Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Представник позивача Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів за призначеною пенсією. Представник позивача мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Управлінням з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсій з даними реєстру зареєстрованих осіб та Індивідуальними відомостями про застраховану особу. В результаті перевірки було встановлено, що виникла переплата пенсії за період з 01.03.2006 року по 30.04.2012 року у розмірі 5199,45 грн. Відповідачу було надіслано лист № 4209/06 від 14.03.2016 року про досудове врегулювання спору та сплати суми боргу в добровільному порядку, однак лист було проігноровано. В судове засідання представник позивача не з'явився. Суду було надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Лівобережного об'єднання УПФ України в м. Києві. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно із ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Частиною 2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати, з якої може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно зПостановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Згідно частини 1-3 статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі України. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідко органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12. 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" надається роз"яснення поняття лічильної ( рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Управлінням з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсій з даними реєстру зареєстрованих осіб та Індивідуальними відомостями про застраховану особу. В результаті перевірки було встановлено, що виникла переплата пенсії за період з 01.03.2006 року по 30.04.2012 року у розмірі 5199,45 грн. Разом з тим, позивач звернувся до суду з даним позовом 15 червня 2017 року. Відповідно до ч.2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Проте, відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Позивач просить стягнути переплачені кошти за період з 01.03.2006 року по 30.04.2012 року. Отже для позивача право на захист його порушеного права, якщо він вважає його порушеним, виникло з 30.04. 2012 року, а з врахуванням тих обставин, що позивач звернувся до суду лише 15 червня 2017 року то в даному випадку для нього строк позовної давності сплив 30.04.2015 року ( ст. 257 ЦК України). Відповідно до чинного законодавства, позивач має право звернутися до суду з заявою про захист цивільного права або інтересу незалежно від спливу позовної давності, проте таке звернення підлягає захисту при умові коли строк позовної давності не сплив. Разом з тим, відповідач надав суду заяву про застосування судом строків позовної давності, а тому із цих підстав, відповідно ч.3 до ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, та,

Outcome: dismissed