Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з цим позовом і вказав, що позивач є власником 50/100, 14/100 та 2/100 нерухомого майна, яке знаходиться по вул. Одеській, 139 в м. Жмеринка Вінницької області. Власником 7/100 цього майна є [PERSON], а решти 27/100 ТзОВ «ВІРКОМ». Право власності позивача на цей обєкт виникло в результаті отримання ним свого внеску до Статутного капіталу ТОВ «МІКО». В розпорядженні позивача є лише нотаріально засвідчена заява про вихід зі складу учасників товариства, отримати протокол [PERSON] зборів учасників ТОВ «МІКО», яким затверджено цю заяву є неможливим, оскільки ТОВ «МІКО» ліквідовано з 01 березня 2017 року. [PERSON] частка позивача у вказаному нерухомому майні становить 66/100. З 04 вересня 2014 року ТзОВ «ВІРКОМ» ліквідовано. В свою чергу станом на 18 серпня 2015 року котельня літ. «Ж», прибудова літ. «Ж1», виробничий корпус літ. «З», підвал літ. «п/З» та вхід в підвал літ. «вх./п», які належать ТзОВ «ВІРКОМ» на підставі договору №4/1/1 купівлі-продажу від 04 грудня 2001 року знесені. Таким чином, в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містяться відомості про право власності на обєкти, яких фактично не існує, юридичної особи, яка ліквідована. Така ситуація спричиняє перешкоди для реалізації права власності позивача, оскільки відповідно до чинного цивільного законодавства право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а продати належну йому частку власник може лише за отримання згоди інших співвласників, або ігнорування ними пропозиції скористатись переважним правом на купівлю частки протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення. Уточнивши свої позовні вимоги, представник позивача просив припинити право власності ТОВ «ВІРКОМ» на 27/100 у комплексі будівель по вул.. Одеська. 139 в м. Жмеринка, зобовязати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринської міської ради вилучити з державного реєстру прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень запис про державну реєстрацію права власності ТзОВ «ВІРКОМ» на 27/100 частей у комплексі будівель по вул.. Одеська, 139 в м. Жмеринка. В судовому засіданні представник позивача вищезазначені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідач - відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Жмеринської міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив розглянути цю справу на розсуд суду і у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву в якій не заперечував щодо задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутність. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно до та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу на праві спільної часткової власності належить 14/100 нежитлових будівель по вул.. Одеська, 139 в м. Жмеринка, а саме: механічний цех літ. «М», загальною площею 258,9 кв.м.; адміністративний корпус літ «Н», загальною площею 81,6 кв.м.; майстерня літ. «С», загальною площею 52,1 кв.м.; прохідна літ. «І», загальною площею 14,2 кв.м.; вбиральня літ «Р» (а.с.7, 8). Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно до та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу на праві спільної часткової власності належить 2/100 нежитлових будівель по вул.. Одеська, 139 в м. Жмеринка, а саме: будівля гаража літ. «Л», загальною площею 245,8 кв.м. (а.с.9, 10). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно до та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу на праві спільної часткової власності належить 50/100 нежитлових будівель по вул.. Одеська, 139 в м. Жмеринка, а саме: виробничий корпус літ. «А», загальною площею 1433,1 кв.м.; столярна майстерня літ. «Б», загальною площею 42,1 кв.м.; склад літ. «В», загальною площею 99,5 кв.м. та підвал літ. «п/В», загальною площею 63,7 кв.м.; склад літ. «Г», загальною площею 247,6 кв.м.; частини виробничого комплексу літ «Д» (приміщення №1-№7), загальною площею 370,20 кв.м. (а.с.11, 12). Згідно з копією технічного паспорта на нежитлові будівлі по вул.. Одеська, 139 в м. Жмеринка, станом на 2012 року власниками цих будівель є: ТзОВ «Вірком» - 27/100, ТзОВ «Міко» - 64/100, [PERSON] 2/100 та [PERSON] 7/100 (а.с.13-15). Відповідно до довідки КП «ВООБТІ» від 28 серпня 2015 року № 282, 11 березня 2002 року була проведена реєстрація права власності на 27/100 часток нежитлових будівель по вул.. Одеська?139 в м. Жмеринка за ТзОВ «Вірком» на підставі договору №4/1/1 купівлі-продажу від 04 грудня 2001 року . За ТОВ «Міко» зареєстровано право власності на 50/100, 14/100 та 2/100 цих будівель, а за [PERSON] на 7/100. Станом на 18 серпня 2015 року котельня літ. «Ж», прибудова літ. «Ж1», виробничий корпус літ. «З», підвал літ. «п/З» та вхід в підвал літ. «вх./п», які належать ТзОВ «ВІРКОМ» на підставі договору №4/1/1 купівлі-продажу від 04 грудня 2001 року знесені, необхідно припинити право власності (а.с.16). Згідно з інформацією з єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, товариство з обмеженою відповідальністю «Вірком» припинено 04 вересня 2014 року, номер запису 11741110015002085 (а.с.17, 18). Відповідно до копії листа в.о. керівника Жмеринського РСП КП «ВООБТІ» [PERSON] від 23 жовтня 2015 року №321, необхідно припинити право власності на знесені обєкти, які належать ТОВ «Вірком» в Реєстраційній службі Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. Що стосується перерахунку часток обєкту нерухомого майна, то це питання буде вирішено після припинення права власності ТОВ «Вірком» (а.с.26). Згідно з нотаріально посвідченою заявою позивача [PERSON] зборам учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКО», останній заявив про свій вихід зі складу учасників товариства та просив повністю повернути йому в натуральній формі, шляхом передачі йому у власність нерухомого майна нежитлових будівель та основних засобів, відповідно до його вкладу, що становить 98,97% статутного капіталу ТОВ «Міко» (а.с.27). Відповідно до інформації з єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, товариство з обмеженою відповідальністю «МІКО» припинено 01 березня 2017 року, номер запису 11741110025013302 (а.с.28-33). В судовому засіданні було також досліджено оригінал технічного паспорті на нежитлові будівлі по вул.. Одеська, 139 в м. Жмеринка, який був виготовлений станом на 18 серпня 2015 року. Зокрема, з технічного паспорту видно, що котельня літ. «Ж», прибудова літ. «Ж1», виробничий корпус літ. «З», підвал літ. «п/З» та вхід в підвал літ. «вх./п» знесені і необхідно припинити право власності. Крім цього, встановлено, що 27/100 частки ТОВ "Вірком" - це фактично котельня літ. «Ж» та прибудова літ. «Ж1». Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 349 ЦПК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 365 ЦПК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Враховуючи, що майно на яке позивач просить припинити право власності фактично знищене, то суд вважає, що така вимога позивача є підставною та підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни субєкта управління обєктами державної власності, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved