Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

15 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку з серпня 2013 року по травень 2014 року в розмірі 25068,72 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовувала тим, що її звільнено 01 березня 2013 року та заборгованість по заробітній платі виплачена лише 21 травня 2014 року, а тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Також, просила стягнути моральну шкоду в сумі 800 грн, оскільки своєчасна невиплата заробітної плати призвела її до душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач не забезпечив явку представника в судове засідання, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, доводів на обгрунтування своїх заперечень проти позову не надав, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти цього не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] працювала у філії Смолинський торфозавод ДП "Чернігівторф" та звільнена 01 березня 2013 року у відповідності до ст. 38 КЗпП України. Згідно положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Заборгованість по заробітній платі [PERSON] стягнута з ДП "Чернігівторф" за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2013 року в сумі 8546,29 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 13968,64 грн за період з 01 березня 2013 року по 15 серпня 2013 року та 600,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про працю" від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як роз'яснено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Згідно з абз.3 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, але якщо протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, в якому передбачено, що розрахунки проводяться виходячи з установлених працівнику в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Суд, розраховуючи суму коштів, що належить до виплати [PERSON] враховує, що у відповідності до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2013 року середній заробіток за час затримки розрахунку був стягнутий по 15 серпня 2013 року, виплата заборгованості відбулась 21 травня 2014 року та виходить з наведеної відповідачем та вказаної у довідці ДП "Чернгівторф" від 17.06.2013 року середньоденної заробітної плати в сумі 124,72 грн. За таких підстав оплаті підлягають 10 робочих днів за серпень 2013 року, 21 робочий - за вересень 2013 року, 23 робочих дня - за жовтень 2013 року, 21 робочий день - за листопад 2013 року, 22 робочих дня за грудень 2013 року, 21 робочий день - за січень 2014 року, 20 робочих днів - за лютий 2014 року, 20 робочих днів - за березень 2014 року, 21 робочий день - за квітень 2014 року, 11 робочих днів за травень 2014 року. Таким чином, сума до стягнення з відповідача коштів становить (190 робочих днів х 124,72 грн) 23 696,80 грн. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обсяг моральних страждань позивача, втрату нормальних життєвих зв'язків з іншими особами, додаткові зусилля, прикладені позивачем для забезпечення достатніх умов проживання, тривалість невиплати заробітної плати, а тому приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з ДП "Чернігівторф" на користь [PERSON] у відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 200 грн. За таких підстав заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 грн 60 коп. судового збору.

Outcome: partial