Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свого позову КС «Епсілон» посилається на те, що 08.04.2020 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 840 згідно умов якого, відповідачці було надано кредит в розмірі 53 000,00 грн строком на 120 місяців зі сплатою 30 відсотків річних. Згідно умов договору, відповідачка була зобов`язана погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом у строк до 25 числа кожного місяця. Кошти було видано двома траншами: 08.04.2020 в сумі 50 000,00 грн. та 09.04.2020 року в сумі 3 000,00 грн. У зв`язку із непогашенням заборгованості за кредитом та відсотками, позивач просить суд стягнути із відповідачки заборгованість по сплаті відсотків за договором у розмірі 17 808,01 грн та судові витрати у розмірі 7 270,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з посиленням карантинних заходів на неможливості прибуття в судовн засідання. Суд не знаходить правових підстав для задоволення заявленого клопотання оскільки його заявником не конкретизовані обставини, які перешкоджали представнику прибути в судове засідання, при цьому, судом враховується що сторони не позбавлені можливості дистанційно, навіть не покидаючи місце свого проживання, приймати участь в судових засіданнях з використанням сервісу "Easycon". Відповідачка у позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, вказала, що не підписувала видатковий касовий ордер № 167 від 08.04.2020 та № 168 від 09.04.2020 року. У зв`язку з цим, просила про призначення судової почеркознавчої експертизи. Представник відповідача, адвокат Головко Є.В. у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи не заявлено. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 3 ст.12, ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи вбачається, що 08.04.2020 року [PERSON] звернулася до кредитної спілки «Епсілон» із заявою про надання кредиту у розмірі 53 000,00 грн (а.с.3). 08.04.2020 року між сторонами було укладено договір кредитної лінії № 840, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 53 000,00 грн на строк 120 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30 відсотків річних (а.с.4-9). Згідно копії паспорту [PERSON] народилася [INFO] (а.с.12). Згідно копії видаткового касового ордеру від 08.04.2020 року [PERSON] № 167 08.04.2020 року одержала від КС «Епсілон» грошові кошти у сумі 50 000,00 грн (а.с.42). Згідно копії видаткового ордеру № 168 від 09.04.2020 року [PERSON] одержала від КС «Епсілон» грошові кошти у сумі 3 000,00 грн «а.с.43». З приводу клопотання відповідача про призначення у справі почеркознавчої експертизи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 27.07.2021 року представником позивача заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Вказане клопотання аргументоване тим, що відповідачка не підписувала видаткові касові ордера № 167 від 08.04.2020 року та № 168 від 09.04.2020 року. У судовому засіданні 10.11.2021 року з метою підготовки до експертизи запропоновано позивачу надати до суду у строк до 30.11.2021 оригінали видаткових касових ордерів б/н від 08.04.2020 та б/н від 09.04.2020, запропоновано відповідачу надати до суду у строк до 30.11.2021 оригінали 15 документів, які містять вільні зразки підпису відповідача - виконані відповідачем до відкриття провадження у справі - тобто 17.03.2021 року і не пов`язані з обставинами справи; вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір та кулькова ручка), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням оригінали документів які містять умовно-вільні зразки підпису відповідача - виконані відповідачем до відкриття провадження у справі - тобто 17.03.2021 року але пов`язані з обставинами справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами. Крім того, вказаною ухвалою суду викликано відповідача особисто в судове засідання 30.11.2021 на 13:30 годину для надання експериментальних зразків підпису. Явку відповідача в судове засідання визнано обов`язковою. Позивачем на виконання вищевказаної ухвали було направлено на адресу суду оригінали видаткових касових ордерів, що підтверджується описом вкладення до експрес відправлення за допомогою УДППЗ "Укрпошта". В свою чергу відповідачка та її представник у судове засідання, призначене на 30.11.2021 року не з`явилися, запропонованих документів суду не надали, причине неявки або неподання документів суду не повідомили. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Таким чином суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач витребуваних документів, необхідних для проведення експертизи не надав, вимоги суду щодо обов`язкової особистої явки в судове засідання проігнорував. За викладеного, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, в судовому засіданні судом було встановлено, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами, відповідач має заборгованість зі сплати відсотків за кредитом у розмірі 17 808,01 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України, одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка. Відповідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка свідчить, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов`язання. Таким чином суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення вимог. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно з ч.ч. 1-2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16листопада 2000року №13-рп/2000;Рішення від 30 вересня 2009року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VIвід 05.07.2012 року (із змінами і доповненнями), згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позову було надано копію адвокатської угоди від 20.11.2020 року, укладеного між головою Кредитної спілки «Епсілон» Кожин О.Ю. та адвокатом Березовським Ю.В. (а.с.14), дублікати квитанцій (а.с.15-18), згідно яких сума оплати за надані послуги складає 5 000,00 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 2 270,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved