Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", що є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ПП "Транссервіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ПП "Транссервіс" 18 жовтня 2007 року був укладений кредитний договір № 89/КВ-07 щодо надання кредитних коштів в загальній сумі 352 615 грн. 00 коп., з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 17 жовтня 2012 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, та з оплатою 19,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 18 жовтня 2007 року року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 89/Zпор-1-07, а з [PERSON] договір поруки № 89/Zпор-2-07 за умовами яких [PERSON], [PERSON] зобов»язувались солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань ПП "Транссервіс" за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 27 травня 2012 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 390 724 грн. 78 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 224 139 грн. 78 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 13 903 грн. 92 коп.; заборгованість по процентам - 142 905 грн. 30 коп.; пеня за несвоєчасне повернення процентів - 9 776 грн. 56 коп. В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов (а.с.163, 164 том 2). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів, та за його погодженням. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON], діюча на підставі довіреностей від 21 серпня 2012 року та 22 серпня 2012 року (а.с.165, 166 том 2), позовні вимоги в частині вимог до [PERSON], [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Відповідач ПП "Транссервіс" в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.172-173). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та за погодженням сторін. Суд, вислухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", правонаступником якого є позивач, та ПП "Транссервіс" 18 жовтня 2007 року був укладений кредитний договір № 89/КВ-07 щодо надання кредитних коштів в загальній сумі 352 615 грн. 00 коп., з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 17 жовтня 2012 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, та з оплатою 19,5 % річних (а.с.12, 15, 16, 17, 18 том 1). В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 18 жовтня 2007 року року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 89/Zпор-1-07, а з [PERSON] договір поруки № 89/Zпор-2-07 за умовами яких [PERSON], [PERSON] зобов»язувались солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань ПП "Транссервіс" за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (а.с.19, 20 том 1). Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте, як встановлено в ході розгляду справи, вказані договори поруки вважаються припиненим на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, а тому зобов»язання по виконанню кредитного договору покладається на основного боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зі змісту п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Пунктом 16 договорів поруки, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] і [PERSON], встановлено, що договір поруки припиняє вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє по дату повного виконання зобов»язань за кредитним договором. Таким чином, у вищезазначених договорах поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником зобов»язань перед банком та кредитним договором не є встановленими сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив [PERSON] претензію від 04 липня 2011 року про погашення заборгованості від 18 жовтня 2007 року; аналогічну претензію банком було напрямлено [PERSON], яка була отримана останнім 08 липня 2011 року. Разом із тим, позивач звернвся до суду із даним позовом у червні 2012 року, тобто вже після встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, графіком повернення кредитних коштів, видатковим касовим ордером на видачу готівки тощо, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк (а.с.9-11, 21 том 1). Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, не дотримується встановленого графіку погашення заборгованості, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору. Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 27 травня 2012 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 390 724 грн. 78 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 224 139 грн. 78 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 13 903 грн. 92 коп.; заборгованість по процентам - 142 905 грн. 30 коп.; пеня за несвоєчасне повернення процентів - 9 776 грн. 56 коп. (а.с.9-11 том 1). Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частин першої, третьої статті 88 ЦПК України. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог - 3 219 грн. 00 коп. (а.с.1), що відповідає даним правовідносинам. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 551, 554, ч. 4 ст. 559, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial