Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що що 29 вересня 2014р. позивач керувала автомобілем "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] та рухалась по лівій смузі проїжджої частини автодороги Київ-Бишів у напрямку Києва зі швидкістю приблизно 70 км/год у колоні транспортних засобів. По правій смузі у попутному напрямку в той же час рухався вантажний автомобіль "Renault Midliner М 180" р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача, який, грубо порушуючи п.10.1 та п.10.3 Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не впевнився у відсутності небезпеки, не надав переваги автомобілю під керуванням позивача, яка рухалась в попутному напрямку по лівій смузі, на яку він перестроювався, став змінювати напрямок руху ліворуч та перестроюватися на ліву смугу, зайняту автомобілем під керуванням позивача, в результаті чого скоїв зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля з задньою правою частиною автомобіля, яким керувала позивач. В результаті зіткнення позивач втратила керування транспортним засобом, автомобіль "Honda CR-V" р.н. [NUMBER], який після зіткнення був некерованим, виїхав на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з автомобілем "Peugeot Boxer" р.н. [NUMBER]. Внаслідок зіткнення транспортних засобів автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень - пошкодження лобового скла, капоту, лівого бамперу, лівої і правої блок-фари, правого переднього крила, заднього бамперу. Доказом вказаних обставин є протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 вересня 2014р. з доданим протоколом огляду технічного стану автотранспорту від 29 вересня 2014р., який міститься у матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014110200003008 від 30 вересня 2014р. Києво-Святошинським РВ ГУМВС України в Київській області. 27 лютого 2015р. ст. слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Донецькій області Слюта Д.М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. Копія зазначеної постанови відповідно до п. 3, була направлена до відділу ДАІ Києво-Святошинського РВ для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Доказом вказаної обставини є копія постанови про закриття кримінального провадження від 27 лютого 2015р. 17 квітня 2015р. відносно позивача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачалося скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2014р. провадження у справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КпАП України було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до експертного висновку №80 від 9 квітня 2015р., складеного експертом-автотехніком [PERSON], з урахуванням обставин даної ДТП, водій автомобіля "Renault Midliner М 180" р.н. [NUMBER] [PERSON] (відповідач по справі), починаючи перестроювання з правої смуги руху в ліву, в зв'язку з закінченням асфальтової смуги для його руху, повинен був переконатись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, натомість [PERSON] своїми діями змусив водія автомобіля Мерседес [PERSON], що рухався попутно позаду нього по лівій смузі, пришвидшити свій рух та змістити керований ним автомобіль лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180", а водія "Honda CR-V" [PERSON], що рухалася попутно позаду вказаного автомобіля Мерседес, змусив застосувати заходи екстреного гальмування, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Також експертним висновком зазначено, що з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації водій автомобіля "Renault Midliner М 180", р.н. [NUMBER] [PERSON], виконуючи вимоги п.п.10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху України, гарантовано мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем "Honda CR-V", р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], а також запобігти змушенню водія автомобіля Мерседес [PERSON] пришвидшити свій рух та його зміщення лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Відповідно до висновків експерта по питанню №7: з технічної точки зору, в діях водія автомобіля "Honda CR-V" [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП, не вбачається; з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Renault Midliner М 180" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Враховуючи наведене, відповідачем по даній справі має бути водій автомобіля "Renault Midliner М 180", р.н. [NUMBER] [PERSON], дії якого під час керування автомобілем не відповідали вимогам п.10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська транспортна страхова компанія", відповідно до приписів ст.ст.22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вказана особа має бути залучена до участі у справі у якості співвідповідача. Таким чином розмір шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача складає: - вартість матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу - 374037, 10грн.; - витрати на оцінку пошкодженого транспортного засобу відповідно до акту приймання-передачі послуг від 5 травня 2015р. - 1470, 00грн. Загальний розмір завданої шкоди, який підлягає стягненню з відповідачів, складає 375507,10грн. Тому позивач просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" у рахунок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 29 вересня 2014р. грошові кошти у сумі 375507,10 грн. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, згідно яких просила суд стягнути з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відшкодування шкоди в розмірі 50 000 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 325 507,10 грн. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2017 р. позовні вимоги були задоволдені частково. Стягнуто з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті ДТП в розмірі 265 211,99 грн. (двісті шістдесят п'ять тисяч двісті одинадцять гривень та дев'яносто дев'ять копійок). Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»(Ідентифікаційний код: 22945712) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті ДТП в розмірі 50 000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень). Стягнуто з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) судовий збір в розмірі 2 652,11 грн. (дві тисячі шістсот п'ятдесят дві гривні та одинадцять копійок). Стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»(Ідентифікаційний код: 22945712) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня та двадцять копійок). В решті позову відмовлено. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.11.2017 р. скасовано заочне рішення Києво-Святошинського районного суду від 19 липня 2017 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», треті особи: [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позивач та її представник в судових засіданнях вимоги позову підтримували та просили позов задоволити. Представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити. Треті особи [PERSON], [PERSON] направили до суду письмові заяви в яких просили розгляд справи провести у їх відсутності, проти вимог позову не заперечували. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.09.2014 року приблизно о 14 годині 00 хвилин на автодорозі Київ-Бишів 2 км + 944 метрів трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Renault Midliner М 180" р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «PEUGEOT BOXER» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди в провадженні СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області перебувало кримінальне провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 12014110200003008 від 30.09.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 286 КК України. 27 лютого 2015р. ст. слідчим СВ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Донецькій області Слюта Д.М. було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України. 17 квітня 2015р. відносно позивача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачалося скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2014р. провадження у справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КпАП України було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до експертного висновку №80 від 9 квітня 2015р., складеного експертом-автотехніком [PERSON], з урахуванням обставин даної ДТП, водій автомобіля "Renault Midliner М 180" р.н. [NUMBER] [PERSON] (відповідач по справі), починаючи перестроювання з правої смуги руху в ліву, в зв'язку з закінченням асфальтової смуги для його руху, повинен був переконатись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, натомість [PERSON] своїми діями змусив водія автомобіля Мерседес [PERSON], що рухався попутно позаду нього по лівій смузі, пришвидшити свій рух та змістити керований ним автомобіль лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180", а водія "Honda CR-V" [PERSON], що рухалася попутно позаду вказаного автомобіля Мерседес, змусив застосувати заходи екстреного гальмування, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Також експертним висновком зазначено, що з технічної точки зору, в даній дорожній ситуації водій автомобіля "Renault Midliner М 180", р.н. [NUMBER] [PERSON], виконуючи вимоги п.п.10.1 і 10.3 Правил дорожнього руху України, гарантовано мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем "Honda CR-V", р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], а також запобігти змушенню водія автомобіля Мерседес [PERSON] пришвидшити свій рух та його зміщення лівіше до розділової лінії, щоб уникнути зіткнення з автомобілем "Renault Midliner М 180". Відповідно до висновків експерта по питанню №7: з технічної точки зору, в діях водія автомобіля "Honda CR-V" [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП, не вбачається; з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Renault Midliner М 180" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Відповідно до висновку № 11/04-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, що був складений 30 квітня 2015 року експертом-оцінювачем ФОП [PERSON] дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] на момент настання ДТП становила 374 037,10 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 315 211,99 грн. На момент настання ДТП власником транспортного засобу "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] був [PERSON]. Керування транспортним засобом "Honda CR-V" р.н. [NUMBER], на час настання ДТП, здійснювалось позивачем [PERSON] на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України. Автомобіль "Renault Midliner М 180" р.н. [NUMBER] було застраховано у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»на підставі полісу № АС/9742957 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з літом відповідальності за заподіяну шкоду майну 50 000 грн. Розмір франшизи 0 (нуль) гривень. Згідно довідки-рахунку № 118892, 19.05.2015 р. автомобіль "Honda CR-V" був відчужений [PERSON] на користь [PERSON] за 45 000 грн. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, визначено що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Як зазначалось вище, у відповідності до висновку № 11/04-ТЗ, вартість відновлювального ремонту "Honda CR-V" р.н. [NUMBER] на момент настання ДТП з урахуванням зносу 315 211,99 грн. Згідно експертного висновку №80 від 9 квітня 2015р., складеного експертом-автотехніком [PERSON], було визначено що з технічної точки зору, дії водія автомобіля "Renault Midliner М 180" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1, п.10.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Подія що відбулась 29 вересня 2014 року за участю сторін, у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до страхового випадку. З наведеного, суд приходить до висновку що з відповідача [PERSON], як з особи що згідно висновку експерта є винною у настанні ДТП, на користь позивача підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням (50 000 грн.) та вартістю відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу (315 211,99 грн.), що становить 265 211,99 грн. У вимогах позову що стосуються ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», суд вважає за необхідне відмовити виходячи з наступного. Стаття 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно ст. 36.2 даного закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний. Стаття 37 даного Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування свої вимог, позивач зазначила, що [PERSON], як власником пошкодженого транспортного засобу було подано до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» заяву-повідомлення про настання ДТП та страхове відшкодування завданої шкоди. Дана заява надійшла до відповідача 09.10.2014 р. за вх. № 1345. Копія даної заяви, була направлена третьою особою [PERSON] до суду 05.01.2018 р. разом із письмовими пояснення, на стадії розгляду справи по суті, та відповідно третьою особою не було додано до відповідних пояснень доказів підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. Згідно ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Тому, суд не може прийняти до уваги заяву-повідомлення [PERSON] від 09.10.2014 р., подану до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про настання ДТП як допустимий доказ по справі, оскільки він був поданий до суду в порушення вимог ст. 83 ЦПК України. А тому з наведеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача що стосуються відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що протягом одного року з моменту ДТП було направлено на адресу ПрАТ «УТСК» заяви про виплату страхового відшкодування. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України передбачає що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У вимогах позову щодо стягнення з відповідача витрат на оцінку пошкодженого автомобіля, суд відмовляє, оскільки позивачем не неданого письмових доказів підтвердження даних витрат. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються з судового збору, суд покладає на відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 23, 625, 999, 1187 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial