки, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року біржова угода (правочин) вважається укладеною з моменту її реєстрації на товарній біржі та у цьому разі набирає юридичної сили, тому суд уважає за можливе визнати даний Договір дійсним, оскільки такий був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна із сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору, ні однією із сторін даний Договір не оспорюється та можливість його нотаріального посвідчення втрачена. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. Також, відповідно до п. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що після здійснення купівлі-продажу квартири, сторони фактично виконали умови угоди: продавці отримали гроші, а [PERSON] та [PERSON] почали фактично користуватись домоволодінням, що підтверджує правомірність та дійсність укладеної угоди. З огляду на встановлені судом факти, суд приходить до висновку, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, відбулося повне виконання договору. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, двокімнатної квартири, яка знаходиться на 2 поверсі 2 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований Криворізькою філією Придніпровської товарній біржі 17 березня 1999 року за реєстровим номером 96-Н/99 підлягають задоволенню. Позиція суду та застосовані норми права щодо визнання права власності в порядку спадкування Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. З урахуванням викладеного, після смерті батька позивачки [PERSON] у останньої виникло право на прийняття спадщини за законом, яке нею реалізовано у встановленому законом порядку шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та заяви про видачу свідоцтва про право на спадщини. Однак, на даний час позивач позбавлена можливості оформити належним чином свої права на об`єкт нерухомого майна, який, як встановлено судом входить до спадкової маси, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Отже, спадкоємцями першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України до майна матері позивачки - [PERSON] були її діти та чоловік. В подальшому, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України є позивач і відповідач [PERSON] як його діти. У встановлений законом строк вони всі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Але ними було з`ясовано, що їх батько [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї дружини [PERSON] , а також не оформив свої права на частку у спільному з [PERSON] майні подружжя. Отже судом встановлено, що померла [PERSON] 1944 р.н. була зареєстрована з 01 жовтня 199 року і по день своєї смерті ( [INFO] ) по [ADDRESS] (а.с.60 зворот). На день смерті [PERSON] , [INFO] , з нею за вищевказаною адресою був зареєстрований її чоловік [PERSON] , який відповідно мав право на обов`язкову частку у спадщині після її смерті та фактично прийняв спадщину внаслідок постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 60 зворот). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги той факт, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт належності спадкодавцеві [PERSON] на праві власності спірної житлової квартири, спадкоємець [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після померлої дружини, однак їх донька [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спірний об`єкт спадкового майна, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, однак не погоджується із розміром частки, яка підлягає до спадкування. Як судом раніше встановлено, від імені [PERSON] , надійшла заява про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Отже спадкоємцями за законом є дві доньки померлого батька [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений законом строк звернулись до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, а тому враховуючи положення частини 1 статті 1267 ЦК України з якої слідує, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, [PERSON] належить право на 1/2 частину спадкового майна. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial