Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

29 квітня 2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Київа - Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 03 грудня 2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Руский Стандарт» був укладений договір кредитування № 110917012, при цьому була видана картка бонус-плюс з лімітованою сумою кредиту. На початку лютого 2020 року на адресу позивача на підставі її заяви в порядку ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни від 05 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 7087 від 09 листопада 2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. Сума заборгованості, що підлягає стягненню складає 43 039,11 грн. Зазначений виконавчий напис вважає незаконним та просить суд його скасувати, оскільки при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом було порушено вимоги ст.88 ЗУ «Про нотаріат», а саме - сума заборгованості не була безспірною, письмову вимогу про усунення порушень вона не отримувала, перед відповідачем не було жодних зобов`язань, а про їх існування та про наявність боргу їй стало відомо після того як надійша постанова приватного виконавця(а.с.1-3). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 05травня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання (а.с.17-18). Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 червня 2020 року закрите підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду з викликом сторін (а.с.40-41). Позивач надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити (а.с.48). Відповідач відзиву на позов до суду не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник в судове засідання не з`явився (а.с.46). Треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, клопотань про розгляд справи за їх відсутності суду не надали(а.с.45,47). Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини. 03 грудня 2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Руский Стандарт», був укладений договір кредитування № 110917012, при цьому була видана картка бонус-плюс з лімітованою сумою кредиту (а.с.11-12). 05 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяною Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса № 7087 від 09 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В., про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ "Банк Руский Стандарт", заборгованості в розмірі 43039,11 грн (а.с.7). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. по відкриттю виконавчого провадження №60788838, відкритого на підставі виконавчого напису №7087 від 09листопада 2019 року, здійсненого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. та про арешт коштів які знаходяться на рахунку [PERSON] рахунку для виплати заробітної плати відкритому у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в сумі 49343,02 грн., - протиправними. Скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2019 року № 60788838. Скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про арешт коштів боржника від 23 січня 2020 року за виконавчим провадженням № 60788838(а.с.8-10). За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012(далі за текстом Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно ст. 46 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчинює нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію виловив Верховний суд України в постанові від 20.05.2015 року ( справа №6-158цс15). Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивачем заявлена вимогаза яку не було сплачено судовий збір. Ухвалою суду від 01 червня 2020 року на підставі ст. 136 ЦПК України сплату судового збору відстрочено до ухвалення судового рішення по справі (а.с.40-41).Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволенні повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved