Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою [ADDRESS] Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] на підставі витягу з державного реєстру правочинів є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі, крім нього, зареєстрований також відповідач, який являється йому братом. Однак відповідач в його квартирі не проживає, а фактично проживає за межами України вже декілька років. Ухвалою судді від 11.06.2018 року відкрито провадження по справі призначено підготовче судове засідання та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.09.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру правочинів № 1583856 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8870731 від 07.11.2005 року є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі позивача зареєстрований відповідач, який являється йому братом. [PERSON] в квартирі позивача не проживає, а фактично проживає за межами України останні декілька років. Даний факт підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем [PERSON] по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є братом позивача і протягом останніх шести років не приїжджав і за місцем своєї прописки не проживає. Крім того, факт відсутності відповідача за місцем реєстрації тривалий час підтверджується актом матеріально-побутових умов від 11.10.2018 року, складеного виконавчим комітетом Каланчацької селищної ради, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п.33 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідач тривалий час не проживає у спірному житловому приміщенні, при цьому будь-яких заперечень даного факту із зазначенням поважних причин непроживання відповідачем до суду не подано. Статтею 72 ЖК визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідач втратив право на користування житловим будинком, тому задля забезпечення права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у відповідності до положень Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є автоматичне зняття відповідача з реєстрації відповідним повноважним органом. Оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання проводиться протягом 7 днів на підставі заяви особи або остаточного рішення суду зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved