Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 23.09.2008 сторони уклали кредитний договір № МКМП-366, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 100 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором також був укладений договір іпотеки від 23.09.2008. Згідно з п. 7 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 1 (перший) поверх нежитлової будівлі магазину, загальною площею 356,46 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. В рамках виконавчих проваджень №24450506 від 10.02.2011, №26306714 від 06.05.2011, №30102953 від 29.11.2011 ВДВС Могилів-Подільського управління юстиції на вказане вище іпотечне майно було накладено арешти. Враховуючи те, що вказаний договір забезпечений іпотекою банк має переважне право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, а накладення арешту на майно, що є предметом застави в забезпечення грошових вимог по іншому провадженню, порушує майнові інтереси позивача по договору іпотеки у зв`язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом в якому просить звільнити з-під арешту, накладеного в рамках виконавчих проваджень №24450506 від 10.02.2011, №26306714 від 06.05.2011, №30102953 від 29.11.2011 нерухоме майно, а саме: 1 (перший) поверх нежитлової будівлі магазину, загальною площею 356,46 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.12.2015 було відкрито провадження у даній справі. 06.04.2016 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області було прийнято заочне рішення за наслідками розгляду даної справи. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.05.2016 за заявою відповідача заочне рішення суду від 06.04.2016 було скасовано. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.06.2016 було зупинено провадження у даній справі до вирішення цивільної справи № 138/1316/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Могилів-Подільської міської ради, ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсними свідоцтв на право власності та договору іпотеки. Ухвалою суду від 17.01.2020 провадження у справі було відновлено, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.03.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній цивільній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась. Про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином. В судове засідання вкотре не з`явився відповідач. Подав до суду чергове клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із запровадженням карантину на території України з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви представника позивача, ухвалою від 04.08.2020 визнав неповажною неявну відповідача [PERSON] в судове засідання та вирішив провести повторний заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. 23.09.2008 між сторонами спору укладено кредитний договір №МКП-366, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 100000 доларів США (а.с.5-10). В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище кредитним договором, між сторонами спору було укладено договір іпотеки №МКМП-366/1 від 23.09.2008, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві приватної власності, а саме: перший поверх нежитлової будівлі магазину, загальною площею 356,46 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-14). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на запит органу державної влади №34821184 від 07.02.2012, відділом ДВС Могилів-Подільського МРУЮ накладено арешт на вказане вище майно: 04.05.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №24450506 від 10.02.2011; 29.11.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №30102953 від 29.11.2011 (а.с. 15-16,19-26). Разом з тим, доказів того, що в межах виконавчого провадження №26306714 від 06.05.2011, на вказане вище майно накладено арешт суду надано не було. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній на день подання позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Як слідує з ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» № 898-ІУ від 05.06.2003 іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пунктом 6 та 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, судом встановлено, що між сторонами спору було укладено кредитний договір №МКМП-366 від 23.09.2008. Для забезпечення виконання кредитного договору між сторонами спору було укладено договір іпотеки на вказане вище майно. Разом з тим, відділом ДВС накладено арешт на вказане вище майно, а саме: 04.05.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №24450506 від 10.02.2011; 29.11.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №30102953 від 29.11.2011. Дана обставина унеможливлює реалізацію прав позивача в межах виконання кредитного договору № МКМП-366 від 23.09.2008. Разом з тим, позовна вимога, щодо звільнення з-під арешту об`єкту іпотеки, накладеного, в рамках виконавчого провадження №26306714 від 06.05.2011, не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів арешту вказаного майна в межах зазначеного виконавчого провадження . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. В позовній заяві міститься три вимоги немайнового характеру. При поданні позовної заяви представником позивача було сплачено судовий збір у меншому розмірі, а саме лише за одну позовну вимогу . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1218,00 грн. слід залишити за ним та стягнути з відповідача на користь держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 2036,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial