Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25.04.2008р. між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №297, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 20000 грн. під 27 % річних, строком на 36 місяців, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 24.04.2011р. Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов'язань та утворення станом на 07.05.2014 р. заборгованості в розмірі 25587,91 грн., яка у добровільному порядку ним не погашена, просить позов задовольнити. Представник позивача Коршомний В. П. - позов підтримав. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність (вх.№3057 від 17.06.2014 р.), позов визнала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність (вх.№3056 від 17.06.2014 р.), позов не визнав в зв'язку з витіком шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, після закінчення строку виконання основного зобов'язання. Відповідач [PERSON] двічі будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (розписка про вручення судової повістки про виклик до суду вручена через судового розпорядника від 04.06.2014р., телефонограма №124 від 17.06.2014р.), повторно на розгляд справи не з'явилася. Суд, з врахуванням повторної неявки в судове засідання відповідача [PERSON], належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України, прийняв рішення про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені факти: · 25.04.2008р. між кредитором - ВАТ "Державний ощадний банк України" та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір №297 (далі - договір), згідно п. 1.1,1.2 розділу І якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 20000грн. під 27 % річних, на строк 36 місяців (з остаточним терміном повернення кредиту 24.04.2011р.), на споживчі цілі, а позичальник, відповідно до п. 1.6 розділу І цього договору зобов'язався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,36 грн., до 30 числа кожного місяця (договір, графік погашення кредиту та відсотків згідно договору); · при укладенні договору, сторони - кредитор ВАТ "Державний ощадний банк України" та позичальник [PERSON] у п. 7.8 р.7 договору погодили збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі комісійних винагород, пені), що передбачені умовами договору (договір); · 25.04.2008р., з метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору, між Банком та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки (договір поруки); · 25.04.2008р. позивач, надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 грн. (п.1.1 розділу І договору, заява на видачу готівки №3161/25/04 від 25.04.2008р.); · в зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] п.п. 1.6 розділу І договору, повне припинення нею в період з 29.12.2008 по 20.09.2011 погашення кредитної заборгованості, та здійснення чергового платежу у сумі 75 грн. лише 21.09.2011р., у останньої станом на 07.05.2014р., утворилася заборгованість у сумі 25587,91грн., з них: - 6100грн. - сума основного боргу за кредитом; - 9983грн. - сума простроченої заборгованості - 6469,53 грн. - сума прострочених відсотків - 2900,74 грн. - сума пені - 134,64грн. - сума несплачених комісійних яка станом на день розгляду справи в суді, відповідачем добровільно не погашена (довідка про наявність заборгованості позичальника, згідно кредитного договору); · 30.05.2012р. ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім'я позичальника, поручителів направлена вимога про погашення кредитної заборгованості, в якій роз'яснено про обов'язок в 30-денний строк з дня отримання вимоги повернути грошові кошти, та в разі її не виконання - можливість звернення до суду з відповідним позовом (вимога №1113 від 30.05.2012р.); · 07.06.2011р. ВАТ "Державний ощадний банк України" реорганізовано у ПАТ "Державний ощадний банк України" (наказ №112 від 03.03.2011р., зміни до статуту ВАТ "Державний ощадний банк України"); · судові витрати понесені позивачем складають - судовий збір 255,88грн. (платіжне доручення №38447172 від 05.05.2014р.); · відповідач не працює, має на утриманні неповнолітнього сина, власного житла немає, перебуває на обліку у лікарів офтальмолога та гінеколога (довідка про склад сім'ї №2783 від 16.06.2014р., акт обстеження матеріально - побутових умов від 06.06.2014р.); Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. При прийнятті рішення суд керується ст. ст. 1049,1050, 1054 ЦК України, якими встановлено, обов'язок позичальника повернути позикодавцеві кредит, сплатити проценти у розмірі та умовах, встановлених договором та неустойку відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України; ст. ст. 549, 551 ЦК України згідно яких розмір неустойки, процентів може бути встановлений договором, ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі його порушення настають наслідки встановлені договором або законом, зокрема у виді сплати неустойки, ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої позовна давність застовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення та кредитним договором: - п. п.1.7 - черговість виконання позичальником грошових зобов'язань за договором, при надходженні від позичальника коштів на рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування ним,- п. 1.8 розділу 1, згідно якого за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди, - за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% але не менше 5 грн., щомісячно, п.п 5.2 розділу 5, відповідно до якого за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту, та сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,07 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення; п. 6.2 розділу 6, згідно з яким спори за цим договором, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів вирішуються в судовому порядку; п. 7.8 розділу 7. Крім того суд, керується п. 4.2 р.4 договорів поруки, згідно яких порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором №297 від 25.04.2008р. не пред'явить вимоги до поручителів. Тому з огляду на вищевикладене, закінчення строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором 24.04.2011р., направлення Кредитором вимоги поручителям 30.05.2012р, по витіку шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, суд вважає вимог позивача заявлені до поручителів [PERSON], [PERSON], такими що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у вищезазначеній сумі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем, позовні вимоги про стягнення з відповідача: основного боргу за кредитом; простроченої заборгованості та відсотків, несплачених комісійних, підлягають повному задоволенню. Щодо вимог про стягнення пені, то суд з врахуванням таких істотних обставин, як матеріальний стан сім'ї відповідача, яка складається з 3-х осіб, серед яких одна неповнолітня дитина та двоє дорослих членів сім'ї не працює, стан його здоров'я, вважає доцільним задовольнити його клопотання про зменшення розміру пені, на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, зменшивши її розмір до 500 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог, - в сумі 232 грн.

Outcome: partial