Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом просить визнати в порядку спадкування за заповітом після померлої 01 лютого 2016 року матері [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 2,4175 га (рілля), яка розташована на території Петрушинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 035467, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 29 грудня 2002 року № 782. Також, просила визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] ІV-ЧН № 035467, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 29 грудня 2002 року № 782, в частині земельної ділянки площею 2,4175 га (рілля). Свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері. У встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовляє оформити спадщину на дану земельну ділянку в звязку із відсутністю належних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивач не з"явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі та про зменшення позовних вимог, згідно яких просила визнати за нею право власності на земельну ділянку (ділянка №1) площею 1,9088 га (рілля), яка розташована на території Петрушинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 035467. Відповідач - Петрушинська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не зебезпечила, надіславши клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника та про визнання позову (а.с. 61). Представник третьої особи - Головного Управління Держгеокадастру в Чернігівській області [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить підписка про явку до суду. Враховуючи положення ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 270582 (а.с.9), [PERSON] померла 01 лютого 2016 року, про що виконкомом Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області зроблено актовий запис за № 08 від 03.02.2016. [PERSON] за життя розпорядилася своїм майном, склавши 21 березня 2013 року заповіт на користь [PERSON], позивача по справі ( а.с. 8). З копії спадкової справи № 263/2016, яка надійшла з Менської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] після померлої 01 лютого 2016 року [PERSON] прийняла спадщину за заповітом. До складу спадщини входить земельна ділянка загальною площею 3,33 га, що розташована на території Петрушинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 035467, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №266, виданого Головою Чернігівської райдержадміністрації 03.02.2003 року. Дана земельна ділянка складається з двох земельних ділянок: ділянка №1 площею 2,42 га (рілля) та ділянка №2 площею 0,91 га (кормові угіддя) - а.с.12. Однак, як вбачається з Рішення № РВ-7400120032016 від 19 серпня 2016 року позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін) до Державного земельного кадастру, оскільки в межах земельної ділянки площею 2,42 га знаходиться частина земельної ділянки з кадастровим номером 7425586900:02:000:1002 (лісосмуга). Рекомендовано оформити спадщину в судовому порядку( а.с.50). З кадастрового плану земельної ділянки та схеми поділу земельної ділянки, виготовленого на замовлення позивача [PERSON] слідує, що фактична площа земельної ділянки №1, рілля 1,9088 га. (а.с.81). Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2267/02-31 від 13.10.2016 року, державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,4175 га оскільки вона співпадає з іншою земельною ділянкою ( а.с.46). Таким чином, позивач не має можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, із-за накладання земельної ділянки на лісосмугу, отже існує спір про право і права та інтереси [PERSON] порушуються, з незалежних від неї причин. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність спадкодавця [PERSON] припинилась у момент її смерті і за таких обставин отримати належний правовстановлюючий документ, з усуненням порушень земельного законодавства, саме на ім"я спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом після померлої 01 лютого 2016 року [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 1,9088 га - рілля, яка знаходиться на території Петрушинської сільської ради Чернігівського району та області з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Вимоги позивача щодо зазначення цільового призначення земельної діліянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, задоволенню не підлягають, оскільки згідно правовстановлюючого документу земельна ділянка надавалася спадкодавцю - для ведення ведення особистого селянського господарства. Клопотання позивача про поверення їй сплаченого судового збору в зв"язку зі зменшенням позовних вимог, підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України " Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається позивачеві в разі зменшення розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial