Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суд з позовом до відповідачів, в якому просив: звільнити з-під арешту, накладеного Корабельним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, автомобіль HYUNDAI, модель: ATOS, рік випуску: 2002, тип ТЗ: легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; звільнити з-під арешту, накладеного Ленінським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, автомобіль HYUNDAI, модель: ATOS, рік випуску: 2002, тип ТЗ: легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 06.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKA0АЕ0000653А, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 11795.53 долларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Банк і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна . Згідно з договором застави від 26.07.2007р., [PERSON] надала в заставу автомобіль HYUNDAI, модель: ATOS, рік випуску: 2002, тип ТЗ: легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 05.09.2007р. ПАТ КБ «ПриватБанк» має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку, визначеному чинним законодавством, але, оскільки у відношенні заставного майна існують арешти, в базах даних ВРЕО ОДАІ УМВС України в Миколаївській області "РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ" знаходяться записи за системою "ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ", банк не може скористуватися своїм правом заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. Саме з цих підстав позивач і звернувся до суду з позовом про звільнення рухомого майна з-під арешту. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні засідання після перерви не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник відповідача в суд після перерви не з'явився, однак надав заяву про слухання справи за їх відсутністю. Треті особи: [PERSON] та представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду не з'явилися, повідомленні своєчасно та належним чином в судове засідання не з'явилися, заяв до суду не надали, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заслухані в попередньому судовому засіданні пояснення позивача та відповідачів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKA0АЕ0000653А , згідно з яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 11795.53 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави від 26.07.2007р., [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]) надала в заставу автомобіль HYUNDAI, модель: ATOS, рік випуску: 2002, тип ТЗ: легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить їй на праві власності і підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 05.09.2007р. У квітні 2008 року Корабельним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] грошових коштів було накладено арешт на майно боржника, у тому числі й на автомобіль HYUNDAI ATOS, реєстраційний номер: [NUMBER], який є предметом застави за договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Окрім того, постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ Чеботар С.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.12.2010 р. (з метою забезпечення виконання постанови АДК Центрального району м. Миколаєва № 56 від 15.01.2009р. про стягнення з [PERSON] боргу) також накладено арешт на автомобіль HYUNDAI ATOS, реєстраційний номер: [NUMBER], який являється предметом застави за договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. Відповідні записи про накладення арештів Корабельним та Ленінським відділами ДВС ММУЮ містяться в базах даних ВРЕО ОДАІ УМВС України в Миколаївській обл. "Результати звірення по всіх базах на АМТ" за системою "Заарештований АМТ". Згідно ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Отже суд вважає, що по-перше: право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло, як зазначено вище 26.07.2007р., а постанови про накладення арешту на все рухоме майно [PERSON], зокрема й предмет застави, винесено Корабельним ВДВС ММУЮ у квітні 2008 року, а Ленінським ВДВС ММУЮ - 02.12.2010 р., тобто пізніше, ніж заставне майно було передано в заставу ПриватБанку.; по-друге: заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 23 523,20 дол. США, що значно перевищує вартість предмета застави, яка на дату укладення складала 52 512,93 грн. та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортного засобу. Таким чином, Корабельний та Ленінський відділи державної виконавчої служби не мали правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. На теперешній час ПАТ КБ «ПриватБанк» має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку, визначеному чинним законодавством, але, оскільки у відношенні заставного майна існують арешти, в базах даних ВРЕО ОДАІ УМВС України в Миколаївській області "РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ" знаходяться записи за системою "ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ", позивач не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки саме ПРИВАТБАНК раніше зареєстрував обтяження на предмет застави: автомобіль HYUNDAI, модель: ATOS, рік випуску: 2002, тип ТЗ: легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976р. №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян та організацій, що ґрунтуються , як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника , особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як встановлено судом, ПАТ КБ «ПриватБанк» не є учасником виконавчих проваджень, згідно яких Корабельним та Ленінським відділеннями ДВС Миколаївського міського управління юстиції , накладено арешт на все майно [PERSON] в тому числі і на заставлене майно, згідно договору застави від26.07.2007р. Таким чином, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги позивача бо вони є цілком обґрунтованими та відповідають законодавству України. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів обов'язок сплати судового збору. по 114грн.70коп.

Outcome: approved