Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Горохівського районного суду від 18 липня 2016 року, яка була не змінена та не скасована та набрала законної сили 26 серпня 2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. А саме, 07 серпня 2015 року об 11 годині 30 хвилин в м.Горохів на перехресті вулиць Луцька - Богдана Хмельницького, [PERSON]., керуючи автомобілем ЗАЗ, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю "Volkswagen Jetta", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, допустив з ним зіткнення. Від отриманого удару автомобіль "Volkswagen Jetta" відкинуло і він вдарив автомобіль позивача марки "Citroen", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який в той час зупинився на перехресті, надаючи перевагу в русі іншим транспортним засобам. Оскільки внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, то вона просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 25724,59 грн. та 20000,00 грн. заподіяної моральної шкоди, яка виразилась в сильних душевних переживаннях та стражданнях внаслідок пошкодження майна. Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року до участі в справі як співвідповідача залучено [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, суду пояснила, що вона є власником автомобіля "Citroen", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , однак автомобіль передала для керування [PERSON] 07 серпня 2015 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказаний автомобіль було пошкоджено та винним згідно постанови судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 липня 2016 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Волинської області визнано відповідача. Із заявою в страхову компанію звернулась вже після винесення постанови Апеляційним судом Волинської області в грудні 2016 року, однак отримала відмову. Тому відповідач звернулась до судового експерта [PERSON] та згідно висновку №317 експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків від 27 грудня 2016 року визначено, що матеріальний збиток, завданий в результаті пошкодження автомобіля при ДТП складає 24924,59 грн. На огляд транспортного засобу, який проводився вказаним вище експертом відповідач [PERSON] повідомлявся поштовим зв`язком, однак не з`явився. Крім того, позивач сплатила 800 грн. за послуги експерта, тому просить стягнути з відповідача 25724,59 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральних збитків. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що після дорожньо-транспортної пригоди в неї погіршився стан здоров`я, підвищився цукор в крові, тиск, вона змушена довгий час ходити на судові засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання [PERSON] був повідомлений належним чином. [PERSON] подав заперечення, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач не скористався своїм правом звернення до страхової компанії, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована, то позивач повинен був пред`явити вимоги до страхової компанії у передбачений законодавством термін, тому в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди просив відмовити. Крім того, на думку відповідача, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди, а тому в задоволенні цієї вимоги просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача зазначив, що позивач не скористався своїм правом звернення до страхової компанії, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, то позивач повинен був пред`явити вимоги до страхової компанії у передбачений законодавством термін. Крім того, висновок експерта був винесений через 1,5 року після дорожньо-транспортної пригоди, а тому пошкодження зазначені у ньому, могли виникнути вже після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідача [PERSON] про час проведення експертизи не повідомляли та він не був на ній присутній. Представник відповідача вважає вказаний доказ недопустимим та просив у задоволенні вимоги про стягнення матеріальної шкоди відмовити. Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди, а тому в задоволенні цієї вимоги просив відмовити Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що вона є власником джерела підвищеної небезпеки, автомобіля ЗАЗ, реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Автомобіль на законних правових підставах передала для керування своєму чоловіку [PERSON] , який мав при собі посвідчення водія та керував автомобілем з її згоди. Тому просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року об 11 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ 110377-40, в місті Горохові на перехресті вулиць Луцька - Богдана Хмельницького, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю "Volkswagen Jetta", який рухався по головній дорозі, допустив з ним зіткнення. Від отриманого удару автомобілю "Volkswagen Jetta", відкинуло і він вдарив автомобіль позивача марки "Citroen" реєстраційний номерний знак [NUMBER] , який в той час зупинився на перехресті, надаючи перевагу в русі іншим транспортним засобам. Отже, [PERSON] не діяв у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.1 та п.10.1, п.16.11 Правил дорожнього руху, а саме: виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпек автомобілям, які наближаються до даного перехрестя по головній дорозі. Тому постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 липня 2016 року у справі № 155/1281/15-п відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищевказаного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП., а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 4-6). Постановою Апеляційного суду Волинської області від 26 серпня 2016 року Пр.№ 33/773/286/16 (а.с.7-9) апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду від 18 липня 2016 року залишено без змін. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому, вина відповідача [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля "Citroen Jumpy", реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, є позивач [PERSON] Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля ЗАЗ 110377-40 є [PERSON] ( [PERSON] ). Відповідно до вимог п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Верховний суд України в ухвалі від 27.10.2010 року по справі № 6-30038св09, посилається на вищезазначені статті ЦК України, а також на п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27,03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги до відповідача [PERSON] до задоволення не підлягають, так як судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] на законних правових підставах керував транспортним засобом та має відповідати за завдану шкоду. Крім того, суд вважає, твердження представника відповідача помилковим про те, що позивач не скористалася своїм правом звернення до страхової компанії, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована та шкоду повинна сплачувати страхова компанія. Так як згідно правової позиція викладеної в постанові Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається із матеріалів ЖЄО №1854 від 07 серпня 2015 року, а саме Схеми місця ДТП, додатку №7 до Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в графі «Дані про пошкодження транспортних засобів» [PERSON] погодився та підтвердив перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу отриманих у ДТП. А саме, в автомобілі марки "CitroenJumpy", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , був пошкоджений передній бампер, передня ліва дверка, бік лівий весь, лівий поріг, ліва стойка одна та друга. Із протоколу огляду транспортного засобу від 27 грудня 2016 року та фототаблиць (а.с.24-34) вбачається, що оцінювачем «Експерт-сервіс Волинь» [PERSON] . проведено огляд автомобіля марки "Citroen Jumpy", реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, під час якого був присутній [PERSON] , інший учасник ДТП не з`явився. В протоколі зазначено виявлені пошкодження автомобіля, органолептично слідів попередніх пошкоджень виявлено не було. Дані пошкодження повністю збігаються із пошкодженнями, що зазначені в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди та які відповідач [PERSON] повністю визнав. Згідно висновку №317 експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків автомобіля Citroen Jumpy 2.0 [NUMBER] , проведеного експертом-автотоварознавцем [PERSON] та ремонтної калькуляції №317 (а.с.19-23) встановлено, що матеріальний збиток власнику вищевказаного автомобіля, в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді станом на дату огляду 27 грудня 2016 року складає: 24924,59 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири грн. 59 коп.). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. В судовому засіданні експерт [PERSON] , свій висновок №317 експертного автотоварознавчого дослідження матеріальних збитків автомобіля Citroen Jumpy 2.0 [NUMBER] від 27 грудня 2016 року підтримав та суду пояснив, що під час дослідження керувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та іншими нормативно -правовими актами. При цьому ним проводився огляд транспортного засобу на який учасник дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , викликався відповідно до п.5,2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, однак не з`явився. Складено протокол огляду транспортного засобу із описом пошкоджень та типом ремонтної операції при цьому слідів попередніх пошкоджень не пов`язаних з ДТП виявлено не було. При дослідженні було визначено матеріальний збиток, завданий власникові вищевказаного автомобіля, що станом на дату огляду складав 24924,59 грн. Для вирішення питання про розмір матеріального збитку, було визначено обсяг та номенклатуру робіт на відновлювальний ремонт КТЗ, перелік необхідних складових та матеріалів, визначено ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження, коефіцієнт фізичного зносу КТЗ на момент ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, визначено величину втрати товарної вартості КТЗ. До висновку додана ремонтна калькуляція, фототаблиці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , ствердила суду факт дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в цей час вона їхала в таксі та на перехресті вулиць Луцька - Богдана Хмельницького відчула поштовх автомобіля. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 07 серпня 2015 року, керуючи автомобілем "Citroen Jumpy", реєстраційний номер [NUMBER] , в м.Горохів він під`їхав до перехрестя вулиць Луцька - Богдана Хмельницького та зупинився, щоб пропустити автомобіль марки "Volkswagen Jetta", який рухався по головній дорозі. В цей час [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ 110377-40, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі автомобілю "Volkswagen Jetta", допустив з ним зіткнення та від отриманого удару автомобіль "Volkswagen Jetta" відкинуло і він вдарив лівий бік його автомобіля, а ЗАЗ 110377-40 - передній бампер. Після дорожньо-транспортної пригоди він лише прикрутив пластмаси, автомобіль не фарбував, деталі не замінював, інших дорожньо-транспортних пригод в нього не було. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 07 серпня 2015 року на перехресті вулиць Луцька - Богдана Хмельницького та побачив, що автомобіль позивача був пошкоджений з лівої сторони, а саме були зігнуті передня та задня дверки, крім того були наявні подряпини. В автомобілі відповідача була пошкоджена права фара. Через деякий час після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача був частково відремонтований, так як дверки були вирівняні та була приклеєна пластмаса. Пошкоджень інших він не замітив. Технічної освіти немає та оцінити стан авто не може. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що 07 серпня 2015 року вона їхала в автомобілі із відповідачем та в них стукнувся автомобіль, який відбившись від їх авто, вдарив автомобіль позивача. У автомобілі позивача, від удару утворилась вм`ятина за шоферською дверкою та відлетіла пластмаса. Свідок вважає, що бампер в авто не міг бути пошкоджений, проте вона сиділа в машині та пошкодження бачила через вікно автомобіля. Через деякий час, свідок бачила автомобіль позивача в якому скло було заклеєне скотчем. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком відповідача [PERSON] Син подзвонив і повідомив йому про дорожньо-транспортну пригоду. Коли свідок приїхав, то бачив, що в автомобілі позивача була погнута ліва сторона за дверкою водія, були невеликі вм`ятини та злетіла планка. Скло в автомобілі пошкоджене не було. Десь через 2-3 місяці, він бачив вже полагоджений автомобіль позивача, тільки зліва внизу була вм`ятина в дверях. Коли свідок приїжджав на перше судове засідання, то бачив, що в автомобілі позивача було пошкоджено скло. Тому, на думку свідка, вказане вище пошкодження, могло виникнути внаслідок ще однієї дорожньо-транспортної пригоди, що може потягнути за собою не вірно визначену суму збитку у висновку експерта, що була заподіяна відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні та матеріалами справи не доведено, що автомобіль позивача після зазначеної в позові дорожньо-транспортної пригоди перебував в іншій дорожньо-транспортній пригоді. Крім того, пошкодження, які виникли під час аварії, були оглянуті судом у фототаблицях та інших письмових доказах, співпадають із пошкодженнями зазначеними у висновку експерта та не викликають сумніву у його достовірності. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що пред`явлені позивачем позовні вимоги в частині відшкодування відповідачем [PERSON] матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, підлягають до задоволення в розмірі 24924,59 грн (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири гривні 59 копійок). Окрім цього, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, судом встановлена вина відповідача [PERSON] у пошкодженні належного позивачу автомобіля, і відповідно заподіяння моральних страждань, які виразились у фізичних і душевних стражданнях позивача, що спричинили вимушене порушення звичного укладу життя останньої та з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та глибину перенесених позивачем фізичних і душевних страждань, характер протиправних дій відповідача та ступінь його вини, при цьому виходить також з вимог розумності і справедливості. Зважаючи, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн. є завищеним, на підставі ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України стягує з відповідача на користь позивача 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно акту №317 прийому-передачі виконаної роботи від 27 грудня 2016 року та квитанції до прибуткового касового ордера, витрати пов`язані з проведення експертизи становлять 800,00 (вісімсот гривень). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1440 (640+800=1440) (одна тисяча чотириста сорок гривень 00 копійок) На підставі викладеного та

Outcome: partial