Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Прокуратури Деснянського району м. Києва, Прокуратури м. Києва про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з липня 2012 року слідчими СВ Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві розслідується кримінальне провадження за ч. 4 ст. 190 КК України відносно [PERSON], який на підставі сфальшованої довіреності від свого батька взяв у позивача у борг грошові у розмірі 850000, 00 грн. та 1520000, 00 грн. під гарантію земельної ділянки площею 2,37 га. в с. Мостище Макарівського району Київської області, що належить на праві приватної власності його батьку - [PERSON] Чотири рази провадження слідчими закривалося, але постанови про закриття кримінального провадження скасовувалися судом. Підставою для закриття кримінального провадження слідчі вказували те, що в ході досудового розслідування факти, викладені у заяві [PERSON] щодо заволодіння [PERSON] та [PERSON] грошовими коштами, свого підтвердження не знайшли, а тому кримінальні провадження закривали за відсутності події кримінального правопорушення. 01.12.2014 року Апеляційний суд Київської області, розглянувши апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02.09.2014 року, визнав договір позики від 30.05.2008 року недійсним та стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] 850000, 00 грн. 29 січня 2015 року Макарівський районний суд Київської області судовим рішенням визнав договір позики від 20.10.2008 року недійсним та стягнув з [PERSON] на користь позивача 1520000, 00 грн. Для спонукання слідчого виконувати свої службові обов'язки позивач звернувся до прокуратури Деснянського району м. Києва з заявою про порушення кримінального провадження за статтею 367 КК України (службова недбалість) та за статтею 382 КК України (невиконання рішення суду). У своєму зверненні позивач звернув увагу прокурора на невиконання чисельних ухвал суду, що набрали законної сили. 27.04.2015 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.В. своєю ухвалою зобов'язала прокурора Деснянського району м. Києва Антипова К.Є. внести до ЄРДР відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення і розпочати досудове розслідування відносно Головатюка В.О. На початку травня 2015 року слідчий Головатюк В.О. передав кримінальне провадження слідчому Головні С.В. Але з липня 2015 року жодних дій щодо пред"явлення підозри ним вчинено не було. 23.11.2015 року позивач звернувся до прокуратури Деснянського району м. Києва із заявою про внесення відомостей до ЄРДР відносно слідчого Головні С.В. 25.11.2015 року позивачу було повідомлено, що дану заяву направлено до прокуратури м. Києва. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.12.2015 року відмовлено у задоволенні скарги позивача на бездіяльність прокуратури Деснянського району м. Києва. Позивач неодноразово звертався із скаргами до прокуратури щодо дій слідчого та процесуального керівника, але жодних дій все одно вчинено не було. 04.12.2015 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва своєю ухвалою зобов"язала прокурора Деснянського району м. Києва здійснити реєстрацію заяви позивача від 16.11.2015 року про вчинення кримінального правопорушення. У подальшому позивач звернувся до прокуратури м. Києва із заявою про відкриття кримінального провадження відносно прокурора Деснянського району м. Києва, але йому було відмовлено. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2015 року задоволено скаргу позивача та зобов"язано компетентних осіб прокуратури м. Києва внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення прокурором Деснянського району м. Києва та розпочати досудове розслідування. Позивач зазначає про те, що протиправними діями відповідачів його моральному здоров'ю спричинено значну шкоду, тому що весь період намагання поновити порушені права його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому завдано моральних втрат, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів на умовах солідарної відповідальності на користь позивача грошові кошти у сумі 1000000, 00 грн. в якості компенсації за нанесену моральну шкоду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача - прокуратури Деснянського району м. Києва - у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що жодних дій, що завдали б позивачу моральної шкоди, прокуратурою вчинено не було, а тому і підстав для задоволення позову немає. На підставі викладеного представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача - прокуратури м. Києва - у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що прокуратура м. Києва діяла у межах повноважень та діючого законодавства, жодних дій, що могли б завдати моральної шкоди позивачу, вчинено не було. На підставі викладеного представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, оглянувши матеріали справи № 1кп/754/372/13, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що у провадженні Відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 12013110030009398 від 27.06.2013 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження відкрито відносно [PERSON], який на підставі сфальшованої довіреності від свого батька взяв у позивача у борг грошові у розмірі 850000, 00 грн. та 1520000, 00 грн. під гарантію земельної ділянки площею 2,37 га. в с. Мостище Макарівського району Київської області, що належить на праві приватної власності його батьку - [PERSON] Розслідуванням даного кримінального провадження займався слідчий слідчого відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності слідчого відділу Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві, старший лейтенант міліції Головатюк Владислав Олегович. Відповідно до Наказу Головного управління в місті Києві від 11.04.2015 № 243 «Про відрядження працівників слідчих підрозділів», слідчого слідчого відділу Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві, старшого лейтенанта Головатюка В.О. було направлено до Генеральної прокуратури України. У зв'язку із викладеним слідчий Головатюк В.О. передав матеріали усіх кримінальних проваджень начальникові відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві (серед яких кримінальне провадження № 12013110030009398 від 27.06.2013 в 1 томі). У подальшому розслідування даного кримінального провадження здійснював слідчий слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві, лейтенант міліції Головня Сергій Володимирович. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва Татаурової І.М. від 25 жовтня 2013 року Постанова слідчого СВ Деснянського РУГУ МВС України в місті Києві Скоробогача В.М. про закриття кримінального провадження № 12013110030009398 від 27 квітня 2013 року була скасована. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва Панасюка О.Г. від 25 червня 2014 року Постанова слідчого СВ Деснянського РУГУ МВС України в місті Києві Головатюка В.О. про закриття кримінального провадження № 12013110030009398 від 18 квітня 2014 року була скасована. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва Котовича О.Л. встановлено, що 15 листопада 2014 року слідчим СВ Деснянського РУГУ МВС України в місті Києві Головатюком В.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12013110030009398 за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Постановою прокурора Ковальчука О.С. від 25 грудня 2014 року постанова слідчого була скасована. Для спонукання слідчого виконувати свої службові обов'язки позивач звернувся до прокуратури Деснянського району м. Києва з заявою про порушення кримінального провадження за статтею 367 КК України (службова недбалість) та за статтею 382 КК України (невиконання рішення суду). У своєму зверненні позивач звернув увагу прокурора на невиконання чисельних ухвал суду, що набрали законної сили. 27.04.2015 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.В. своєю ухвалою зобов'язала прокурора Деснянського району м. Києва Антипова К.Є. внести до ЄРДР відомості за заявою [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення і розпочати досудове розслідування відносно Головатюка В.О. 23.11.2015 року позивач звернувся до прокуратури Деснянського району м. Києва із заявою про внесення відомостей до ЄРДР відносно слідчого Головні С.В. 25.11.2015 року позивачу було повідомлено, що дану заяву направлено до прокуратури м. Києва. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.12.2015 року відмовлено у задоволенні скарги позивача на бездіяльність прокуратури Деснянського району м. Києва. Позивач неодноразово звертався із скаргами до прокуратури щодо дій слідчого та процесуального керівника, але жодних дій все одно вчинено не було. 04.12.2015 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва своєю ухвалою зобов"язала прокурора Деснянського району м. Києва здійснити реєстрацію заяви позивача від 16.11.2015 року про вчинення кримінального правопорушення. У подальшому позивач звернувся до прокуратури м. Києва із заявою про відкриття кримінального провадження відносно прокурора Деснянського району м. Києва, але йому було відмовлено. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2015 року задоволено скаргу позивача та зобов"язано компетентних осіб прокуратури м. Києва внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення прокурором Деснянського району м. Києва та розпочати досудове розслідування. Але до цього часу досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням не закінчено. У своїх позовних вимогах [PERSON] вказує про те, що протиправними діями відповідачів його моральному здоров'ю спричинено значну шкоду, тому що весь період намагання поновити порушені права його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому завдано моральних втрат, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову. Саме з цих підстав позивач і звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів на умовах солідарної відповідальності на користь позивача грошові кошти у сумі 1000000, 00 грн. в якості компенсації за нанесену моральну шкоду. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності...... Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Але під час розгляду судом справи позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження отримання ним моральних чи фізичних страждань саме від незаконних дій відповідачів, не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б протиправність діяння відповідачів, наявність заподіяної шкоди та причинний зв"язок між ними. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed