Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком № 1 по провулку Ботанічному в місті Кропивницькому. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: місто Кропивницький, провулок Ботанічний, будинок № 1. Крім позивача у спірній квартирі зареєстрований відповідач. Факт реєстрації місця проживання відповідача за вищевказаною адресою, порушує права позивача, як власника житлового приміщення та позбавляє останню можливості в повній мірі реалізувати її право власності. Позивач та її представник в судовому засіданні 05.12.2016 року та 19.01.2017 року позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просили їх задовольнити. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, про що надала суду письмову заяву (а.с. 44). Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду повернулися конверти з повістками для відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 22, 27, 36), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини девятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 41). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідно до частини другої статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач є власником спірного будинку, що підтверджується договором дарування від 09.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2410 (а.с. 9) та архівною довідкою № 30988 від 23.12.2016 року Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 40). За відомостями домової книги для прописки громадян, [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с. 10-11). Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, наданими на запит суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 14). Відповідно до довідки № 74 від 02.09.2016 року, виданої Квартальним комітетом № 31 Кіровського району міста Кіровограда, [PERSON], [INFO] дійсно не проживає за даною адресою з червня 2012 року по теперішній час (а.с. 12). Свідки [PERSON] та [PERSON] повністю і беззаперечно засвідчили в судовому засіданні обставини щодо не проживання відповідача в спірній квартирі більше чотирьох років. Таким чином, [PERSON] будучи зареєстрованим в належному позивачу будинку, порушує права та законні інтереси позивача, [PERSON], як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Статтею 150 Житлового кодексу УРСР визначено право громадян, які мають у приватній власності житло користуватися ним та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї або інших осіб. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини першої статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною першою статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше чотирьох років, що відповідно до вимог статей 391, 405 Цивільного кодексу України, дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: місто Кропивницький, провулок Ботанічний, будинок № 1. А також реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved