Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] , в якій зазначила, що вона та її донька [PERSON] , проживають разом однією родиною за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання з [PERSON] остання постійно своєю поведінкою робить спільне проживання неможливим, здійснюючи щодо [PERSON] психологічний тиск, висловлюючи на її адресу образи та погрози, застосовуючи фізичне насильство. Постійно створює в родині конфліктні ситуації, свариться з будь-якого приводу і під час таких конфліктів принижує, ображає заявницю. Під час сварок розбиває і ламає побутові речі. Неодноразово викликались працівники поліції, складались адміністративні протоколи за ст. 173-2 КУпАП України, виносились обмежувальні приписи стосовно [PERSON] , а також суд неодноразово притягував [PERSON] до адміністративної відповідальності. Так, 17.06.2015 р., 31.12.2015 р., 31.03.2016 р. 14.09.2017 р., 13.09.2018 р., 18.10.2018 р., 13.02.2020 р., 18.02.2020 р., 10.04.2020 р., [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності. 27.03.2021 р., 05.10.2020 р., 14.02.2020 р. був встановлений терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Таким чином, заявниця [PERSON] є особою, яка зазнала домашнього і насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис у вигляді заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] та заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою суду від 08.08.2019 року відкрито провадження по справі. Відповідно до ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заявник, та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги просять їх задовольнити з мотивів викладених у тексті заяви. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день та час судового засідання повідомлена вчасно та належним чином, заяв та клопотань від неї до суду не надходило. Згідно ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів заінтересованих осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування. З пояснень заявниці та її представника, а також копій термінових заборонних приписів стосовно кривдника встановлено, що заявниця та [PERSON] , є матір`ю та донькою, які мешкають за однією адресою: [ADDRESS] , між останніми періодично виникають побутові конфлікти, під час яких [PERSON] висловлювалась нецензурною лайкою відносно своєї матері [PERSON] , вчиняла відносно неї домашнє насильство, в зв`язку з чим вона притягувалась до адміністративної відповідальності та відносно неї були виписані вищезазначені приписи. При цьому судом встановлено, що [PERSON] за минулий календарний рік була притягнута до адміністративної відповідальності лише 10.04.2020 року, крім того 14.02.2020 р. 05.10.2020 р., та 27.03.2021 року стосовно неї виносились термінові заборонні приписи уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України. При цьому дія припису від 27.03.221 року завершується тільки 05.04.2021 року. Заявниця та її представник не надали суду доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] в подальшому домашнього насильства щодо заявниці, і обґрунтованість зазначеного заявницею, для захисту її інтересів, заходу тимчасового обмеження права [PERSON] по суті, користуватись єдиним житлом, в якому вона живе, протягом тривалого часу, заявницею суду не надано. З огляду не вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed