Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що [PERSON] не займається утриманням та вихованням свого сина [PERSON] . Мати після народження дитини залишила її у акушерсько-гінекологічному відділенні КНП "Миргородська центральна районна лікарня ". [PERSON] позбавлялася батьківських прав Миргородським міськрайонним судом 21.03.2017, справа № 541/101/17, номер провадження 2/541/318/2017, відносно трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] характеризується негативно, веде розгульний, аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не з`являється вдома, за місцем реєстрації, постійно перебуває у сумнівних компаніях, де розпиває спиртні напої. Не має постійного місця проживання, постійної роботи. Постійно мігрує по різних населених пунктах. Діти: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , влаштовані на виховання у прийомну сім`ю громадян України. Відповідно до пункту 13 Положення про прийомну сім`ю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 р. N 565 " Прийомні діти мають право підтримувати особисті контакти з батьками та іншими родичами, якщо це не суперечить їх інтересам і не заборонено рішенням суду. Форми такого спілкування визначають органи опіки та піклування за погодженням з прийомними батьками та за участю центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді", але мати жодного разу не тільки не виявила бажання спілкуватися з дітьми, а навіть не з`ясувала, куди влаштовано її дітей. 11 листопада 2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації розглядалося питання позбавлення батьківських прав [PERSON] . На засіданні комісії було прийнято рішення про направлення позову до суду про позбавлення її батьківських прав по відношенню до її дитини: [PERSON] , [INFO] . 13 листопада 2019 року Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, затвердила висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її сина [PERSON] . Вищевикладене є свідченням того, що мати [PERSON] остаточно втратила бажання виховувати та утримувати свою дитину, що с підставою для позбавлення її батьківських прав, згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.11.2019 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою сулу від 10 січня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності [PERSON] позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснила, що [PERSON] після народження дитини залишила її у акушерсько-гінекологічному відділенні КНП "Миргородська центральна районна лікарня ". Раніше була позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які влаштовані на виховання у прийомну сім`ю громадян України. Тому просила позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 18 листопада 2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку на користь установи чи фізичної особи якими буде утримуватися дитина. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації (а.с. 26,32). Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Реєстрація дитини проведена згідно ч.2 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.09.2019 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № [NUMBER] виданого 10.09.2019 року Миргородським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 4,7,8). Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 05.09.2019 та заяви батьків (матері або батька), інших родичів або законного представника про відмову забрати дитини з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 05.09.2019 [PERSON] після народження дитини залишила її у акушерсько-гінекологічному відділенні КНП "Миргородська центральна районна лікарня " [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 21.03.2017 (а.с. 15,16). Діти: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , влаштовані на виховання у прийомну сім`ю громадян України відповідно до розпорядження голови Зіньківської районної державної адміністрації про влаштування дітей від 28.11.2017 №461 (а.с. 17,18). 13 листопада 2019 року Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, затвердила висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повнолітнього віку на користь установи чи фізичної особи якими буде утримуватися дитина (а.с. 19). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] відмовилася забрати дитину з пологового будинку, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України, в редакції чинній на момент звернення до суду передбачає розмір аліментів 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що відповідачка є працездатною і спроможна надавати допомогу на утримання сина, тому підлягають стягненню із [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 18 листопада 2019 року до досягнення дитиною повнолітнього віку на користь установи чи фізичної особи якими буде утримуватися дитина. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, що зумовлює стягнення з відповідача [PERSON] 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість ) гривень 80 копійок судового збору на користь держави пропорційно до повного задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved