Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла його дружина, мати позивачки - [PERSON] , яка не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивачці, як спадкоємцю першої черги за законом, відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2503 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0008 та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0007, які розташовані на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області. Спадкові земельні ділянки були передані у власність [PERSON] рішенням Красненської сільської ради від 16.01.2006 року, тобто вже після його смерті, Так само після смерті [PERSON] були видані Державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 205607 та серії ЯГ № 205606 відповідно. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, у зв"язку із виданням правовстановлюючих документів - Державних актів вже після смерті [PERSON] . Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить суд визнати за позивачкою [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,2503 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0008 та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0007, які розташовані на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, а також право на державну реєстрацію за нею прав власності на ці об`єкти нерухомого майна та не стягувати з відповідача судові витрати. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідач Красненська сільська рада позовні вимоги визнала повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що за життя [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,2503 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, які розташовані на території Красненської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] . Земельні ділянки є сформованою та їм присвоєно кадастрові номери 3221983003:02:004:0008 та 3221983003:02:004:0007 відповідно. Рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у приватну власність [PERSON] земельних ділянок було прийнято Красненською сільською радою 16.01.2006 року, тобто вже після смерті [PERSON] . Так само, вже після смерті [PERSON] було видано Державні акти серії ЯГ № 205607 та серії ЯГ № 205606 про право власності на земельні ділянки (копії Державних актів - а.с.12,13, витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки - а.с.15-23, інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки - а.с.24,25). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина за законом на спірні земельні ділянки , яку прийняла дружина померлого, мати позивачки - [PERSON] (копія свідоцтва про смерть - а.с.6, копія спадкової справи № 210 до майна померлого [INFO] [PERSON] - а.с.86-100). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] чинним був ЦК УРСР 1963 року, тому саме норми зазначеного Кодексу підлягають до застосування до даних спадкових правовідносин, зокрема в частині визначення порядку прийняття спадщини та визначення належності до спадкоємців. В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За життя [PERSON] питання оформлення спадщини після смерті [PERSON] не вирішила, проте в данному випадку суд застосовує норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину, а тому вважає спадщину у виді спірних земельних ділянок належною [PERSON] незалежно від оформлення нею права на спадщину. Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її дочці - позивачці [PERSON] , як спадкоємцю першої черги за законом, відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2503 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0008 та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0007, які розташовані на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, а саме до позивачки перейшло право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок. Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Інші спадкоємці відсутні. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився (копія свідоцтва про смерть - а.с.7, копія свідоцтва про народження - а.с.11, копія свідоцтва про одруження - а.с.10, копія спадкової справи № 221/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] - а.с.37-85). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу положення ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, у зв"язку із тим, що Державні акти на земельні ділянки були видані вже після смерті [PERSON] (нотаріальна відмова - а.с.5). Положеннями ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За життя [PERSON] вчинено дій щодо приватизації земельних ділянок, що перебували в його користуванні, а саме земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,2503 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, які розташовані на території Красненської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із смертю процедура приватизації не завершена, реєстрація права власності за померлим не проведена. В такому випадку такі земельні ділянки входять до складу спадкового майна померлого [PERSON] , а згодом до складу спадкового майна померлої [PERSON] , а позивачка [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , набула право на завершення приватизації спірних земельних ділянок. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). На підставі абз. 5 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Через не завершення процедури приватизації [PERSON] не було отримано правовстановлюючих документів на земельні ділянки, тобто Державних актів. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за спадкоємцем [PERSON] в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією спірних земельних ділянок. Враховуючи те, що [PERSON] помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію земельної ділянки (передання у приватну власність) та видачі Державних актів про право власності на земельні ділянки, до його спадкоємця [PERSON] в порядку спадкування перейшло право на завершення приватизації. Аналогічно після смерті [PERSON] до її спадкоємця [PERSON] в порядку спадкування теж перейшло право на завершення приватизації. Право власності на земельні ділянки у [PERSON] та відповідно у його спадкоємця [PERSON] не виникло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачки. Саме тому позивачка мала право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за нею прав власності на ці земельні ділянки. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачкою [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,2503 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0008 та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221983003:02:004:0007, які розташовані на території Красненської сільської ради Згурівського району Київської області, а також право на державну реєстрацію за нею права власності на ці об`єкти нерухомого майна. Не застосовувати до відповідача Красненської сільської ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачкою судові витрати залишити за нею. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету по 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 965,55 грн.

Outcome: approved