Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права в порядку спадкування на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його та відповідача мати - [PERSON] . За життя [PERSON] рішенням Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області у приватну власність безоплатно передана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Позивач прийняв спадщину [PERSON] , оскільки проживав разом з нею на час її смерті та частково оформив право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними спорудами, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки її приватизація не завершена. Відповідач також прийняв спадщину своєї матері, оскільки подав відповідну заяву до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зв`язку з викладеним позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки. У підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити (а.с. 28). Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 30). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13 січня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28 лютого 1979 року серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до копії рішення Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 29 жовтня 1999 року № 9-2 [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,555 га, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] згідно з рішенням сесії сільської ради від 25 грудня 2007 року № 14-1/У, що підтверджується довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 12 вересня 2019 року № 881 (а.с. 29). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Згідно з довідкою Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 травня 2014 року № 609 [PERSON] була зареєстровна та проживала за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] (позивачем) (а.с. 8). Відповідно до копії довідки Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 7 жовтня 2005 року № 1165 за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,555 га, в тому числі: рілля - 0,505 га; багаторічні насадження - 0,03 га; під будівлями та дворами - 0,02 га (а.с. 9). Згідно зі змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 31 жовтня 2019 року (вих. № 1050/01-16) (а.с. 31), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 24), після смерті [PERSON] подані заяви про прийняття спадщини від імені позивача та відповідача (а.с. 32-33), і позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 11), а відповідачу видані свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач та відповідач прийняли спадщину [PERSON] , подавши відповідні заяви до нотаріальної контори та оформили право власності на частину спадкового майна, однак позивач не може оформити в нотаріальному порядку право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки її приватизація не завершена. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Абзацом 2 п. 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, а також на те, що [PERSON] при житті не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved