Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" (далі по тексту - ПАТ "КБ "Надра") про стягнення боргу та відсотків. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2014 між сторонами було укладено Договір [NUMBER] строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг "ПУ "Gold" (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 300000,00 доларів США, строком на три місяці до 01.10.2014, з виплатою 12% річних. 30.09.2014 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, відповідно якої просив не пролонгувати депозит, а 01.10.2014 із заявою про повернення депозиту, проте йому було відмовлено. 01.10.2014 відповідач перерахував кошти з депозитного рахунку на картковий рахунок, після чого 15.10.2014 позивач звернувся до ПАТ "КБ "Надра" з письмовою заявою, відповідно якої просив видати йому кошти з карткового рахунку у розмірі 323247 доларів США, однак кошти повернуті не були. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути на його користь з ПАТ "КБ "Надра" 30000,00 доларів США основного боргу та 23247,83 доларів США нарахованих відсотків. В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути на його користь 207013,89 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Представник відповідача Мазуренко О.П. заперечила з приводу задоволення позовних вимог, просила відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні пояснила, що відповідач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, шляхом перерахування коштів з вкладного рахунку [NUMBER] на поточний (картковий) рахунок позивача [NUMBER], відкритий в ПАТ "КБ "Надра". Після перерахування суми вкладу на поточний рахунок дана сума не являється вкладом, а є грошовими коштами, які обліковуються на рахунку, у зв'язку з чим подальша виплата коштів з поточного рахунку регулюється положеннями ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки з 06.02.2015 в ПАТ "КБ "Надра" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2014 між сторонами було укладено Договір [NUMBER] строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг "ПУ "Gold", відповідно до умов якого Вкладник зобов'язується в строк не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня підписання цього Договору передати, а Банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 300000,00 дол. США, та зобов'язується повернути Вкладникові Вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору, строк розміщення Вкладу - 3 місяці від дати фактичного надходження Вкладу на Вкладний рахунок. Як вбачається зі змісту п. 2.3. Договору, у разі внесення Вкладником коштів на Вкладний рахунок в день підписання Сторонами цього Договору, датою повернення Вкладнику Вкладу є - 01.10.2014. Згідно п. 2.4. Договору, протягом строку розміщення Вкладу, визначеного п. 2.2. цього Договору, процентна ставка по Вкладу встановлюється у розмірі 12 (дванадцять) процентів річних. 30.09.2014 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, відповідно якої просив не пролонгувати депозит, а 01.10.2014 з заявою про повернення депозиту (а.с. 8-9). 15.10.2014 позивач звернувся до ПАТ "КБ "Надра" з письмовою заявою, відповідно якої просив видати йому кошти з карткового рахунку у розмірі 323247 доларів США (а.с. 10). Відповідно до ст. 1060 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), за договором банківського вкладу, незалежно від виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Умова договору про відмову від права на отримання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Постанови Національного банку України є підзаконним нормативним актом і не може вносити зміни до законів. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" № 2121-III від 07.12.2000, поняття "Вкладу" визначається як кошти у готівковій чи безготівковій формі, у валюті України чи іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладникові відповідно до Законодавства України та умов договору. Водночас, судом встановлено, що відповідно до п. 2.6. Договору, повернення Вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється Банком за домовленістю Сторін шляхом перерахування Банком Вкладу та нарахованих процентів на Рахунок, зобов'язання Банку за цим Договором вважаються виконаними належним чином. Як вбачається з Поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку з 01.07.2014 по 25.02.2015, на поточному рахунку позивача [NUMBER] обліковується грошова сума у розмірі 207013,89 доларів США. Відповідно до Довідки від 16.03.2015 за підписом Директора відділення ПАТ "КБ "Надра" Дейнікової Н.В., станом на 04.03.2015 залишок перерахованих по закінченню терміну дії депозитного договору [NUMBER] складає 207013,89 доларів США, з яких 207013,89 доларів США - тіло депозиту, 0,00 доларів США - відсотки по депозиту. Таким чином, позивачу, відповідно до п. 2.6. Договору, було повернуто вклад в повному обсязі на поточний рахунок з урахуванням процентів на суму вкладу, на даний час на поточному рахунку позивача обліковується сума вкладу, з урахуванням вже отриманих позивачем грошових сум. Разом з тим, відповідно до п. 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 12.11.2003 року, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України № 6-140 цс13 від 25.12.2013 року зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, враховуючи те, що відповідач перерахував кошти на зазначений у Договорі поточний рахунок [NUMBER], однак позивач позбавлений можливості використовувати ці кошти, зобов'язання відповідача з повернення вкладу не є виконаним. Посилання представника відповідача на те, що подальша виплата коштів з поточного рахунку регулюється положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не заслуговують увагу з огляду на те, що п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. З огляду на те, що позивач позбавлений можливості користуватися грошовими коштами, зобов'язання Банку з повернення вкладу не є виконаним, а тому, грошові кошти, які знаходяться на рахунку [NUMBER] є вкладом, а не грошовими коштами, які обліковуються на рахунку, як посилається представник відповідача. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Також, не заслуговують увагу суду посилання представника відповідача на Постанову Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року №758, якою встановлено обмеження для банків щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків через каси та банкомати в межах до 15000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Так, відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року №758, банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150 000 гривень на добу на одного клієнта. Вимоги цього підпункту не поширюються на видачу готівкових коштів. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Проте, представником відповідача не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів, облікованих на рахунку, зупиненні в порядку, визначеному ст. 17 Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму", як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином зобов'язання, оскільки позивач позбавлений можливості використовувати належні йому кошти, а тому суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ "КБ "Надра" неповернуту суму в розмірі 207013 доларів США 89 центів США, що станом на 31.03.2015 року за курсом НБУ складає 4 852 405 грн. 58 коп. Частиною 2 ст. 192 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення в цивільній справі", у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 31.03.2015 року Національним банком України встановлений офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США - 100 доларів - 2344,26 грн. Таким чином, грошова сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 4852405,58 грн. (207013,89*23,44). З огляду на те, що п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору, та враховуючи норми п. 2 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, судовий збір у розмірі 3654,00 грн. слід стягнути з державного бюджету на користь [PERSON]

Outcome: approved