Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівлатінвест», третя особа Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання договору оренди землі не дійсним, мотивуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,9899 га, кадастровий номер 0523086000:02:001:0151, отримана нею у спадщину від [PERSON], яка померла 16 травня 2012 року, на підставі Свідоцтва про спадщину за законом Серії ВТ № 289128, від 12.03.2014 року, зареєстровано в реєстрі №289 та земельна ділянка площею 3,9899 га, кадастровий номер 0523086000:02:001:0150, отримана нею у спадщину від [PERSON], який помер 27 березня 2013 року, на підставі Свідоцтва про спадщину за законом серії ВТ № 289127 від 12.03.2014 року, зареєстровано в реєстрі № 288, які розташовані на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Отримавши у спадок зазначені земельні ділянки, позивачка дізналась, що спадкодавці передали земельні ділянки в оренду ТОВ "Немирівлатінвест», зокрема між [PERSON] та ТОВ «Немирівлатінвест» 18.03.2008 року укладено Договір оренди землі № 23 та між [PERSON] та ТОВ «Немирівлатінвест» 18.03.2008 року укладено Договір оренди землі №25. Після оформлення спадщини за пропозицією представників ТОВ «Немирівлатівест» позивачці було запропоновано укласти додаткові угоди до договорів оренди про заміну сторони, оскільки позивачка стала правонаступником земельних ділянок. Також їй було повідомлено, що термін дії договорів оренди земельних ділянок закінчується 18 березня 2018 року. В листопаді 2017 року між позивачкою та ТОВ «Немирівлатінвест» було укладено додаткові угоди про заміну сторони до Договору оренди землі № 23, та до Договору оренди землі № 25. У відповідності до яких замінено сторону Орендодавця на його правонаступника, а саме: в Договорі № 23 замінено [PERSON], яка померла 16 травня 2012 року, а в Договорі № 25 замінено [PERSON], який помер 27 березня 2013 року на [PERSON]. Після укладання та підписання додаткових угод до договорів оренди позивачка дізналась про суттєве порушення її прав, порушення та відсутність істотних умов договорів оренди земельних ділянок, які необхідні та передбачені ст.15 ЗУ «Про Оренду землі» для договорів даного виду та ст. 638 ЦК України, зокрема те що договори оренди земельних ділянок від 18.03.2008 року зареєстровані в 2010 році. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. [PERSON], укладаючи Договір оренди землі № 23 з ТОВ "Немирівлатінвест" від 18.03.2008 року та [PERSON] укладаючи Договір оренди землі № 25 з ТОВ «Немирівлатінвест» від 18.03.2008 року дійшли щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 18 березня 2008 року договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162ц13 зазначено, що відповідно до Закону України "Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Так як позивачка не має наміру продовжувати термін дії договорів до 2020 року, а в додаткових угодах не зазначені терміни дії договорів оренди землі, а позивачці було відомо, що договори оренди землі укладені в березні 2008 року і строк дії договорів оренди складає 10 років, тобто до березня 2018 року з моменту укладання, тому звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовільнити в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Немирівлатівест» у судові засідання не зявлявся, про причини неявки суду не повідомляв, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,9899 га, кадастровий номер 0523086000:02:001:0151, отримана нею у спадщину від [PERSON], яка померла 16 травня 2012 року, на підставі Свідоцтва про спадщину за законом серії ВТ № 289128, від 12.03.2014 року, зареєстровано в реєстрі №289 (а.с.10) та земельна ділянка площею 3,9899 га, кадастровий номер 0523086000:02:001:0150, отримана нею у спадщину від [PERSON], який помер 27 березня 2013 року, на підставі Свідоцтва про спадщину за законом серії ВТ № 289127 від 12.03.2014 року, зареєстровано в реєстрі № 288, які розташовані на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с.11). За життя [PERSON] уклала Договір оренди землі №23 від 18.03.2008 року з ТОВ «Немирівлатінвест», згідно якого передала свою земельну ділянку у користування відповідачу строком на 10 років (а.с.6). [PERSON] уклав Договір оренди землі №25 від 18.03.2008 року з ТОВ «Немирівлатінвест», згідно якого передав свою земельну ділянку у користування відповідачу строком на 10 років (а.с.7). Позивачка [PERSON] вважала, що термін дії договорів оренди закінчується 18 березня 2018 року, тому погодилася в листопаді 2017 року укласти додаткові угоди про заміну сторони Орендодавця на його правонаступника, що підтверджується Додатковою угодою до Договору оренди землі №23 від 18.03.2008 року та Додатковою угодою до Договору оренди землі №25 від 18.03.2008 року. Однак після укладання та підписання зазначених додаткових угод до договорів оренди [PERSON] дізналася про суттєве порушення її прав, а саме те, що реєстрація вище вказаних договорів відбулася 05.05.2010 року. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162ц13 зазначено, що відповідно до Закону України "Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Так як [PERSON] не має наміру продовжувати термін дії договорів до 2020 року зареєстрованих відповідно Немирівським районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» запис в Державному реєстрі земель від 05 травня 2010 року за номером 041004800023, а також від 13 грудня 2010 року за номером 041004800025, тому просить визнати її недійсним. Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, на момент їх виникнення), іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі. Ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлені істотні умови, досягнення згоди з яких є обовязковим для укладення договорів оренди землі. Відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов є підставою для визнання договорів недійсними. Згідно з матеріалів справи вбачається, що договори оренди земельних ділянок від 18.03.2008 року зареєстровані в 2010 році. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На момент укладення 18 березня 2008 року [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Немирівлатінвест» договорів оренди, частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" були встановлені такі істотні умови для договорів оренди землі: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки): строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату: умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду: умови збереження стану об'єкта оренди: умови і строки передачі земельної ділянки орендарю: умови повернення земельної ділянки орендодавцеві: існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки: визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини: відповідальність сторін. Верховним Судом України від 19 лютого 2014 року у справі №6-162ц13 викладено правову позицію у відповідності до якої ч.1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом істотними або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких хоча б однієї із сторін має для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїм підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент Державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Вирішуючи спір про визнання договору оренди землі недійсним у зв'язку з відсутністю в ньому передбаченої частиною першою станині 15 Закону України "Про оренду землі'' істотної умови застосуванню підлягає стаття 15 даного Закону в редакції, чинній на момент укладання договору оренди, а не в момент його державної реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суд України в Постанові № 6 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 ЦПК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч.2 ст.15 цього Закону. Відповідно до ч. 2ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Враховуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки договори оренди були укладені в 2008 році, в тому ж році земельна ділянка в дійсності була передана відповідачу у користування. ТОВ «Немирівлатінвест» користувалося земельними ділянками на власний розсуд, відповідачем не було надано відзив на позовну заяву, та не спростовано даного факту, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовільнити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 1280,00 (тисячу двісті вісімдесят) гривень . На підставі викладеного,

Outcome: approved