Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Відповідно до п.9 1.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої [PERSON] прийняла спадщину успадкувавши належне їй майно в тому числі і земельну ділянку площею 4.62 га. кадастровий № 5321386000:00:023:0005, що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та земельну ділянку площею 4.59 га. кадастровий № 5321386000:00:023:0004, що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. При житті 15.01.2008 року та 16.01.2008 року [PERSON] уклала з приватним підприємством Агроекологія, договори оренди землі строком на 25 років кожен щодо оренди земельних ділянок, які належали їй на підставі державного акту серії IV-ПЛ № 039684 та державного акту серії IV-ПЛ № 030837. Відповідно до п.40 договорів оренди земельних ділянок перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. На даний час позивач має намір самостійно обробляти успадковані земельні ділянки у звязку з чим направляла лист приватному підприємству Аргоекологія про розірвання договорів оренди землі, відповіді від відповідача не надійшло. За вищезазначених обставин позивач звернулася з позовом до суду в якому просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 4.62 га. кадастровий № 5321386000:00:023:0005, зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2008 року за № 040855500086 та земельної ділянки площею 4.59 га. кадастровий № 5321386000:00:023:0004 зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.2010 року за № 041055500836 та стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 16.11.2016 року відкрито провадження по справі ( т.1 а.с.27). Ухвалою суду від 08.12.2016 року по справі призначено судовий розгляд ( т.1 а.с.34). Ухвалою суду від 24.07.2017 року зустрічну позовну заяву приватного підприємства Агроекологія до [PERSON] про внесення змін до договорів оренди землі в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] підприємства " Агроекологія" про розірвання договорів оренди землі - залишено без руху до усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків /сплати судового збору/, надавши на їх усунення 5 днів, з часу отримання ПП\~\~«Агроекологія» копії ухвали ( т.1 а.с.98-99). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 24.07.2017 року \~заявлені заяви і клопотання представника ПП «Агроекологія» задоволено частково. Допитати в судовому засіданні в якості свідка позивача по справі [PERSON] Залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Зіньківську районну державну адміністрацію Полтавської області. Зобовязано позивача надати суду оригінали спірних договорів оренди землі. Винести ухвалу про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. В іншій частині заявлених клопотань і заяв в задоволенні відмовлено. Заяву представника позивача про забезпечення позову залишено без розгляду ( т.1 а.с.99а). Ухвалою суду від 02.04.2018 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до\~[PERSON] підприємства\~"\~Агроекологія"\~ про\~розірвання договорів\~оренди землі ( т.1 а.с.188). \~ \~Ухвалою суду\~від 02.04.2018\~року зупинено\~провадження по\~цивільній справі\~за позовом[PERSON]\~до [PERSON]\~підприємства "\~Агроекологія"\~ про\~розірвання договорів\~оренди землі ( т.1 а.с.189). \~ \~Ухвалою суду\~від 15.06.2018\~року \~в задоволенні\~заяв від\~17.04.2018\~року \~(\~т.2\~а.с.3-7,39-45)\~представника відповідача[PERSON]\~підприємства "\~Агроекологія"\~ за\~довіреністю [PERSON]\~та генерального\~директора [PERSON]\~підприємства "\~Агроекологія"\~ [PERSON]\~про забезпечення\~позову по\~цивільній справі\~за позовом[PERSON] до [PERSON] підприємства " Агроекологія" про розірвання договорів оренди землі. Ухвалою суду від 19.06.2018 року поновлено провадження по справі (т.2 а.с.114). Ухвалою суду від 19.06.2018 року клопотання від\~17.04.2018 року (т.2 а.с.17,31-32) заявлені представником відповідача приватного підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генеральним директором ПП Агроекологія [PERSON] про залучення Зіньківської районної державної адміністрації в Полтавській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог по цивільній справі за позовом [PERSON] до\~[PERSON] підприємства\~"\~Агроекологія"\~ про\~розірвання договорів\~оренди землі залишено без розгляду. Ухвалою суду від 19.06.2018 року в прийняті зустрічних позовних заяв ПП\~"Агроекологія"\~від 28.03.2017 року ( т.1 а.с.73-76), \~ \~ \~ \~07.09.2017 року (т.1 а.с.127-129), 11.12.2017 року ( т.1 а.с.143-145), 26.12.2017 року та 12.04.2018 року до [PERSON] про внесення змін до договору оренди землі відмовлено та повернуто ПП «Агроекологія» (т.2, а.с.116). Ухвалою суду від 19.06.2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] про залучення відділу Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] підприємства " Агроекологія" про розірвання договорів оренди землі відмовлено (т.2, а.с.118). Ухвалою суду від 19.06.2018 року в задоволенні заяв від \~09.01.2018 року (т.1 а.с.150), 17.04.2018 року (т.2 а.с.15), 17.04.2018 року (т.2 а.с.46), 14.05.2018 року ( т.2 а.с.62) та 18.06.2018 року представника відповідача [PERSON] підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генерального директора ПП Агроекологія [PERSON] про зупинення провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] підприємства " Агроекологія" про розірвання договорів оренди землі відмовлено (т.2, а.с.119). \~ \~ \~ \~ Ухвалою\~суду від\~19.06.2018\~рокув\~ухвалі Зіньківського\~районного суду\~Полтавської області\~від 16\~листопада 2016\~року про\~відкриття провадження\~у справі\~виправлено описку,\~помилково вказано\~в резолютивній\~її частині\~ухвала оскарженню\~не підлягає\~замінено на\~правильне: Ухвала може\~бути оскаржена\~у звязку\~з порушенням\~правил підсудності\~у встановлений\~законом строк\~і порядок,\~в іншій\~її частині\~ухвала оскарженню\~не підлягає. В задоволенні заяв приватного підприємства "Агроекологія" від 17.04.2018 року ( т.2 а.с.13,33,34) про внесення виправлень в ухвалі суду від 02.04.2018 року відмовлено (т.2, а.с.120). \~ \~ \~ \~ Ухвалою\~суду від\~19.06.2018\~рокув задоволенні заяв від 17.04.2018 року (т.2 а.с.11,36) представника відповідача приватного підприємства "Агроекологія" за довіреністю [PERSON] та генерального директора ПП Агроекології [PERSON] про передачу справи за позовом [PERSON] до [PERSON] підприємства " Агроекологія" про розірвання договорів оренди землі для розгляду з одного суду до іншого з дотриманням правил підсудності за місцезнаходженням відповідача відмовлено (т.2, а.с. 115). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в позовному обсязі, послались на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача приватного підприємства Агроекологія за довіреністю [PERSON] 04.01.2017 року, 24.07.2017 року, 14.05.2018 року та 19.06.2018 року в судові засідання не зявився, неодноразово надсилав до суду заяви про перенесення розгляду справи, подав до суду відзив (т.1, а.с.240-243,т.2, а.с.23-28). Ухвалою суду від 01.06.2018 року, задоволено письмове клопотання представника відповідача ПП «Агроекологія» за довіреністю [PERSON], судове засідання призначено провести в режимі відеоконференції з Дарницьким районним судом м. Київ, вище вказаний суд на відеоконференц звязок не вийшов, по невідомій суду причині. Слід зазначити, що подані заяви до суду представником відповідача про неодноразове перенесення розгляду справи не підтверджені належними та допустимими доказами, тому суд визнає неявку представника відповідача неповажною та розцінює дії представника відповідача як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідач є юридичною особою, має не одного представника, а тому відповідно до положень\~ст. 223 ЦПК України\~вирішив розглядати справи без участі представника відповідача, за наявними у справі доказами, разом з цим суд звертає увагу на те, що відповідач ПП «Агроекологія» є юридичною особою і може мати не одного представника, представник третьої особи Зіньківської районної державної адміністрації в Полтавській області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], та її представника адвоката [PERSON], оглянувши оригінал договору оренди від 15.01.2008 року укладеного між [PERSON] та приватним підприємством Агроекологія в особі директора [PERSON], зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України 24.03.2010 року за № 041055500836, оригінал договору оренди від 16.01.2008 року укладеного між [PERSON] та приватним підприємством Агроекологія в особі директора [PERSON], зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської філії ДП Центру ДЗК при Держкомземі України 23.05.2008 року за № 040855500086,дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~[PERSON] підприємства\~"\~Агроекологія"\~ про\~розірвання договорів\~оренди землі підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 15.01.2008 року між приватним підприємством Агроекологія та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер № 5321386000:00:023:0004, загальною площею 4.59 га., що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області строком на двадцять пять років, який 24.03.2010 року зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 041055500836 (т.1 а.с.10-11). 16.01.2008 року між приватним підприємством Агроекологія та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер № 5321386000:00:023:0005, загальною площею 4.62 га., що розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області строком на двадцять пять років, який 23.05.2008 року зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040855500086 (т.1 а.с.17-18). [PERSON] народилася 25.02.1958 року в селі Арсенівка Зіньківського району Полтавської області (т.1 а.с.4-5). 23.04.2016 року померла [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2016 року, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] і є власником земельної ділянки площею 4.6200 га., кадастровий № 5321386000:00:023:0004, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 030837 (т.1 а.с.6), що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.11.2016 року ( т.1 а.с.7). З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2016 року вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] і є власником земельної ділянки площею 4.5909 га., кадастровий № 5321386000:00:023:0005, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 039684 (т.1 а.с.9), що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.11.2016 року ( т.1 а.с.8). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.ст.116, 125 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди є, зокрема: об'єкт оренди; строк дії договору оренди. За ст.16 Закону України «Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно\~ст.18 Закону України «Про оренду землі»\~та ч.2\~ст.125 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.\~Стаття 20 Закону України «Про оренду землі»\~зазначає, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено: «1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.» Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено: «1. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється у разі смерті фізичної особи - орендаря. З часу прийняття спадщини після cмерті [PERSON] з 01.11.2016 року позивач [PERSON] стала стороною спірних договорів оренди землі, а саме орендодавцем. До того ж, відповідно до п.40 договорів оренди землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вказаний пункт договору передбачає диспозитивність, тобто розірвання договору або зміна його умов. Частина четверта статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.» \~\~\~\~Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені у\~ст. 34. Закону України «Про оренду землі», згідно якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. \~\~\~\~За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~\~\~\~Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~\~\~\~Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~За приписами ст.ст. 1296 - 1298 ЦК\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. \~\~\~\~Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~\~\~\~Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини та мають право самостійно господарювати на землі (п. «г» ч. 1 ст.\~81, п «б» ч. 1 ст.\~90 ЗК України). \~\~\~\~За приписами\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. \~\~\~\~Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. \~\~\~\~Матеріали справи свідчать, що спадкодавець [PERSON] мала у власності спірні земельні ділянки, а після її смерті спадщину прийняла позивач [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (т.1 а.с.6,9). Спірні земельні ділянки на підставі Договорів оренди земельної ділянки перебувають в оренді приватного підприємства «Агроекологія ».\~\~\~\~У п.40 Договору оренди землі\~від 15 січня 2008 року та 16 січня 2008 року , укладених між спадкодавцем [PERSON] та орендарем ПП Агроекологія,\~сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору.\~При цьому зазначений пункт договору будь-ким із його учасників не оспорювався й у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.\~\~\~\~По справі також встановлено, що після оформлення свого права власності на успадковані земельні ділянки позивач [PERSON] направила на адресу ПП "Агроекологія" листа, в якому повідомила орендаря про офіційне набуття права власності на цю земельну ділянку та з посиланням на п. 40 Договору оренди земельної ділянки просила останнього припинити її використання та повернути їй (а.с.22). Однак, не зважаючи на це, відповідач ПП "Агроекологія" продовжує використовувати спірні земельні ділянки в своїх інтересах. \~Зміст п. 40 спірних договорів оренди землі в повній мірі відповідає пункту 40 Типового договору оренди землі, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, та ніякого двозначного тлумачення не містить. У зв'язку з вказаним, позивач [PERSON], як новий власник орендованих відповідачем земельних ділянок, обґрунтовано скористалася своїм правом та ініціювала питання про одностороннє дострокове розірвання Договорів оренди земельних ділянок на підставі п. 40 цих договорів. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~18.12.2009\~року №14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 р. у справі [PERSON] Девелопментс ЛТД проти Ірландії та у справі від 20.11.1995 року "Прессе Компанія Навієра СА" проти Бельгії", зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушено. Відповідно до ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Отже, в судове засідання надано докази щодо наявності підстав для розірвання договору оренди земельних ділянок, укладених між [PERSON] Якіною та приватним підприємством «Агроекологія». Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] надіслала приватному підприємству Агроекологія заяву про дострокове розірвання договорів оренди землі. За п.39 договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, а згідно п.36 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Відповідно до п.38 договору дія договору припиняється: - шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищенням, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. В судовому засіданні не було допитано позивача [PERSON] в якості свідка, оскільки остання після зясування судом її думки про її допит в якості свідка, не погодилась давати свідчення в якості свідка. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~[PERSON] підприємства\~"\~Агроекологія"\~ про\~розірвання договорів\~оренди землі підлягають до задоволення. \~ \~ \~Позивачем по\~справі було\~понесено судові\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~сумі 1102\~грн.\~40\~коп.\~(т\~1,а.с.1)\~та 3\~000\~грн.\~ за\~надання професійної\~правничої допомоги\~(т\~1,а.с.1,25). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Що стосується стягнення витрат на користь позивача за професійну правничу допомогу то суд виходить з наступного: Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правовничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що [PERSON] скористалась своїм правом, на правову допомогу, та уклала договір з адвокатом (Ордер серія ПТ № 014471) від 7 листопада 2016 року, в якому зазначено обсяг та форми надання правничої допомоги, розмір витрат на оплату такої допомоги з яким погодився позивач, у звязку із складністю справи, значний проміжок часу судового розгляду ( справа перебувала на розгляді з 16.11.2016 року), обставини щодо сплати клієнтом адвокату коштів в розмірі 3000 гривень за професійну правничу допомогу які підтверджуються квитанцією №85 від 7.11.2016 року. За таких підстав витрати за надання професійної правничої допомоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved