Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, та підписав Заяву №б/н від 06.06.2016 року. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»,»Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, та відповідач отримав кредитну картку. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 18.10.2020 року має заборгованість, загальна сума якої становить 12066,04 грн., яка складається з наступного: 2703,52 грн. заборгованість за тілом кредита, 971,60 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно, 8390,92 грн нарахована пеня. Представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] вищезазначені суми та суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача Кіріченко В.М. у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик, а також\~шляхом розміщення\~оголошень на\~офіційційному веб-сайті\~"Судова\~влада".\~ Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (скорочена назва АТ КБ «Приват Банк»). Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 06.06.2016 року. Відповідач при підписанні анкети заяви підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»,»Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору, підписавши його. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, та відповідач отримав кредитну картку. Таким чином, судом встановлено, що при укладанні угоди сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання угоди сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Позивач АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за угодою виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу порушив свої зобов`язання перед банком, ухиляючись від сплати зобов`язань за кредитним договором. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором станом на 18.10.2020 року, яка складається з наступного: 2703,52 грн. заборгованість за тілом кредита, 971,60 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦПК України, 8390,92 грн нарахована пеня. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до\~статті 1054\~ЦК України\~за кредитним\~договором банк\~зобов`язується\~надати кредит\~позичальнику в\~розмірі й\~на умовах\~передбачених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~і сплатити\~відсотки.\~До відносин\~за кредитним\~договором застосовуються\~положення параграфа\~1глави\~71\~Цивільного кодексу,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. На підставі\~п.\~1\~ст.\~1049\~ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Судом встановлено,\~що заборгованість\~за тілом\~кредита \~станом на\~18.10.2020\~року складає\~2703,52\~грн.\~Відповідач порушив\~умови кредитного\~договору,\~ухиляючись від\~сплати регулярних\~платежів за\~кредитним договором,\~тому,\~відповідно до\~вищевказаних норм\~права,\~відповідач повинен\~нести відповідальність\~перед позивачем\~щодо повернення\~тіла кредиту,\~внаслідок чого суд задовольняє позов в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за тілом кредиту в сумі 2703,52 грн. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно виписки, наданої АТ КБ "Приватбанк", розмір заборгованості відповідача [PERSON] за відсотками на прострочений кредит складає 971,60 грн. Як вбачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Яку саме картку відповідач бажає оформити, даних про умови кредитування, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії тощо у вказаній анкеті-заяві не зазначено. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Надана позивачем довідка про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contract», «Універсальна, gold» містять відомості про місячну базову процентну ставку (3,0 %, 2,5%, 1,7%). Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг про умови кредитування та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. У даному випадку цивільні відносини виникли між АТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою [PERSON] , як споживачем банківських послуг, який є слабшою стороною та підлягає особливому правовому захисту у вказаних правовідносинах (Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 1/12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»), з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималось вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "Приватбанк" заборгованості по процентам. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені, суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь та місто Донецьк Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Так, враховуючи, що адреса проживання відповідача [PERSON] зареєстрована у місті Маріуполі, нарахування пені в розмірі 8390,92 грн. за кредитним договором є неправомірним, тому дана вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позов судом задовольняється частково, суд дійшов висновку про часткове стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ "Приватбанк" судових витрат у розмірі 472,11 грн., що дорівнює 22,41% від ціни позову.

Outcome: partial