Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У червні 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 38 169,33 грн., витрат по оплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн., а також 5 000,00 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.01.2018 року Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» та [PERSON] уклали Поліс №АМ/2111871 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] . 26.11.2018 року в місті Кропивницькому перехресті вулиці Короленко та вулиці Колгоспної дорожньо-странспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; та забезпечений транспортний засбі «ЗАЗ Lanos», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Кропивницького апеляційного суду від 12.03.2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . 28.11.2018 року до АТ «Просто-страхування» з повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку звернувся [PERSON] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб«Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , та заподіяно матеріальних збитків. Відповідно до Висновку/калькуляції № 133243 від 12 грудня 2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 39169,33 гривень. За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування та зібраних документів співробітниками "AT «ПРОСТО-страхування» було прийнято рішення про визнання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, про що 04 грудня 2018 року було складено страховий акт № 133243, відповідно до якого, страхове відшкодування становить 38169,33 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 5531 від 26 березня 2019 року AT «ПРОСТО страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 38 169,33 грн. Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 38 169,33 гривень. Відповідно до постанови Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2019 року встановлено: «Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда, від 04 лютого 2019 року, [PERSON] , визнано винним в тому, що він 26.11.2018 року, о 12.55 годині, керуючи автомобілем «ЗАЗ ЛАНОС», реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Кропивницькому, на перехресті вул. Короленко та вул. Колгоспної, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «OPEL VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження». Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-1364 від 16 травня 2019 року на адресу відповідача, однак останній жодним чином не відреагував на дане звернення. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 5 000,00 гривень, які пов`язані із наданням правничої допомоги, оскільки позивач не є фахівцем у галузі права. Тому, для захисту своїх прав та інтересів був змушений звернутися за правовою допомогою до особи, яка надає послуги в галузі права -Адвокатського бюро «Синюк та партнери» /а.с. 1-4/. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи про відшкодування шкоди. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 51-52/. В судове засідання представник позивача не з`явився, поштою направив до суду клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення /а.с. 58-60/. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як вбачається з матеріалів справи, з постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 лютого 2019 року, яка залишена без змін постановою Кропивницького Апеляційного суду від 12.03.2019 року, слідує що [PERSON] 26.11.2018 року о 12 год. 55 хв. рухаючись в м. Кропивницькому на перехресті вул. Короленко та вул. Колгоспної, керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», державний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить висновок КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» № 464 від 26.11.2018 року (а.с. 41), та при цьому був неуважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив виїзд на проїзну частину вул. Колгоспної, де скоїв зіткнення з транспортним засобом «Opel Vivaro», державний номер [NUMBER] . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій транспортним засобом «Opel Vivaro» - [PERSON] тілесні ушкодження Таким чином своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 2.9а, 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. З постанови суду вбачається, що [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки - [NUMBER] ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки - [NUMBER] ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки - [NUMBER] ) накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки - [NUMBER] ) на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп./а.с. 10-11/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність по транспортному засобу «ЗАЗ Lanos», державний номер [NUMBER] , застрахована у ПрАТ «Просто-страхування» згідно Полісу № АМ/2111871, строк дії якого з 17.01.2018 року по 16.01.2019 року /а.с. 5/. 28.11.2018 року до АТ «Просто-страхування» з повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку звернувся [PERSON] /а.с. 6-7/. Крім того, 04.11.2018 року до АТ «Просто-страхування» з повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку звернувся власник транспортного засобу «Opel Vivaro», реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] /а.с. 8-9/. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , та заподіяно матеріальних збитків. Відповідно до Висновку/калькуляції № 133243 від 12 грудня 2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 39169,33 гривень /а.с.24-26/. За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування та зібраних документів співробітниками "AT «ПРОСТО-страхування» було прийнято рішення про визнання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, про що 04 грудня 2018 року було складено страховий акт № 133243, відповідно до якого, страхове відшкодування становить 38169,33 гривень /а.с. 28/. Відповідно до платіжного доручення № 5531 від 26 березня 2019 року AT «ПРОСТО страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 38 169,33 грн. /а.с. 29/. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.38 п.38.1.1 п.п. «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» направило регресну вимогу № 04-1364 від 16 травня 2019 року на адресу відповідача /а.с. 30/. Тому, враховуючи, що вина відповідача доведена постановою суду, в результаті ДТП було завдано шкоду власнику транспортного засобу «Opel VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на користь потерпілого здійснено страхову виплату, а відтак позовні вимоги про відшкодування витрат в порядку регресу підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В порядку ст. 141 ЦПК України, стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» 2102,00 грн. -сплаченого судового збору. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., суд зазначає, що в пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В частині першій та другій статті 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з вимогами частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частині восьмій статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладна у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі 826/1216/16. На підтвердження витрат понесених позивачем за надання правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року, реєстр справ від 02 березня 2020 року (Додаток №1), акт виконаних робіт від 31 березня 2020 року (Додаток №2), платіжне доручення №4194 від 04 березня 2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 31 березня 2020 року /а.с. 31-43/. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані суду документи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., оскільки вважає їх розмір співмірним до наданої правничої допомоги та таким, що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved