Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 жовтня 2020 року звернувся до суду з позовом до ГУНП в Черкаській області, Державної казначейської служби України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю ГУНП в Черкаській області під час досудового розслідування у розмірі 100000,00 грн. Позивач зазначає, що 11 жовтня 2018 року, близько 08 години, він виявив, що на його мобільний телефон в нічний час доби надходили СМС-повідомлення від банку "ПУМБ" (номер картки [NUMBER] ) про те, що з рахунку були зняті грошові кошти в сумі 4500 грн. Лише 29 грудня 2018 року, тобто через два з половиною місяці після зняття невідомими особами грошових коштів в банкоматі банку, [PERSON] звернувся із заявою до поліції про вчинення відносно нього шахрайських дій. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що слідчим відділом Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12018251010008835 за його заявою від 29 грудня 2018 року, закрито, на його переконання, незаконно. Позивач зазначає, що 01 червня 2020 року він звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шарапи Р.С. від 24 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 12018251010008835 від 30 грудня 2018 року, так як досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено неналежним чином, а рішення слідчого про закриття кримінального провадження є безпідставним. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року у справі № 712/5162/20 (провадження № 1-кс/712/2676/20) вирішено задовольнити скаргу [PERSON] на постанову слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шарапи Р.С. від 24 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 12018251010008835 від 30 грудня 2018 року, а постанову слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шарапи Р.С. від 24 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження № 12018251010008835 від 30 грудня 2018 року скасувати. Посадові особи ГУНП в Черкаській області ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року № 712/5162/20 не виконали. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представники відповідачів - ГУНП в Черкаській області, Міністерства юстиції України - проти позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість і безпідставність позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову. Представник Державної казначейської служби України подав до суду заяву про невизнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Ефективність національного засобу правового захисту за змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту. Щоб вважатися ефективним і в такий спосіб відповідати ст. 13 Конвенції, внутрішній засіб правового захисту повинен надати змогу компетентному національному органу як розглянути суть відповідної скарги за Конвенцією, так і забезпечити "належний захист" (рішення від 27 вересня 1999 року у справі "Сміт і Грейді проти Сполученого Королівства"). Результатом такого провадження може бути, зокрема, присудження відшкодування у зв`язку з порушенням. Судом встановлено, що постановою слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шарапи Р.С. про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2020 року, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12018251010008835 від 30 грудня 2018 року за заявою позивача [PERSON] від 29 грудня 2018 року, закрито на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, та неповідомленням жодної особи про підозру. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року у справі № 712/5162/20 на підставі відсутності мотивів щодо правильності кваліфікації кримінального правопорушення постанову слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шарапи Р.С. скасовано. Як вбачається з повідомлення відділу дізнання ГУНП в Черкаській області від 11 листопада 2020 року № 236/34/1-2020, Черкаською місцевою прокуратурою 26 жовтня 2020 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано, підслідність визначено за сектором дізнання Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області; наразі досудове розслідування триває. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржувались бездіяльність слідчого, ця бездіяльність слідчого судовим рішенням визнавалась незаконною. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи ту обставину, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року у справі № 712/5162/20 скасовано постанову слідчого слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області Шарапи Р.С. про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2020 року, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12018251010008835 від 30 грудня 2018 року, то суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частинами 2, 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на невеликий розмір майнової шкоди 4500 грн., затримка у два з половиною місяці із зверненням позивача до поліції про заволодіння його грошовими коштами, знятими з банківської картки в АТ "ПУМБ", позивач не довів перед судом з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди в 100000 грн., та якими доказами це підтверджується, а тому суд вважає, що стягнення моральної шкоди у розмірі 1500 грн. є розумним та справедливим. Судові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial