Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення оплати додаткової відпустки, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування 3000 грн. моральної шкоди, з посиланням на те, що з 12 лютого 2014 року по 13 березня 2014 року позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах, 25 лютого 2014 року позивачу, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідачем надана додаткова оплачувана відпустка строком 16 календарних днів, яка станом на час звільнення відповідачем без поважних причин в порушення ст.ст.116, 117 КЗпП України не оплачена, що спричинило позивачу моральну шкоду внаслідок приниження честі, гідності та ділової репутації, порушення нормальних життєвих відносин, докладення зусиль для відновлення свого порушеного права. Відповідно до заяви від 29 травня 2014 року позивач просить стягнути 1684 грн. 16 коп оплати додаткової відпустки, 6423 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 50 днів затримки з 13 березня 2014 року по 29 травня 2014 року. В запереченнях на позов в.о. начальника КП "Виробниче управління комунального господарства" Баканов С.Л. зазначає, що посвідчення позивача, як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, не має юридичної сили, заробітна плата позивачу встановлена одноосібно начальником [PERSON], позивач не звертався із відповідними заявами про проведення остаточного розрахунку при звільненні, моральна шкода не підтверджена доказами, просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач підтримав позов за вищевикладених обставин, просив стягнути 1684 грн. 16 коп оплати додаткової відпустки, 6423 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 50 днів затримки з 13 березня 2014 року по 29 травня 2014 року, 3000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача Коровай Л.В. в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивач був прийнятий на роботу одноосібно начальником [PERSON], в штатному розписі відповідача посада позивача не передбачена, позивач отримав після звільнення заборгованість по заробітній платі, відповідачем нарахована сума 1684 грн. 16 коп оплати додаткової відпустки позивача, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, дана оплата не здійсненна, оскільки позивач своєчасно не надав посвідчення постраждалого, вказана сума оплати відповідачем не заперечується. Представник третьої особи-Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області, в судове засідання не з"явився, відповідно до клопотання від 03 червня 2014 року начальник управління Кулініч В.М. просить розглянути справу за відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що ним, як начальником КП "ВУКГ", винесено наказ про надання позивачу, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткової відпустки на 16 календарних днів, оплата по якій позивачу не проведена, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою проведення розрахунку при звільненні. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, згідно положень ст.ст.20, 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік, дана відпустка визначена державою як пільга та компенсація за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначена відпустка не пов'язана із робочим процесом і надається незалежно від часу роботи на підприємстві, установі, організації. Позивач з 12 лютого 2014 року по 13 березня 2014 року перебував з відповідачем у трудових відносинах, що підтверджується копіями наказів відповідача від 12 лютого 2014 року №13-к, від 13 березня 2014 року №26-к, відповідними записами у трудовій книжці позивача. Згідно наказу відповідача від 24 лютого 2014 року №17-к позивачу, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, надано додаткову відпустку строком 16 календарних днів з 25 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року. Докази на підтвердження недійсності вищезазначених посвідчень та наказів станом на час розгляду справи відсутні. Згідно довідок відповідача від 27 березня 2014 року, 26 травня 2014 року середньоденний заробіток позивача складає 128 грн. 46 коп, виплата 1542 грн. 70 коп заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку здійсненна відповідачем на користь позивача 18 березня 2014 року, позивачу, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідачем нарахована сума за додаткову відпустку за 16 календарних днів у розмірі 1684 грн. 16 коп, докази на підтвердження її виплати станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до п.п.4, 5 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України від 20 вересня 2005 року №936, оплата додаткової відпустки громадянам строком 14 робочих днів (16 календарних днів) відповідно до п.22 ч.1 ст.20, п.1 ч.1 ст.21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад; дана оплата проводиться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за встановленою формою. Повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області від 03 червня 2014 року підтверджується відсутність реєстрації в 2014 році відповідача в Управлінні щодо вищезазначеної оплати додаткової відпустки та відповідних документів. Із врахуванням викладеного належні суми оплати додаткової відпустки у розмірі 1684 грн. 16 коп, яка повинна бути проведена відповідачем і ним не оспорюється, останнім на користь позивача не здійснена, тобто при звільненні позивачу належні суми не виплачені, що є підставою для стягнення на користь позивача вищезазначеної суми оплати додаткової відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку із врахуванням заявлених вимог позивача з 13 березня 2014 року по 29 травня 2014 року, докази на підтвердження відсутності вини відповідача в цьому відсутні. Згідно довідок відповідача від 27 березня 2014 року, 26 травня 2014 року середньоденний заробіток позивача складає 128 грн. 46 коп. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та св"яткових днів) розрахунку при звільненні з 13 березня 2014 року по 29 травня 2014 року складає 51 день (березень -12, квітень-21, травень-18). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 6551 грн. 46 коп (128,46 грн.*51 день=6551 грн. 46 коп). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні, про що заперечення представника відповідача в судовому засіданні відсутні, відповідачем нарахована сума за додаткову відпустку за 16 календарних днів у розмірі 1684 грн. 16 коп, у зв"язку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені. Із врахуванням викладеного та меж заявлених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню 6423 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом даної статті підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлене порушення прав позивача, як працівника, у сфері трудових відносин внаслідок невиплати належних йому грошових сум, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст.237-1 КЗпП України. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує рівень втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тривалості порушення трудових прав, і приходить до висновку, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, для визначення моральної шкоди у розмірі 500 грн.. Докази на підтвердження визначення розміру моральної шкоди у розмірі 3000 грн. відсутні, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial