Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Хмільницької державної нотаріальної контори та [PERSON] і просить скасувати свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], та яка заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем першої черги і після смерті матері фактично прийняв спадщину, як спадкоємець, який проживав на момент смерті зі спадкодавцем, але в наслідок похилого віку та стану здоров"я не оформив своїх спадкових прав. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті матері [PERSON] підтверджено довідками сільської ради, показами свідків та тим, що позивачу перейшли предмети домашньої обстановки та вжитку померлої матері. З рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2011 року позивач дізнався про те, що відповідачі [PERSON] та Хмільницька державна нотаріальна контора позбавили його спадщини, оскільки [PERSON] нотаріусом було видане свідоцтво на прийняття спадщини по закону на 49/100 частини будинковолодіння [ADDRESS]. Крім того, матір позивача ще за життя подарувала весь вказаний будинок позивачу про що свідчить укладений між ними договір дарування від 14 вересня 1990 року, таким чином нотаріус не виконала вимоги Інструкції про вчинення нотаріальних дій чинних на момент видачі свідоцтва про пприйняття спадщини за законом станом на 1998 рік. Враховуючи те, що нотаріусом свідомо було позбавлено його частини спадкового майна він вважає, що свідоцтва про прийняття спадщини видані Хмільницькою державною нотаріальною конторою підлягають скасуванню. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з"явились, про дні розгляду справи повідомлені належним чином і тому суд вважає можливим справу розглянути без їх участі, оскільки проти цього не заперечуюють інші учасники судового процесу і це не суперечить закону. Представник відповідача Хмільницької державної нотаріальної контори Горщинська Ю.П. проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що між позивачем та померлою [PERSON] було укладено договір дарування 51/100 частини будинковолодіння [ADDRESS] 14 вересня 1990 року. [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилась спадщина на 49/100 частини будинковолодіння. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємця у разі: якщо він (вони) вступили в управління та володіння спадковим майном, або подали заяву про прийняття спадщини у державну нотаріальну контору. Такі дії спадкоємцями повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи доведено, що позивач до нотаріальної контори взагалі не звертався, також з заявами не звертались в нотаріальну контору і інші спадкоємці. Відповідач [PERSON], яка не зверталась у встановлений строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадщину прийняла в порядку п. 2 абзацу 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, що було підтверджено довідкою Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. У відповідності до п. 113 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка ЖЕК, правління житлового-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховичка чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов"язковому страхуванню, квитанції про сплату податку, страхового платежу, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що цей спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкодавця в управління чи володіння спадковим майном. У відповідності до п. 114 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачено, які факти та обставини в обов"язковому порядку повинен перевірити нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріусом, яким було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім"я відповідачки [PERSON] було належно виконано всі вимоги Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", що повністю підтверджено спадковою справою, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечують посилаючись на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] - [PERSON] Померла [PERSON] ще за життя розділила своє майно між дітьми, подарувавши 14 вересня 1990 року [PERSON] 51/100 частину свого будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] проживав в частині будинковолодіння, яке йому було подаровано, періодично, тільки сезонно, а постіно проживав в м. Харкові. [PERSON] постійно доглядала матір, яка проживала в своїй частині будинковолодіння (49/100 частини будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS]), до дня смерті матері вона проживала з нею в будинку [PERSON] Після смерті матері [PERSON] її поховала, провела обряд поховання та вступила у володіння та розпорядження спадковим майном, що повністю підтверджується довідкою Жданівської сільської ради. В 1998 році [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], надавши всі необхідні для цього документи. Після вивчення документів нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивач з матір"ю спільно не проживав, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, у володіння та розпорядження спадковим майном не вступив, тому вони вважають, що його позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того позивач був обізнаний з тим, що [PERSON] прийняла спадщину і отримала свідоцтво про прийняття спадщини за законом, оскільки він в 2007 році звертався до Вінницького ООБТІ за довідкою-характеристикою на відчуждження 51/100 частини будинковолодіння, що є його власністю, та отримав вказану довідку де було зазначено частину будинковолодіння, яка є його власністю та вказано про співвласника [PERSON] Таким чином, враховуючи, що строк позовної давності передбачений ЦК України становить три роки, позивач його пропустив без поважної причини і тому вони просять до його позову застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Суд, заслухавши покази сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, інвентарної справи, спадкової справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам: свідоцтвом про право особистої власності № 18 від 12 липня 1990 року доведено, що цілий житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] доведено, що [PERSON] померла [INFO]. Договором дарування від 14 вересня 1990 року доведено, що [PERSON] подарувала 51/100 частини житлового будинку з відповідними надвірними спорудами свому сину позивачу [PERSON], договір зареєстровано в Вінницькому ООБТІ за № 18 15 травня 1998 року. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2011 року по справі № 2-103/11 доведено, що Хмільницький міжрайпрокурор в інтересах [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] та Жданівської сільської ради про визнання чинним договору дарування цілого житлового будинку від 14 вересня 1990 року, скасування договору дарування від 14 вересня 1990 року про дарування частини житлового будинку по [ADDRESS], скасування свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 1998 року, виданого [PERSON] та зобов"язання [PERSON] звільнити будинок по [ADDRESS]. Вказаним рішенням в задоволенні позовних вимог було відмовлено, рішення набрало чинності 15 серпня 2011 року, тобто є не зміненим та не скасованим. Як вбачається з зазначеного рішення судом було розглянуто вимоги, які є предметом розгляду в судовому засіданні, однак позивачем в позовній заяві було вказано, що він просить суд "скасувати всі свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Хмільницькою районною державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] [PERSON]". Позивачем позовні вимоги не уточнювались та конкретно не зазначалось, які саме свідоцтва він просить скасувати. Дослідженою в судовому засіданні спадковою справою № 169/98 від 17 липня 1998 року доведено, що після смерті [INFO] [PERSON] було відкрито одну спадкову справу за заявою [PERSON] і видано одне свідоцтво про право на спадщину за законом на ім"я [PERSON] на спадкове майно, що складається з 49/100 цілого житлового будинку з відповідними господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в Вінницькому ООБТІ за № 18 17 листопада 1998 року. Таким чином виходячи з досліджених та проаналізованих судом матеріалів позовної заяви, інвентарної справи та спадкової справи вбачається, що предметом спору є свідоцтво про право на спадщину за законом видане відповідачці [PERSON] 17 серпня 1998 року на 49/100 цілого житлового будинку з відповідними господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], тобто є ідентичним предмету спору вказаному у рішенні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2011 року по справі № 2-103/11. Тому суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини між сторонами були вирішені судом рішенням від 14 липня 2011 року і тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у справі слід закрити. Однак враховуючи те, що позивач посилається в позовній заяві на те, що він фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] і тому свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] слід скасувати, тобто фактично вказав інші підстави для задоволення позовних вимог ніж ті, що були вказані у рішенні суду від 14 липня 2011 року, тому суд ввжає, можливим дослідити ці підстави. Показами свідка [PERSON] доведено, що вона є сільським головою Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області і виконуючи свої обов"язки надавала сторона у справі [PERSON] та [PERSON] довідки з місця проживання. Тому їй відомо, що позивач [PERSON] постійно не проживав в [INFO], а після дарування йому частини будинку [ADDRESS] проживав в своїй половині, без реєстрації, лише сезонно. [PERSON] постійно проживав в м. Харків де у нього є квартира, а в [ADDRESS] приїжджав лише на літній сезон, оскільки виконував обов"язки бджоляра. Його матір покійна [PERSON] проживала в своїй частині будинку і в зв"язку з похилим віком та станом здоров"я за нею доглядала її донька [PERSON] в якої [PERSON] і фактично проживала останні місяці перед смертю. Після смерті [PERSON] [PERSON] її поховала та фактично вступила в володіння спадковим майном, тобто зробила поточний ремонт в половині будинку матері, обробляла земельну ділянку, зібрала врожай з присадибної земельної ділянки. Враховуючи це вона видала [PERSON] довідку про це і та звернувшись до державного нотаріуса отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] знав про те, що [PERSON] в 1998 році оформляла спадщину після смерті матері і проти цього не був, оскільки між ними на той час були дуже гарні відносини і вони один одному допомагали. Сам [PERSON], наскільки їй відомо, до нотаріуса не звертався і на момент смерті та наступних шість місяців з матір"ю не проживав. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи № 169/98 від 17 липня 1998 року доведено, що після смерті [INFO] [PERSON] позивач [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентарної справи № (18)(5169)80 від 12 липня 1990 року доведено, що позивач [PERSON] був обізнаний з тим, що відповідачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 17 серпня 1998 року, оскільки він 4 липня 2007 року отримав свідоцтво про право власності № 450 на 51/100 житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується самим свідоцтвом № 450 серії ЯЯЯ №348996 та рішенням виконавчого комітету Жданівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 92 від 21 грудня 2006 року. В серпні 2007 року, за замовленням позивача [PERSON], для відчудження, йому було видано довідку-характеристику на 51/100 житлового будинку [ADDRESS] в якій було вказано другого співвласника вказаного житлового будинку [PERSON] на 49/100 частини, тобто фактично з серпня 2007 року позивач [PERSON] знав про те, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом і реалізувала його, отримавши право власності на 49/100 житлового будинку [ADDRESS]. Крім того в матеріалах інвентарної справи міститься заява позивача [PERSON] від 10 березня 2009 року, якою він звертався в ООБТІ з проханням заборони оформлення 49/100 частини будинку належних [PERSON] та на свою заяву отримав лист-відповідь від керівника структурного підрозділу КП ВООБТІ з роз"ясненнями по праву власності на будинок. Вказані обставини повністю підтверджено показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], яка в той час працювала керівником Хмільницького структурного підрозділу КП ВООБТІ. Проаналізувавши вказані докази суд вважає, що позивач [PERSON] не вчинив будь-яких дій передбачених ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті [INFO] його матері [PERSON], а тому права на спадкове майно не має. Крім того враховуючи те, що загальний строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України ( в редакції 2003 року) становить три роки, а позивач був обізнаний з "порушенням свого права" ще у 2009 році, суд вважає, що ним пропущено строк позовної давності без вказаної ним поважної причини і тому слід застосувати вимоги ст. 267 ЦК України ( в редакції 2003 року), оскільки про це відповідачем [PERSON] та її представником [PERSON] подано заяву про відмову у позові на цих підставах. Таким чином суд прийшов до висновку про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Outcome: dismissed