Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP27800319 від 02.04.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1508,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про\~\~що свідчить його підпис у заяві. Однак відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 23.07.2015 року утворилась заборгованість у сумі 23975,57 грн., яку ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову у звязку із пропуском строків позовної давності, в подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з урахуванням наступного. З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ЗАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві у строковий кредит грошові кошти в сумі 1508,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 відсотків у місяць на суму залишку заборгованості на строк 24 місяці, а саме: до 02.04.2008 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №DNH4KP27800319 відповідач станом на 23.07.2015 року має заборгованість перед банком у сумі 23975,57 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 748,16 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі\~\~6180,25 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 15429,28 грн., штраф - 500 грн. (фіксована частина та штраф (процентна складова) 1117,88 грн. Відповідач подав до суду письмову заяву з проханням застосувати строк позовної давності. Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від нього вчинення цих дій у судовому порядку. Разом з тим, відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, кредитор вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Сторонами було погоджено кінцевий строк повернення відповідачем кредитних коштів позивачу, а саме по 02.04.2008 року, що підтверджено підписом відповідача на заяві, а з вказаним позовом позивач звернувся до суду лише в серпні 2015 року, тобто після спливу позовної давності. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача відносного того, що відповідачем вчинялись дії по погашенню кредиту, які свідчать про визнання ним боргу і про переривання строків позовної давності, оскільки жодних доказів на підтвердження цього суду не надано. Зокрема, позивачем не зазначено: з яких рахунків відповідача проводилось списання коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом, на підставі чого вказані рахунки відкриті на імя відповідача та які договори укладались між банком та відповідачем на їх обслуговування. Представник відповідача категорично заперечувала проти того, що відповідачем вчинялись дії щодо погашення заборгованості після 2011 року, представником позивача ці доводи не було спростовано. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи, те що минуло більше, ніж рік для звернення з вимогою про стягнення пені та штрафу, в цій частині позову також слід відмовити. Таким чином, у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк"\~слід відмовити у зв'язку із пропуском ним строку позовної давності.

Outcome: dismissed