Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Міська страхова компанія», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Мотивувала тим, що 21.04.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER], по вул. Ватутіна в м. Вінниці, в порушення вимог ПДР, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження її транспортного засобу. Вартість матеріального збитку складає 12863,90 грн., що встановлено висновком експертного дослідження № 143П-07 від 24.07.2012 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу № АВ 5159602 ПрАТ «Міська страхова компанія». 23.04.2012 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «МСК» з заявою про виплату страхового відшкодування, надав необхідні документи, проте відповіді від страхової компанії і грошей вона не отримала. На підставі ст.ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачка просила стягнути зі страхової компанії страхове відшкодування в сумі 11863,90 грн., вартість експертних послуг в сумі 300 грн., пеню в розмірі 2199,21 грн. (за невиплату страхового відшкодування за період з 23.07.2012 року до 30.09.2013 року), а всього 14363,11 грн. Крім того, просила стягнути з [PERSON] франшизу в розмірі 1000 грн., що передбачена страховим полісом і моральну шкоду в сумі 3000 грн., яка завдана їй в зв`язку з пошкодженням майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, додав, що до страхової компанії він та [PERSON] звернулись 23.04.2012 року і подали відповідні заяви про виплату страхового відшкодування, але відповідь від страхової компанії не надійшла. Просив стягнути з ПрАТ «МСК» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, вартість експертних послуг і пеню, а всього 14 363,11 грн., а з [PERSON] франшизу в розмірі 1 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а всього 4 000 грн. Відповідач [PERSON] та представник ПрАТ «Міська страхова компанія» в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надали. В заяві про перегляд заочного рішення відповідач [PERSON] повідомив, що разом з [PERSON] він звернувся з заявою до ПрАТ МСК про виплату страхового відшкодування і дані заяви були прийняті страховою компанією, [PERSON] надсилав відповідні заяви поштою. Його відповідальність була застрахована в ПрАТ «Міська страхова компанія» і це підтверджується полісом АВ 5159602 та спеціальним знаком до полісу, тому вважає, що сума шкоди повинна бути стягнута з ПрАТ «МСК». Відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно постанови Ленінського райсуду м.Вінниці від 28.04.2012 року, 21.04.2012 року, приблизно о 8.15 годині, [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER] по вул. Ватутіна в м.Вінниці, в порушення вимог ПДР України, а саме, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції, допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21063, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП та оголошено усне зауваження (а.с. 9). Пошкоджений автомобіль ВАЗ 21063, д/н [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6, 14). Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами, відповідають недоговірним зобов`язанням в зв`язку з завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глав 67, 82 ЦК України, норми Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції від 09.01.2012 року, що діяла станом на момент ДТП. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою суду. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції від 09.01.2012 року) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Обов`язок страховика щодо страхової виплати визначений також в ст.ст. 979, 988 ЦК України, в разі несплати страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку (ст. 992 ЦК України). Згідно полісу № АВ/515960 від 21.03.2012 р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність [PERSON], якому належить забезпечений транспортний засіб «Мерседес-Бенц», д/н [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Міська страхова компанія» на строк до 21.03.2013 р. включно (а.с. 71). Ліміти відповідальності зазначені в такому розмірі: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю особи - 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. На підтвердження дійсності даного полісу відповідачем було надано спеціальний знак серії АВ/5159588 до полісу № АВ/515960 від 21.03.2012 р., дійсного до 21.03.2013 р. (а.с. 70). Дані обставини також були встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2013 року у справі за позовом [PERSON] до МТСБУ, [PERSON] про відшкодування моральної і матеріальної шкоди (а.с. 72-73). Пунктом 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", а також ст. 1194 ЦК України визначено, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Представником позивачки в судовому засіданні та відповідачем [PERSON] у письмовій заяві про перегляд заочного рішення (зворот а.с. 69) було підтверджено, що вони обоє звертались до ПрАТ «Міська страхова компанія» із заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і дані заяви були прийняті страховиком. [PERSON], крім того, надсилав відповідні заяви поштою (а.с. 27-28). Таким чином, з моменту звернення до страхової компанії, між [PERSON] і ПрАТ «Міська страхова компанія» виникли зобов`язальні правовідносини. Страхова сума (ліміт відповідальності) за страховим полісом АВ/5159602 за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50 000 грн., що повністю охоплюється позовними вимогами. Відповідно до висновку експертного дослідження №143П-07 від 24.07.2012 р., виконаного на замовлення [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21063 номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], складає 12863,90 грн. (а.с. 16-26). Вартість експертних послуг - 300 грн. Відповідно до п. 36.5 ст. 35 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи те, що страхове відшкодування повинно бути виплачено не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, яка була подана [PERSON] 23.04.2013 року, пеню слід обраховувати з 23.07.2012 року і по день, визначений позивачем - до 30.09.2013 року. Сума пені за цей період становить 2 199,21 грн. Дані суми підлягають стягненню з ПрАТ «Міська страхова компанія» за виключенням франшизи, встановленої в договорі обов`язкового страхування, розміром 1000 грн., всього - 14363,11 грн. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6. цього ж Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Позивач пред`явив вимогу щодо стягнення з [PERSON] франшизи - 1000 грн., тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що моральна шкода [PERSON] полягає в тому, що вона власними силами проводила ремонт автомобіля, не могла ним користуватись, хвилювалась. Тому оцінила шкоду в 3 000 грн. Проте розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивачка не довела і доказів не надала. За таких обставин і враховуючи вимоги Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 458,80 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню в сумі, пропорційній до задоволених позовних вимог: з ПрАТ «МСК» на користь [PERSON] - 222,90 грн., з [PERSON] - 6,50 коп. (ст.88 ЦПК України).

Outcome: approved