Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Комунальне підприємство "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради звернулось у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з неї понесені позивачем витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 6929 грн. 00 коп. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 17 грудня 2017 року відповідач, умисно спричинивши [PERSON] тяжке тілесне ушкодження, вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України (далі КК України). Цього ж дня, в зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, [PERSON] був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні по 29 грудня 2017 року у Обласному центрі торакальної хірургії комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради. На лікування останнього позивач витратив 6929 грн. 00 коп. Відповідач, суму понесених позивачем витрат на лікування [PERSON] не відшкодувала, що є підставою для стягнення їх в судовому порядку. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача подав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи провести у підготовчому засіданні без її участі. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу не суперечить правам та інтересам інших осіб. Так, [PERSON] , перебуваючи 17 грудня 2017 року приблизно о 20 год. 30 хв. в стані алкогольного сп`яніння по місцю свого проживання в будинку по [ADDRESS] , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині під час раптово виниклого словесного конфлікту із [PERSON] , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла останньому один удар ножом в грудну клітку, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження. Вказана обставина підтверджується вироком Рівненського районного суду Рівненської області в кримінальному провадженні №12017180180001889 (справа №569/2310/18 номер провадження 1-кп/570/189/2018), яким [PERSON] визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження). Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи положення вищевказаної норми ЦПК України, суд вважає доведеним те, що відповідач, в результаті вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, умисно заподіяла тяжке тілесне ушкодження [PERSON] В зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, [PERSON] був госпіталізований 17 грудня 2017 року та перебував на стаціонарному лікуванні по 29 грудня 2017 року у Обласному центрі торакальної хірургії комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради. На лікування останнього вищевказаним закладом охорони здоров`я витрачено 6929 грн. 00 коп., що підтверджено рахунком №653 комунального підприємства "Рівненська обласна клінічна лікарня" від 07 грудня 2018 року. Згідно вимог ч.1 ст. 1206 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою КМУ №545 від 16 липня 1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Суд вважає обґрунтованим та доведеним те, що для лікування [PERSON] , якому відповідачем умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, позивачем, як закладом охорони здоров`я, понесено витрати в розмірі 6929 грн. 00 коп. Зважаючи на те, що відповідач суму понесених позивачем витрат на лікування [PERSON] не відшкодувала, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач відповідно до положень п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а відповідно не поніс даної судової витрати, вона підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету. Враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з неї підлягає стягненню до державного бюджету лише 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті позивачем при поданні позову, тобто 960 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved