Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

22 березня 2017 року до суду звернувся позивач з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що 11 липня 2014 року приблизно об 11:45 год. на вул.Червоноармійській в смт. Софіївка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який при виконанні обгону виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген СС д/з АЕ 4055 ЕХ під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, в результаті ДТП отримано значні механічні пошкодження. По факту даної дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого СВ Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10.12.2015 року кримінальне провадження по даному факту було закрито за відсутності в діях обох водіїв складу кримінального правопорушення. Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2016 року [PERSON] визнано винним, однак провадження закрито у звязку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. Автомобіль ВАЗ 21063 д/н [NUMBER], 2006 року випуску, застрахований в АТ «Страхова група ТАС». Автомобіль «Фольксваген СС 2,0 ТДі» д/н [NUMBER], 2013 року випуску, застрахована у СК «Київський страховий дім» поліс АС 6988167. Відповідно до висновку експерта авто товарознавця СПД [PERSON] В.№ 20/15 від 27.01.2015 року сума матеріальної шкоди завдана внаслідок ДТП складає 618\~212,89 грн.. Позивачем за послугу евакуатора по перевезенню пошкодженого автомобіля «Фольксваген СС» з місця ДТП (смт. Софіївка) до місця ремонту (м. Кривий Ріг) сплачено 700 грн.. 21.02.2017 року [PERSON] "Київський страховий дім" повідомлено позивача про відмову у страховій виплаті на підставі п. 37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає, що відмова страхової компанії від виконання своїх обовязків є надуманою та незаконною. Вказує, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, різниця між сумою матеріального збитку встановленого експертним шляхом і сумою страхового відшкодування складає: 569\~212,89 грн., що являється попередньою сумою, оскільки вартість запасних частин від моменту пошкодження автомобіля до даного часу значно зросла і він має право на відповідне збільшення суми позовних вимог. За надані послуги СТО було сплачено позивачем 3\~000 грн., з цього слідує, що загальна сума матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Фольскваген СС», що на думку позивача підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] становить 572\~212,89 грн.. Окрім цого зазначає, що позивачу завдано значну моральну шкоду внаслідок ДТП відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України. За час від скоєння ДТП 11.07.2014 року по теперішній час позивач зазнав значних збитків, та незручностей, що полягає у пересуванні транспортом загального користування, втрати єдиного транспортного засобу сімї на довгий час порушила звичний життєвий уклад та плани. Свої моральні страждання оцінює у розмірі 15\~000 грн., просить суд стягнути з [PERSON] «Київський страховий дім» моральну шкоду у розмірі 750 грн., решту моральної шкоди просить стягнути з відповідача [PERSON], а саме 14\~250,00 грн., та судові витрати витрачені у звязку із розглядом цивільної справи: 3\~200,00 грн. з відповідача [PERSON] «Київський страховий дім», що складається із сплачених позивачем послуг в проведенні авто товарознавчого дослідження для визначення матеріального збитку у сумі 2\~000 грн., проведення авто товарознавчого дослідження для визначення ринкової вартості автомобіля на момент проведення АТД у сумі 1\~200 грн.. Судові витрати з відповідача [PERSON], що складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 6983,20 грн., правова допомога складає 1500 грн., вартість телеграм для повідомлення відповідача [PERSON] на АТД у сумі 205,54 грн. , загальна сума стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] становить 8\~688,74 грн. Представник позивача [PERSON] та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Київський страховий дім» [PERSON] у судовому засіданні, яке проводиться у режимі відеоконференції заперечувала проти позову, на що надано заперечення, відповідно до якого вона вказує, що відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - для отримання страхового вішкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.п. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове кодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; З матеріалів справи вбачається, що впродовж одного року з дати дорожньо-транспортної пригоди позивачем не було подано відповідачу заяву про страхове відшкодування зі змістом, передбаченим п. 35. 1 Закону. З урахуванням того факту, що ДТП за участі Позивача і Відповідача1 мала місце 11.07.2014р., з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування Позивач до Відповідача 2 не звертався, вказане на його думку є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування у відповідності до вимог п. 37.4.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з підстав неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, за шкоду заподіяну майну потерпілого з моменту скоєння ДТП. Про вказане Позивача було повідомлено листом № 345 від 21.02.2017 р. Крім того зазначає, що позивач посилається на те, що відповідальність [PERSON] застрахована відповідно до полісу № АС/4268860, однак вказане не відповідає дійсності з урахуванням наступного. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована ,за шкоду заподіяну життю, здоровю та/або майна потерпілого. Положення п. 1.7. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачають, шо забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. [PERSON] та обовязки сторін виникають з підстав та з умов визначених Сторонами в правочині полісі АС/4268860 . Відповідно до розділу «8 Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» полісу № АС/4268860 сторонами даного правочину встановлено, що до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є менше 3-х років. Відповідно до умов правочину (полісу № АС/4268860) вбачається, що особи відповідальність яких застрахована за правочином (полісом № АС/4268860) повині мати ведійський стаж більше трьох років. Тобто, сторонами даного правочину (Страхувальником [PERSON] та Страховиком - Відповідачем2) визначено особливі умови за яких у Страховика виникає обов'язок здійснювати виплату страхового відшкодування. З наявних в матеріалах справи документів, а саме посвідчення водія серії ВАН 120588 - виданого на [PERSON], особи, яка здійснювала експлуатацію транспортним засобом, вбачається, що водійський стаж останньої обчислюється з 14.12.2012 р. та становить менше 3-х років. Вказане вище свідчить, що цивільно-правова відповідальність такої особи відповідно до умов полісу № АС/4268860 не є застрахованою, а отже в силу вимог Закону у страховика не виникає обовязку щодо виплати страхового відшкодування оскільки: -зобовязання страховика за полісом № АС/4268860 обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими особами, які керують забезпеченим транспортним засобом, - у даному випадку за полісом ,№ АС/4268860 страховий випадок не настав, а отже і відсутні зобовязання Страховика виплачувати суму страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Зазначає, що страховик із вказаної підстави не визнає майнові вимоги, оскільки експлуатацію транспортного засобу здійснювала особа відповідальність якої за умовами Правочину (полісу № АС 4268860) не є застрахованою, а тому вказана подія не є страховим випадком в розумінні Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже у Страховика не виникає обовязку відшкодувати шкоду, завдану [PERSON], відповідальність якого не є застрахованою умовами полісу № АС / 4268860. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача 1, представника відповідача 2, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2014 року приблизно об 11:45 год. на вул. Червоноармійській в смт. Софіївка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який при виконанні обгону виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген СС д/з АЕ 4055 ЕХ під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, в результаті ДТП отримано значні механічні пошкодження . Постановою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у звязку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення (а. с. 73). Відповідно до ч.4\~ст. 61 ЦПК України\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає вину відповідача [PERSON] в даній ДТП доведеною, оскільки він керував транспортним засобом, під час руху порушив вимоги\~Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2016. Як встановлено при розгляді справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21063 на момент ДТП була застрахована в [PERSON] "Київський страховий дім", що підтверджується Полісом страхування, укладеним між Страховою компанією та [PERSON]. Ліміт відповідальності за даним Договором за шкоду, заподіяну життю і здоров"ю, становить 100 000, 00 грн., а за шкоду, заподіяну майну, - 50 000, 00 грн. Згідно із\~ст. 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Як вбачається з письмових матеріалів справи, 15.07.2014 року позивач повідомив страхову компанію про подію, а саме про ДТП, що сталася 11.07.2014 року, але 21.02.2017 року страховиком було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Однак підтверджень про отримання повідомлення відповідачем [PERSON] «Київський страховий дім» позивачем не надано до матеріалів позовної заяви. В своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування, а тому вважає його дії незаконними. Відповідно до п. 2.1\~ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України "Про страхування", цим та іншим законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Згідно із ст. 3\~\~Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 1.1 ч. 1 ст. 1 Закону страхувальниками в розумінні вказаного\~закону\~є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. З умов полісу № АС/4268860 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що поліс укладено 14.08.2013 року строком дії до 14.08.2014 року між [PERSON] "Київський страховий дім" та [PERSON], з метою забезпечення відшкодування шкоди та захисту майнових інтересів Страхувальника на умовах, визначених полісом. Відповідно до розділу 8 "Особливі умови використання забезпеченого ТЗ" полісу до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років. Тобто, сторонами визначено особливі умови, за яким у відповідача 2 виникає обов'язок здійснювати виплату страхового відшкодування. Положеннями п. 1.8 ч. 1 ст. 1 та п. 17.2 ст. 17 Закону передбачено, що страховим полісом є єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Так, Зразок та технічний опис поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29.08.2011 року № 558. В свою чергу, Поліс № АС/4268860 відповідає Зразку та технічному опису, вказаному у зазначеному Розпорядженні. Інструкцією про порядок заповнення бланку поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011 року, затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011 року № 279/2011, передбачено вимоги до заповнення бланків полісів. Зокрема, в розділі 8 "Особливі умови використання забезпеченого ТЗ" бланку полісу зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладанні договору ОСЦПВВНТЗ. До таких умов відносяться: перелік місяців, протягом яких використовується транспортний засіб (для річних договорів), використання транспортного засобу в якості таксі/маршрутного таксі, підлягання транспортного засобу обов"язковому технічному контролю (ОТК), допущення до керування транспортним засобом осіб з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років. Крім того, відповідно до п. 17.6 ст. 17 Закону особливості укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Так, особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлені в Положенні про особливості укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що затверджене Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27.10.2011 року № 673. Зокрема, підпунктом 2.1.2 п. 2.1 розділу ІІ вказаного Положення передбачено, що при укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов'язаний застосовувати коригуючи коефіцієнти, відповідно до схеми застосування коригуючих коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наведеної у додатку до цього положення. Відповідно до Схеми застосування коригуючих коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наведеної в додатку до цього Положення, Страховик при укладенні договору застосовує в тому числі тип коригуючого коефіцієнту "водійський стаж осіб, відповідальність яких застрахована за договором". \~В сукупності застосування положень вказаних норм матеріального права сторонами правочину обумовлено істотні, особливі умови, з яких вбачається: - які ризики застраховано страхувальником, з метою забезпечення відшкодування шкоди та на яких умовах; - який водійський стаж осіб, відповідальність яких застрахована за договором, при використанні, експлуатації транспортного засобу. Тобто, у відповідності до вказаних вище норм матеріального права та на їх виконання при укладенні правочину: - визначено ризики, за якими до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років, умову використанні (експлуатації) ТЗ, та\~\~\~\~ - визначено істотну особливу умову використанні забезпеченого транспортного засобу, відповідно до якої до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. З наведеного та умов правочину вбачається, що особи, відповідальність яких застрахована за правочином, є особами, водійський стаж яких має бути більше трьох років. З письмових матеріалів справи, а саме із водійського посвідчення [PERSON] серії ВАН 120588 на право керування транспортними засобами відповідної категорії, виданий 28.12.2012 року вбачається, що стаж [PERSON] обчислюється з 28.12.2012 року та становить менше 3-х років. Вказане вище свідчить про те, що цивільно-правова відповідальність такої особи, відповідно до умов Полісу, не є застрахованою, а отже в силу вимог Закону у страховика не виникає цивільно-правова відповідальність, оскільки: - обсяг відповідальності страховика за полісом обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими особами, які керують застрахованим транспортним засобом; - для відповідача 2, як страховика, за даним полісом страховий випадок не настав, а отже зобов"язання виплачувати позивачу суму страхового відшкодування були відсутні. \~\~\~\~При настанні страхового випадку, відповідно до вимог ст. 22.1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. \~\~\~\~Так, відмовляючи у здійсненні виплати страхового відшкодування Страховик керувався положеннями ст.32 Закону, які визначають випадки, за яких страховик не відшкодовує шкоду. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону - МТСБУ),

Outcome: partial