Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням змін предмету позову, просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 25 відсотків, з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що шлюб між подружжям було розірвано за рішенням суду, дитина постійно проживає з нею, відповідач матеріально не забезпечує дитину, яка знаходиться на утриманні позивачки. У судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначивши, що не заперечує проти участі у матеріальному утриманні дитини, але має невеликий дохід. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд встановив, що від спільного подружнього життя сторони мають дитину [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). 15.03.2013 року Деснянським районним судом м. Києва шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с. 8). Відповідно Довідки форми №3 від 18.02.2014 року Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], разом з позивачкою та членами її сім'ї (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] займає посаду заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "КУПЧИК", протягом 2014 року має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про сукупний дохід (а.с. 20). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, визнання відповідачем позову, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved