Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 03.06.2014 року звернулись до суду з позовом до [PERSON], Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, а також моральної шкоди, завданої злочином. Свої позовні вимоги мотивували тим, що 20 квітня 2013 року близько 16 години 50 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ГАЗ- 5201» д.н.з. [NUMBER], в світлий час доби зупинився на вул. Воровського в м. Хорол Полтавської області на проїзній частині біля свого помешкання [NUMBER]. Розпочавши рух заднім ходом з метою виконання маневру розвороту, відповідач [PERSON], грубо порушивши вимоги п.п.10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, перед початком руху допустив неуважність, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників, створив небезпеку для руху велосипедисту [PERSON], котрий рухався по проїзній частині вулиці в напрямку до задньої частини автомобіля ГАЗ 5201, д.н.з. [NUMBER] та допустив наїзд на останнього. У результаті наїзду син позивачів [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Причиною смерті [PERSON] стало несумісне з життям ушкодження голови з порушенням цілісності головного мозку та виділенням її з черепної коробки. 31.10.2013 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а його вина у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться матеріалами кримінального провадження № 1201318033000270. У зв»язку із смертю малолітнього сина його батьками [PERSON] та [PERSON] було понесено матеріальні витрати на його поховання в сумі 4 068 гривні, що доводиться квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 21.04.2013 року, рахунком від 21 квітня 2013 року та рахунком № 85 від 21 квітня 2013 року, а також витрати на придбання пам»ятника в сумі 36200 гривень, що підтверджується копією товарного чека № 70, виданого 20.10.2013 року фізичною особою - підприємцем [PERSON], з яких [PERSON] сплачено 20 200 гривень, а [PERSON]- 16 000 гривень. Крім того, позивачами на даний час понесені додаткові витрати на придбання будівельних матеріалів, підготовку площадки та встановлення пам»ятника в сумі 13 184, 20 гривень, що доводиться копією накладної № 39 від 05 квітня 2014 року, виданої п/п [PERSON]; копією видаткової накладної № 1 0000000644 від 15 квітня 2014 року, виданої ПАТ «Нова лінія»; копією товарного чеку № 25 від 22.04.2014 року, виданого ТОВ «Нова Пошта»; накладною № 110 від 09 квітня 2014 року, виданої п/п [PERSON]. Отже, загальний розмір вказаних витрат становить: 40268 + 13184, 20 = 53452,20 гривень, які належить стягнути на користь позивача [PERSON] - 35418,20 гривні та [PERSON] - 18034 гривні. У результаті даного злочину з вини [PERSON], [PERSON] та [PERSON], завдана моральна шкода у вигляді психічних переживань, фізичних та моральних страждань від непомірної втрати - смерті їх малолітнього сина [PERSON], яку вони оцінюють в суму по 800 000 (вісімсот тисяч) гривень кожному, що належить стягнути на користь кожного з позивачів з вказаної винної особи відповідно до ст. 1167 ЦК України. Згідно Полісу № АС/1312368 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.04.2013 року, укладеного між відповідачами [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його життю та здоров»ю, становить 100 000 гривень. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Позивачі вважають, що з відповідача Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» належить стягнути у відшкодування моральної шкоди - 13 764 грн. у рівних частках на користь кожного позивача. В судовому засіданні позивачі заявлений позов підтримали повністю. Представник позивачів також підтримала позов позивачів. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Представник відповідача ВАТ НАСК «ОРАНТА» позов визнав частково згідно поданих заперечень проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, відповідача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, за якою призначено покарання у вигляді 6 /шість/ років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном 3 /три/ роки. Звільнено [PERSON] від відбування як основного так і додаткового покарання призначеного йому за цим вироком на підставі п. "г" ст. 1, ст. 14 Закону України "Про амністію у 2014 році" та ч.2 ст. 86 КК України. Однак застосування амністії не звільняє винну особу від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Вина [PERSON] в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України встановлена вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 03.06.2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з тим, що вказані вище обставини справи встановлені вироком суду, суд визнає їх такими, що доведені в повному обсязі в порядку, передбаченому Законом. Беручи до уваги викладене, суд при розгляді цивільної справи буде керуватися зазначеними вище обставинами дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Дослідивши обставини справи та належно оцінивши умови, на яких керував автомобілем відповідач [PERSON], умови страхування власником автомобіля цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що останній на момент вчинення ДТП був правомірним володільцем /власником/ вказаного автомобіля та повинен нести відповідальність за завдану шкоду. В той же час інший відповідач по справі ВАТ НАСК «ОРАНТА» за встановлених обставин справи та положень закону цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду перед позивачами нести не повинен, а тому позовні вимоги по відношенню до даного відповідача задоволенню підлягають частково. Відповідно до розяснень, які містяться в п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з подальшими змінами у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобовязані відшкодовувати витрати на поховання ( в тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Відповідно до умов страхування (ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV/2004) шкодою, заподіяною життю потерпілого внаслідок ДТП, визнається, зокрема: шкода, пов'язана із смертю потерпілого». Порядок нарахування страховиком сум страхового відшкодування у такому випадку визначено ст. 27 Закону України № 1961-IV/2004. При цьому, що згідно п. 27.1 ст. 27 цього Закону «Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо- транспортної пригоди». У даному випадку смерть настала у день скоєння дорожньо-транспортної пригоди і є її наслідком. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. За умовами страхування, зокрема, згідно вимог п. 27.3 ст. 27 Закону України № 1961-IV/2004, «Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами». Отже, відповідно до вищезазначених умов страхування та з урахуванням 1147 грн., розміру мінімальної заробітної плати у квітні 2013 року, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік», загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) моральної шкоди батькам потерпілого [PERSON] (позивачам) дорівнює 13 764,00 грн. (6882,00 грн. кожному) , з розрахунку: 1147,00 грн. х 12 = 13 764,00 грн. :2 6882,00 грн. Таким чином, з HACK «Оранта» слід стягнути на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 6882,00 грн. кожному з позивачів. В той же час, посилання позивачів на вимоги та положення п. 27.2 ст. 27 Закону України № 1961 -IV/2004 щодо відшкодування Страховиком шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами у загальному розмірі такого страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не меншому, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, є недоречним, виходячи з того, що позивачі не підпадають під визначення кола осіб, що мають таке відшкодування за ст. 1200 ЦК України, зокрема, вони не можуть бути утриманцями малолітньої дитини [PERSON] Крім цього, відповідно до умов страхування, зокрема, згідно вимог п. 27.4 ст. 27 Закону України № 1961 -ІУ/2004, «Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку». Отже, загальний розмір такого відшкодування, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у квітні 2013 року, обмежується умовами страхування грошовою сумою 13 764,00 грн. Відшкодування витрат на виготовлення надгробного пам'ятника, здійснюється відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, надане у ч. 2 п. 24 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, згідно з яким «витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож у даній місцевості». В даному випадку згідно довідки № 43 від 02 квітня 2013 року Полтавського комунального підприємства "Спецкомбінат похоронно-ритуального обслуговування» вартість одинарного стандартного пам'ятника з квітником становить від 1408,20 грн. до 1590,30 грн. З тих документів, яких було надано Страховику заявником [PERSON] в обґрунтування майнової вимоги щодо відшкодування заподіяної шкоди, зокрема, витрат, понесених з поховання померлого [PERSON], приймаються до уваги (відшкодовуються Страховиком): 300,00 грн. витрат з оплати транспортних послуг (згідно квитанції до прибуткового ордеру № 1 від 21 квітня 2013 року ФОП [PERSON].); 618,00 грн. витрат з придбання товарів ритуального належності (згідно рахунку № 85 від 21 квітня 2013 року ФОП [PERSON].); 1590,20 грн. витрат з придбання та спорудження надгробного пам'ятника (відповідно до граничної вартості одинарного стандартного пам'ятника згідно довідки КП «Спецкомбінат похоронно-ритуального обслуговування» № 43 від 02 квітня 2013 року - «Предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші)» (ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу». З приводу позовних вимог позивачів про відшкодування витрат на поминальний обід в розмірі 3150 грн., слід зазначити, що відповідно до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похорону справу» ці витрати не відносяться до витрат на поховання. Отже з урахуванням наведеного з відповідача НАСК «ОРАНТА» підлягають стягненню матеріальне відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 1590,20 гривень, на користь [PERSON] у розмірі - 918,00 гривень. З приводу позовних вимог позивачів про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд заначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в наслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Частиною 2 ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз»ясень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», то він залежить від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачам внаслідок втрати близької людини /сина/ заподіяна моральна шкода, яка полягає у тяжких душевних стражданнях матері та батька, які поховали малолітнього сина, який трагічно загинув, чим назавжди порушено їх звичайний спосіб життя та приводить до постійних моральних страждань і потребує додаткових зусиль з боку позивачів для організації свого життя. Така втрата позивачів є непоправною. Під час розгляду кримінальної справи в добровільному порядку відповідач відмовився відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, що додатково призводить до нервового переживання і дає підстави вважати, що відповідач не відшкодує шкоду. Також суд враховує, що відповідач є пенсіонером, отримує пенсію близько 1600 грн. Враховуючи наведене, понесену позивачами моральну шкоду суд, виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості, оцінює в 65000 грн., і вважає за необхідне стягнути її з відповідача [PERSON] на кожного з позивачів. При цьому суд враховує те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого у формі грубої необережності може бути підставою для зменшення розміру відшкодування. Однак, ч.3 ст.1193 ЦК України встановлює виключення із загального правила врахування вини потерпілого при визначенні розміру відшкодування. Даною нормою встановлюються випадки, коли умисел або груба необережність потерпілого взагалі не беруться до уваги: у разі відшкодування витрат, передбачених ч.1 ст. 1195 ЦК; у разі відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника; у разі відшкодування витрат на поховання. У перелічених випадках шкода відшкодовується у повному обсязі, не зважаючи на наявність вини потерпілого у будь-якій формі. Також в силу ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1543 грн. 60 коп., а також на користь позивачів по 2 000 гривень кожному витрат за надання правової допомоги.

Outcome: partial