Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19 лютого 1999 року в управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис №207. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї не можливе. Вказує, що відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день та час проведення повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання даної справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо, з клопотанням про відкладення розгляду даної справи до суду не звертався. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 19 лютого 1999 року в управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис №207 (а.с.4). Від сумісного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини, обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 "Конвенції про права дитини", ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення "Декларації прав дитини" регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем (а.с.5), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Відповідач мешкає окремо, в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи із того, що відповідач в судове засідання не з'явився, не надав суду доказів щодо отримання постійного регулярного заробітку, а тому, суд, у відповідності до ст. 184 СК України, вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до п. 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 19.06.2014 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved