Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на стаціонарному лікуванні у психоневрологічному відділенні Комунального неприбуткового підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» та подала до Служби у справах дітей Заяву щодо відмови повертатися додому та перебувати в сім`ї матері та прохання позбавити матір батьківського піклування відносно неї. Дитина повідомила, що і мати, і баба звинувачують її у тому, що вона зганьбила сім`ю та постійно вислуховує дорікання. Неповнолітня почала скаржитися на погіршення її стану. [PERSON] - домогосподарка, багатодітна мати. З батьком дитини, з [PERSON] , [PERSON] розлучена, аліменти на дитину батько не виплачує, контакту з ним ні дитина, ані вона не підтримують фактично із розлучення. За адресою , де зареєстровані та проживають всі члени сім`ї [PERSON] , [ADDRESS] , проведено обстеження та складено Акт обстеження житлово-побутових умов. Загальний стан квартири неохайний, речі всі розкидані, постільна білизна на ліжках відсутня, підлога брудна. Сім`я, маючи трикімнатну квартиру, фактично користується лише двома. Взагалі у квартирі сморід. У кухні, на столі, повно недопалків, стіни у тарганах, наявність брудного посуду для сім`ї - норма, є наявні ознаки грибка, їсти вдома не було. Згідно з Наказом від 29 травня 2020 року, [PERSON] перебуває в Службі у справах дітей та обліку дітей, сім`ї яких перебувають у складних життєвих обставинах. Також з 03 серпня 2020 року сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом фахівця із соціальної роботи відділу соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради. [PERSON] було двічі запрошено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Службою у справах дітей були проведені непоодинокі бесіди з матір`ю стосовно небезпечного стану дитини та причин, які могли призвести до скоєння дитиною над собою фізичних ушкоджень. Також був запроваджений постійний телефонний моніторинг щодо стану дівчини. 25 травня 2020 року, відповідно до направлення експерта Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації з питань дитячої психіатрії, у якої була на прийомі [PERSON] , через вкрай важкий психічний стан, дитина було негайно госпіталізована до Клінічної лікарні. Протягом майже трьох тижнів мати не дзвонила до лікарні та не приносила препарат, необхідний для лікування дитини. Повторно, з 11 листопада 2020 року по цей час, [PERSON] знаходиться на лікуванні в Клінічній лікарні. За цей період мати відвідувала дитину один раз. Незважаючи на те, що медичним персоналом неодноразово в телефонному режимі матері було повідомлено про необхідність донести у Відділення документи на дитину та мобільний телефон, щоб [PERSON] могла продовжити дистанційне навчання, мати цього не зробила. Дитина в бесіді з лікарем неодноразово повідомляла, що в подальшому не хоче проживати з матір`ю, яка зловживає алкогольними напоями та грубо поводиться зі своїми дітьми. Також дитина повідомила, що перебуваючи вдома, підтримуюче лікування вона приймала не в повному обсязі, так як необхідні медикаменти рідні їй не купували, а бабуся зовсім забороняла їй вживати ліки. Постійне погіршення свого психічного стану, дитина пов`язує з перебуванням вдома та конфліктами з рідними. Відповідно до характеристики на [PERSON] , наданої Слов`янським хіміко- механічним технікумом та засвідченої керівництвом технікуму, де навчається неповнолітня, зазначено, що при дослідженні емоційно-особистісної сфери [PERSON] , були виявлені такі особливості: високий рівень особистісної тривожності. Переважний фон настрою: тривожний, пригнічений, потребує посиленої психолого- педагогічної уваги. На сьогодні [PERSON] , з листа технікуму, за спостереженнями вчителів, які навчають дитину в режимі онлайн, помічають в ній пасивність, різку реакцію на критику, довготривале переживання невдач. Зі слів фахівця з соціальної роботи , з яким вона ділилася своїми переживаннями, з`ясовано, що дитина відчуває себе нікому не потрібною, матір через те, що вона приймає психотропні ліки, акцентує на тому, що дівчина хвора, тому неповнолітню відвідують думки, що вона не хоче жити ні з ким і зовсім на цьому світі, і через це вона має наміри покінчити життя самогубством. На підставі вищевикладеного, Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, вважає, що є всі підстави для відібрання у [PERSON] неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Просить суд відібрати від матері [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , без позбавлення її батьківських прав, неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області - Сухоруков В.Г., який діє на підставі Довіреності, не з`явився. 25 січня 2021 року до суду надав Заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області - начальник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області- Чуйкова О.В., в судове засідання не з`явилася. 25 січня 2021 року до суду надала Заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлена у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] , своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.. Зі Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 28 лютого 2004 року Слов`янським міським Відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Її матір`ю є [PERSON] , батько - [PERSON] , Актовий запис про народження №2 від 14січня 2004 року (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 12). Зі Свідоцтва про шлюб, виданого 09 листопада 2007 року Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 09 листопада 2007 року зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », Актовий запис про шлюб №90 (а.с. 13). З Клопотання Служби у справах дітей Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , вбачається, що мати дитини, [PERSON] , злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує дитину належними умовами для проживання та виховання, чим створює загрозу її життю та здоров`ю (а.с. 3). Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області № 398 від 15 грудня 2020 року «про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] » було вирішено негайно відібрати неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , [INFO] у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дитини та влаштувати до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей в місті Лиман, та затвердити Висновок Органу опіки та піклування, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про негайне відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , [INFO] . (а.с. 3 - 4). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч.4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого І брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу Органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З Висновку від 15 грудня 2020 року Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області «Про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] від матері, [PERSON] , [INFO] », вбачається, що Органом опіки та піклування, виконавчого комітету Миколаївської міської ради розглянуто питання про невиконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , старша дочка [PERSON] із чотирьох, на цей час, а взагалі втретє, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у психоневрологічному відділенні Комунального неприбуткового підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», подала до Служби у справах дітей заяву щодо відмови повертатися додому та перебувати в сім`ї матері та прохання позбавити матір батьківського піклування відносно неї. [PERSON] - домогосподарка, багатодітна мати. Зі слів матері, щодо біологічного батька дитини, з [PERSON] , [PERSON] розлучена, аліменти на дитину батько не виплачує, контакту з ним ні дитина, ані вона не підтримують фактично із розлучення. За адресою, де зареєстровані та проживають всі члени сім`ї [PERSON] : [ADDRESS] , проведено обстеження та складено Акт обстеження житлово-побутових умов. Загальний стан квартири неохайний, речі всі розкидані, постільна білизна на ліжках відсутня, підлога брудна. Сім`я, маючи трикімнатну квартиру, фактично користується лише двома. Взагалі у квартирі сморід. У кухні, на столі, повно недопалків, стіни у тарганах, наявність брудного посуду для сім`ї - норма, є наявні ознаки грибка, їсти вдома не було. Згідно з Наказом від 29 травня 2020 року, [PERSON] перебуває в Службі у справах дітей та обліку дітей, сім`ї яких перебувають у складних життєвих обставинах. Також з 03 серпня 2020 року сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом фахівця із соціальної роботи Відділу соціального захисту населення Виконавчого комітету Миколаївського міського ради. [PERSON] було двічі запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Службою у справах дітей були проведені непоодинокі бесіди з матір`ю стосовно небезпечного стану дитини та причин, які могли призвести до скоєння дитини над собою фізичних ушкоджень. Також був запроваджений постійний телефонний моніторинг щодо стану дівчини, [PERSON] повідомила, що і мати, і баба звинувачують її у тому, що вона зганьбила сім`ю та постійно вислуховує дорікання. Неповнолітня почала скаржитися на погіршення її стану. 25 травня 2020 року, відповідно до направлення експерта Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації з питань дитячої психіатрії, у якої була на прийомі [PERSON] , через вкрай важкий психічний стан, дитина було негайно госпіталізована до Клінічної лікарні. Протягом майже трьох тижнів мати не дзвонила до лікарні та не приносила препарат, необхідний для лікування дитини. Повторно, тобто з 11 листопада 2020 року і по цей час, [PERSON] знаходиться на лікуванні в Клінічній лікарні. За цей період мати відвідувала дитину один раз. Незважаючи на те, що медичним персоналом неодноразово в телефонному режимі матері було повідомлено про необхідність донести у відділення документи на дитину та мобільний телефон, щоб [PERSON] могла продовжити дистанційне навчання, мати цього не зробила. Дитина в бесіді з лікарем неодноразово повідомляла, що в подальшому не хоче проживати з матір`ю, яка зловживає алкогольними напоями та грубо поводиться зі своїми дітьми. Також дитина повідомила, що перебуваючи вдома, підтримуюче лікування вона приймала не в повному обсязі, так як необхідні медикаменти рідні їй не купували, а бабуся зовсім забороняла їй вживати ліки. Постійне погіршення свого психічного стану, дитина пов`язує з перебуванням вдома та конфліктами з рідними. Відповідно до характеристики на [PERSON] , наданої Слов`янським хіміко- механічним технікумом та засвідченої керівництвом технікуму, де навчається неповнолітня, зазначено, що при дослідженні емоційно-особистісної сфери [PERSON] , були виявлені такі особливості: високий рівень особистісної тривожності. Переважний фон настрою: тривожний, пригнічений, потребує посиленої психолого - педагогічної уваги. На сьогодні [PERSON] за спостереженнями вчителів, які навчають дитину в режимі онлайн, помічають в ній пасивність, різку реакцію на критику, довготривале переживання невдач. Зі слів соціального робітника, з яким вона ділилася своїми переживаннями, з`ясовано, що дитина відчуває себе нікому не потрібною, матір через те, що вона приймає психотропні ліки, акцентує на тому, що дівчина хвора, тому неповнолітню відвідують думки, що вона не хоче жити ні з ким і зовсім на цьому світі, і через це вона має наміри покінчити життя самогубством. Згідно з ч.1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч.2, 3 статті 150 та статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від батьківських обов`язків, зобов`язані готувати її до самостійного життя. Враховуючи вищевикладене, громадянка [PERSON] , [INFO] , не виконує жодного з пунктів названих статей щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої дитини, [PERSON] . Дитина постійно відчуває над собою психологічне насилля, що штовхає її на скоєння суїциду. Відповідно до пункту 4 статті 155 Сімейного Кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Враховуючи вищезазначене, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, відповідно до статті 11 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-1V "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" , Закону України від 24 січня 1995 року № 20 "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне негайно відібрати дитину, [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, та влаштувати [PERSON] до Центру соціально- психологічної реабілітації дітей у м. Лимані (а.с. 5-6). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере участі у вихованні своєї неповнолітньої доньки [PERSON] не цікавиться її життям, не бере участі в її розвитку та вихованні, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям своєї дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області №398 від 15 грудня 2020 року «Про негайне відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] ». Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своєї дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язана це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, її ставлення до дитини, суд вважає доцільним відібрати неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, оскільки це сприятиме інтересам дитини. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, суд вважає можливим відібрати у неї дитину без позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved