Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

15 травня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: відшкодувати з відповідача моральну шкоду в розмірі 35 000,00 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що 08.01.2013 року між сторонами був укладений кредитний договір. Як зазначає позивач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідач передав його персональні дані третім особам, а саме: ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт», ТОВ «Укрборг», ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн ЕлЕлСи». Зазначені товариства на протязі декількох місяців тероризують позивача своїми телефонними дзвінками, смс повідомленнями, листами та вимагають сплату боргу, не маючи на це ніяких підстав. Як зазначає позивач, при укладенні кредитного договору він не надавав свою письмову згоду на розкриття банківської таємниці. Такі агресивні дії з боку відповідача призвели до того, що позивач зазнав значної моральної шкоди, яка виразилась в емоційних та душевних стражданнях та хвилюваннях, відчував себе ошуканим, сильно нервував та переживав. Внаслідок такої поведінки позивач на певний час був позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, що викликало моральні страждання. А тому з врахуванням зазначеного позивач оцінив моральну шкоду в розмірі 35 000,00 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що будь-яких неправомірних дій з боку Банку не було, а тому вони не мають відшкодовувати моральну шкоду, позивач не надав жодного доказу на підтвердження моральних страждань. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, у відповідності до положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Як встановлено в судовому засіданні, 08.01.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір №500901385 за умовами якого [PERSON] було надано кредит в сумі 29 265,61 грн. зі сплатою 15,99% річних строком користування до 09.01.2018 року. Договір підписаний сторонами, що свідчить про згоду із умовами, визначеними в тексті. Банк звертався до третейського суду із позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості за договором, проте постановою Верховного Суду України від 02.09.2015 року рішення третейського суду скасовано. Сторони в судовому засіданні пояснили, що на даний час не існує спорів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Як зазначено в Договорі (п.1), цей Договір складається з двох розділів, розділ №1 «Базові умови кредитування» та Розділ №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину цього Договору. Згідно з пунктом 3 Договору, всі відносини між Позичальником та Банком, що виникають на підставі цього Договору врегульовуються Розділом 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2129 від 17.07.2012 року. Підписанням даного Договору Позичальник підтверджує, що він отримав свій примірник цього Договору, що складається з першого та другого Розділів та додатків до нього в дату його укладення; що він в письмовій формі ознайомлений з «Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2426 від 20.08.2012 року, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою alfabanc.com.ua та які йому роз'яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний (п.5 Договору Розділ №1). Крім того, підписавши даний договір Позичальник надав Банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах, визначених Розділом №2 (п.9 Розділу №1 Договору). Пунктом 21 Розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк", що затверджені розпорядженням № 2129 від 17.07.2012 р. Директором Юридичного департаменту Р. Матяш, що розміщені на сайті ПАТ «Альфа-Банк», передбачено, що Банк має право передавати правоохоронним органам та/або іншим компетентним органам державної влади України, установам та організаціям на їх офіційний запит інформацію, пов'язану із використанням Позичальником одержаних від Банку грошових коштів, інформацію пов'язану з порушенням Позичальником будь-яких умов цього Договору, а також відомості чи сукупність відомостей про Позичальника, за якими особу Позичальника ідентифіковано /або може бути ідентифіковано та які стали відомі Банку під час укладання Договору чи протягом строку його дії (надалі - Персональні дані Позичальника), про умови Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором тощо, в тому числі у випадках, коли така інформація містить банківську таємницю. Крім цього Банк має право: (а) використовувати, поширювати (розповсюджувати, реалізовувати, передавати) Персональні дані Позичальника та/або інформацію, яка стала відома Банку при укладенні Договору та протягом строку його дії про умови Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором тощо, третім особам - новим кредиторам Позичальника, у випадку відступлення (передачі) Банком своїх прав за Договором третім особам - новим кредиторам Позичальника та/або у випадку виникнення у Банку наміру здійснити таке відступлення (передачу) до фактичного його здійснення з метою виконання Банком, як первісним кредитором Позичальника, положень ст.517 Цивільного кодексу України, а також будь-яким іншим третім особам - контрагентам (партнерам) Банка, які будуть залучені останнім на договірній основі до процесу кредитування, відступлення та/або збору заборгованості, проведення перестрахування від ризиків втрати роботи, смерті або стійкої втрати працездатності Позичальника з встановленням інвалідності І або ІІ групи Позичальника в результаті нещасного випадку чи інших ризиків, що передбачені Договором з метою належного виконання Банком та відповідною третьою особою умов укладених договорів; (б) вчиняти будь-які дії та/або сукупність дій, що пов'язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновленням, використанням і поширеннями (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням Персональних даних Позичальника (надалі - обробка Персональних даних Позичальника) та/або збирати, зберігати, змінювати, використовувати, поширювати (розповсюджувати, реалізовувати, передавати), інформацію, яка стала відома Банку при укладенні Договору та протягом строку його дії про умови Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором тощо, з метою захисту Банком своїх прав та законних інтересів в судових та інших правоохоронних органах; (в) здійснювати обробку Персональних даних Позичальника, в тому числі але не виключно збирати, реєструвати, накопичувати, зберігати, надавати, використовувати та поширювати (розповсюджувати, реалізовувати, передавати) через бюро кредитних історій інформацію про Позичальника, про умови цього Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором, про виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором тощо/Персональні дані Позичальника, з метою забезпеченням прав та інтересів суб'єктів кредитної історії згідно з нормами Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій". Підписанням цього Договору Позичальник, як суб'єкт Персональних даних, добровільно надає Банку свою письмову безумовну та безвідкличну згоду на (1) обробку Персональних даних Позичальника, що включає в себе вчинення будь-яких дій та/або сукупності дій, що пов'язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновленням, використанням і поширеннями (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням Персональних даних Позичальника, відповідно до мети обробки Персональних даних, що вказана в цьому пункті Договору та/або будь-якої іншої мети обробки Персональних даних, що визначається Банком в тому числі з метою пропонування будь-яких нових банківських послуг та/або встановлення ділових відносин між Позичальником та Банком на підставі цивільно-правових договорів предмет яких є відмінним від предмету цього Договору, а також на (2) збір, надання, використання та поширення будь-яким чином інформації, що вказана в цьому пункті через бюро кредитних історій та (3) розкриття інформації щодо Позичальника, яка згідно із законодавством України містить банківську таємницю. Строк зберігання Персональних даних Позичальника становить 50 років з моменту укладання цього Договору. Обсяг Персональних даних Позичальника, щодо яких здійснюється процес обробки Персональних даних Позичальника та які можуть бути включені до бази персональних даних Позичальника, визначається сторонами, як будь-яка інформація про Позичальника та/або умови Договору, що стала відома Банку при встановленні відносин із Позичальником. Підписанням цього Договору Позичальник також надає свою згоду на зміну визначеної цим Договором мети обробки персональних даних шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет - www.alfabank.com.ua та/або шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефону Позичальника, що вказаний останнім в Розділі № 1 цього Договору за вибором Банку. Згода Позичальника на обробку Персональних даних Позичальника, що надана останнім згідно з умовами цього пункту не вимагає здійснення повідомлень про передачу Персональних даних Позичальника третім особам згідно з нормами ст.21 Закону України«Про захист персональних даних». Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що йому повідомлені його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», а також мету обробки Персональних даних Позичальника, в тому числі збору Персональних даних Позичальника. Позивач зазначав, що відповідачем була розголошена банківська таємниця. Стаття 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначає, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Частина 2 статті 60 зазначеного закону визначає, які відомості відносяться до банківської таємниці: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю. У відповідності до положень статті 61 Закону, Банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом. Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону. У разі заподіяння банку чи його клієнту збитків шляхом витоку інформації про банки та їх клієнтів з органів, які уповноважені здійснювати банківський нагляд, збитки відшкодовуються винними органами. Стаття 62 зазначеного Закону передбачає порядок розкриття банківської таємниці. Крім того, положеннями Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Частина 6 статті 6 вказаного Закону визначає, що не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У відповідності до статті 11 зазначеного Закону, підставами для обробки персональних даних, зокрема є: 1) згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних; 3) укладення та виконання правочину, стороною якого є суб'єкт персональних даних або який укладено на користь суб'єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб'єкта персональних даних. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач надав свою згоду на обробку його персональних даних та передачу інформації по кредитному договору, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача. Водночас суд не може взяти до уваги посилання позивача на агресивні дії ТОВ КК «Вердикт», ТОВ «Укрборг», ТОВ «Кредитекспресс Юкрейн Ел.Ел.Сі», оскільки ПАТ «Альфа банк» не може нести відповідальність за них. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed