Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ієговська А.О. звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» (далі - ПрАТ «СК «Оранта-Січ») про стягнення на користь позивача [PERSON] страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у розмірі 7 446,00 грн.; 364,95 грн. страхового відшкодування витрат на поховання; 67014,00 грн. страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 червня 2018 року, приблизно 00 годин 30 хвилин водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Миру в с. Балки, Василівського району, Запорізької області, з боку м. Енергодара в напрямку м. Дніпрорудного, скоїв наїзд на двох пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які рухалися по проїзній частині в попутному з автомобілем напрямку. В результаті даної ДТП, пішоходи [PERSON] та [PERSON] , [INFO] загинули на місці пригоди. Позивач є сином загиблої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. У зв`язку з смертю матері позивачу спричинена значна та непоправна шкода. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована відповідно за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ 3247337. 23.06.2018 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201808000000184. 13.05.2020 року [PERSON] вироком Василівського районного суду Запорізької області (справа №311/2685/18) було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України та ч.1 ст.135 КК України. Запорізьким апеляційним судом вирок Василівського районного суду Запорізької області залишено без змін. Касаційна скарга у зазначеній справі не подавалась. Відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представниками за довіреністю 08.04.2019 року було надано ПрАТ "СК "Оранта-Січ" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Листом №2485 від 11 грудня 2020 року відповідач повідомив представника позивача про те, що заяви з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про виплату частини страхового відшкодування від заподіяної шкоди. Листом №586 від 23 березня 2021 року відповідач повідомив представника позивача про те, що іншу частину суми відмовляється виплачувати позивачу, посилаючись на те, що страхове відшкодування Позивачеві має розраховуватись відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на два з огляду на те, що судом встановлено, що пішоходи [PERSON] та [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, із-за своєї необережності та необачності рухались в нічний час по проїзній частині дороги, не виконуючи в повному обсязі вимоги п. 4.1, 4.2 Правил дорожнього руху, що є їх грубою необережністю. Відмову ПрАТ «СК «Оранта-Січ» у виплаті 50% страхового відшкодування позивач вважає неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормах закону. Пунктом 27.3. Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент ДТП до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили: чоловік [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . На день настання страхового випадку, ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні. Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 44676,00 грн. (3723 х 12 = 44 676), що виплачується рівними частинами між чоловіком та синами загиблої. Частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, дорівнює 14892,00 грн. (44676 / 3 = 14 892). Отже, позивачу належить до виплати страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 14 892,00 грн.. Відповідач добровільно здійснив виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 7446,00 грн. Таким чином, відповідач зобов`язаний здійснити доплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 7446,00 грн. Відповідно до пункту 27.4 статті 27 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» позивачу має бути виплачено страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 729,90 грн., що підтверджується наданою страховику квитанцією №0.0.1069904490.1 від 25.06.2018 року. Проте, страховик виплатив половину цієї суми - 364,90 грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 364.90 грн. Позивач, який на час настання страхового випадку, перебував на утримання своєї матері у зв`язку з тим, що навчався у Бердянському машинобудівному коледжі, також має право на отримання, відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України, пункту 27.2 ст.27 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника в загальному розмірі 134028,00 грн. Відповідач відшкодував йому половину цих виплат у розмірі 67014,00 грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 67014,00 грн. Ухвалою суду від 06.05.2021 року відкрито провадження справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 14.06.2021 року представником відповідача ПрАТ «СК «Оранта січ» - адвокатом Ткаченко С.П. до суду надіслано відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. У відзиві представником відповідача фактично визнані ті обставини, що страховою компанією за заявою [PERSON] про виплату страхового відшкодування було виплачено: 7446,00 грн. - відшкодування моральної шкоди; 364,90 грн.- відшкодування витрат на поховання;67014,00 грн. - відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника, що становить 50% від заявленої позивачем суми. Обґрунтовуючи виплату 50% страхового відшкодування, представник відповідача вказує на те, що за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 13.05.2020 року у справі №311/2685/18 було встановлено, що загиблі пішоходи [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, із-за своєї необережності та необачності рухались в нічний час по проїзній частині дороги по вул. Миру в с. Балки, яка освітлювались ліхтарями, у попутному напрямку автомобіля ВАЗ 21115 під керуванням [PERSON] , вдвох несли велику сумку з речами, не виконуючи в повному обсязі вимоги п.4.1, 4.2 Правил дорожнього руху, що є їх грубою необережністю та відповідно до ст.1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідальними за заподіяння шкоди є як [PERSON] та і потерпілі [PERSON] та [PERSON] . Згідно п.36.3 ст.36 Закону №1961-IV, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Враховуючи вимоги п. 36.3 ст.36 Закону №1961-ІУ, сплаті позивачу підлягає лише 50% від заявленої суми страхового відшкодування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Ієговська А.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заві. Просить їх задовольнити. Вказує на те, що відповідач фактично не оспорює розмір належного позивачу відшкодування страхових виплат і той факт, що позивачу виплачено тільки 50% від заявленої суми страхового відшкодування. Представник відповідача ПрАТ «СК «Оранта-Січ» у сьогоднішнє судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.144), причини неявки не повідомив. На запит суду копію страхової справи не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 23 червня 2018 року приблизно о 00 годин 30 хвилин водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», д.н.з. [NUMBER] , рухався в темний час доби по проїзній частині вул. Миру, у с. Балки Василівського району Запорізької області з боку м. Енергодар в напрямку м. Дніпрорудне зі швидкістю понад 50 км/год. У цей же час по проїзній частині вул. Миру у вказаному вище населеному пункті у попутному з автомобілем «ВАЗ 211540» напрямку попереду нього рухались пішоходи [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час руху в районі будинку [ADDRESS] , водій [PERSON] у зв`язку зі зниженням уваги і реакції та порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішоходів [PERSON] та [PERSON] на проїзній частині та маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду на них, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив і скоїв наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пп. 2.9 а), 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходи [PERSON] та [PERSON] тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинули на місці події. Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15.03.2020 року (справа №311/2685/18, провадження №1-кп/311/34/2020), залишеним без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286, ч.1 ст.135 КК України. В касаційному порядку вирок суду не оскаржений. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПрАТ «СК «Оранта-Січ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №3247337 від 30.05.2018 р. Страхова сума за полісом становить 200 000, 00 грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, а також 100 000, 00 грн. за шкоду заподіяну майну. Станом на момент ДТП до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили: чоловік [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст.33, ст.35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представниками позивача [PERSON] 08.04.2019 року було надано ПрАТ "СК "Оранта-Січ" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. 08.04.2019 року [PERSON] подав страховій компанії три заяви на виплату страхового відшкодування моральної шкоди - 14892,00 грн. (а.с.37), на відшкодування витрат на поховання у розмірі 729,90 грн. ( а.с.38); на відшкодування витрат, пов`язаних з втратою годувальнику у розмірі 134028,00 грн.(а.с.39), надавши до заяв відповідні документи (а.с.40-42). Листом №2484 від 11 грудня 2020 року відповідач повідомив представника позивача про те, що заяви з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про виплату частини страхового відшкодування від заподіяної шкоди у загальній сумі 74824,95 грн. (а.с.43). Листом №586 від 23 березня 2021 року відповідач повідомив представника позивача про те, що іншу частину суми відмовляється виплачувати посилаючись на те, що страхове відшкодування Позивачеві має розраховуватись відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на два з огляду на те, що судом встановлено, що пішоходи [PERSON] та [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, із-за своєї необережності та необачності рухались в нічний час по проїзній частині дороги, не виконуючи в повному обсязі вимоги п. 4.1, 4.2 Правил дорожнього руху, що є їх трубою необережністю (а.с.44). Згідно статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) встановлено, що до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів. Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Згідно із частиною 1 статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Положеннями пунктів 27.1, 27.2 статті 27 Закону №1961-ІV встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є прямим наслідком цієї ДТП. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим); загальний розмір страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 Закону). Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на те, що ним було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50% від нарахованої до сплати суми, із застосуванням положень п.36.3. ст.36 Закону №1961-ІV. Проте, зазначена норма Закону в даному випадку не підлягає застосуванню з огляду на наступне. Відповідно до пункту 36.1 ст.36 Закону №1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved