Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

31.01.2002 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування поданого позову позивачі посилалися на те, що вони є дітьми покійного [PERSON] від першого шлюбу та спадкоємцями першої черги на майно батька [PERSON], який помер [INFO]. Окрім них спадкоємцями першої черги є дружина [PERSON] та син [PERSON]. Вважають, що вони мають право на 1/8 частину кожний наступного майна:будинок за адресою: [ADDRESS], автомобіль ВАЗ 21043 д/н [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ 21063, д/н [NUMBER], квартира за адресою: [ADDRESS]. За життя батько позивачів заповіт не склав. З метою захисту своїх прав, неможливості вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, позивачі звернулися до суду з цим позовом. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2003 року (головуючий суддя - Джабурія О. В.) позов задоволено частково. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.03.2004 року, апеляційну скаргу [PERSON], [PERSON] задоволено, рішення Малиновського районною суду м. Одеси від 29.09.2003 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. [PERSON], [PERSON] доповнили позовні вимоги (а.с. 57), а згодом, 22.09.2004 року уточнили позовні вимоги (а.с.306, 306 зв.) в яких зазначили, що в період розгляду справи у суді відповідачі здійснили відчуження спадкового майна, окрім домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Позивачі просили ухвалити рішення, яким визнати за кожним із них право власності на 925 частин домоволодіння [ADDRESS], виділити в натурі кімнату літ. « 2-4» площею 19, 7 кв.м. в будівлі „Б" та 12 частину кімнати літ. « 2-3» площею 10,1 кв.м. в будівлі „Б" та стягнути з відповідачів 14 639,70 гривень в якості компенсації вартості реалізованого відповідачами майна, що входила до спадкової маси та була відчужена відповідачами і стягнути завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. [INFO] відповідач [PERSON] померла, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 1151. У жовтні 2013 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав суду зустрічну позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно. У якій, посилаючись на те, що 1825 спірного домоволодіння покійний батько та покійна мати відповідача [PERSON] придбали під час шлюбу, тому на праві сумісної власності покійній [PERSON] належить 925 спірного майна і на праві спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка - [PERSON] ще 9100 від 1825 домоволодіння [ADDRESS]. Після смерті своєї матері [PERSON] єдиним спадкоємцем належного померлій майна є [PERSON], який постійно проживав разом з спадкодавцем та вважає що таким чином прийняв спадщину і просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно - 54100 частини домоволодіння номер [ADDRESS], стягнутим з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати на державне мито і правову допомогу, відмовити позивачам у частині визнання за ними права на 925 частин домоволодіння, виділення кімнат в натурі та стягнення компенсації за моральну шкоду. Представник позивачів надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнав; позивач [PERSON] також надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд у зустрічному позові - відмовити. Позивач [PERSON], належним чином сповіщена про час та місце проведення судового засідання у судове засідання не з'явилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання сповіщений належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності відповідача (а.с. 27 т.ІІ) Розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, в силу частини другої статті 197 ЦІІК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановлено наступні обставини. 29 вересня 1970 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що бюро-РАГС Дрокієвського району Молдавської РСР зроблено актовий запис № 108 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]; а. с. 24). За час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 30 жовтня 1999 року придбано 18/25 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 6) , автомобіль ВАЗ 21 043 д/н [NUMBER] (а.с.9), автомобіль марки ВАЗ 21063, д/н [NUMBER], а також на підставі договору купівлі - продажу № 2845 від 03.07.1997 року квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 99,100, 100зв.), зазначено майно зареєстроване на ім'я [PERSON]. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №12296 від 18.02.2003 року (а.с. 63-68), додатку №3 до зазначеного висновку, висновку судової будівельно-технічної експертизи №14782/3410 від 11.04.2006 року, договору купівлі - продажу від 30 жовтня 1999 року (а.с. 6) спірний житловий будинок (1825 частин домоволодіння) складається з окремо зведеного кам'яного житлового будинку при домобудівлі номер [ADDRESS], позначений літерою «Б» загальною площею 56.2 кв.м., житловою - 39.8 кв.м., будинок складається з трьох житлових кімнат, дві з яких „2 - 4" площею 19.7 кв.м. та „2 - 5" площею 10.0 кв.м. - суміжні, а ізольована житлова кімната „2 - 3" площею 10.1 кв.м. не відповідає діючим нормативним вимогам, які пред'являються до житлових приміщень по площі та не може бути виділена в склад однокімнатної квартири. до складу спірної домобудівлі входять прибудова літера «б», надвірні споруди сарай - «В», сарай «Г», літня кухня «Е», «і-іі» - мощення, «№1,2.4» - огорожа. Крім зазначеного розподіл житлового будинку літери «Б» технічно неможливий, дійсна ринкова вартість 925 частин складає 130 037 гривен 50 копійок, що еквівалентно 25 750 умовних одиниць. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7877/7878 від 16.09.2003 року (а.с. 127 зв.) вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] складає 90 610 гривень, що в еквіваленті дорівнює І 7 000 доларів CШA. Відповідно до листа ВАТ ..Одеса - Авто" ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2І043. 1995 року випуску становить 13 751. 40 грн., риночна вартість автомобіля ВАЗ 21063. 1985 року випуску становить 7 142. 20 грн. [PERSON] помер [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси в К низі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 2098. Заповіту відносно розпорядженням належним йому на момент смерті майном [PERSON] не склав. Позивачі звернувшись до нотаріальної контори (а.с. 92, 95) прийняли спадщину, набули право власності, проте не оформили її у встановленому законом порядку. [INFO] відповідач [PERSON] померла, про що першим відділом реєстрації актів цивільного стану приморського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 1151 (а.с. 390); заповіту відносно розпорядженням належним їй на момент смерті майном [PERSON] не склала. Спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON] є її син відповідач [PERSON]. Спадкоємець на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню; зустрічний позов [PERSON] - частковому задоволенню. Згідно частини третьої статті 10 ЦІІК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. При розгляді даної цивільної справи суд керується нормами ЦК України у редакції 1963 року, Кодексу про шлюб і сім'ю України в редакції 1969 року оскільки згідно п. 4 Перехідних положень ЦK України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після вступу його в силу. Щодо цивільних правовідносин, що виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після вступу його в силу. Оскільки правовідносини між сторонами по даній справі виникли і існували до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає необхідним застосувати до правовідносин між сторонами правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року, та Кодексом про шлюб та сім`ю 1969 року. При цьому, правовідносини які склалися між спадкодавцем [PERSON] на її спадкоємцем [PERSON] регулюються нормами Цивільного кодексу 2003 року. Згідно статті 86 ЦК України в редакції 1969 року право власності - це врегульовані, законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ст. 22 КпШС України в редакції 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ними під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Визначаючи норми матеріального права, що підлягають застосуванню та надаючи правову кваліфікацію фактично існуючим по справі правовідносинам суд виходив з того, що до спадкових відносин підлягає застосування норми ЦК УРСР, оскільки вони виникли та припинили своє існування прийняттям спадщини позивачами. Згідно статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з пунктом першим частини другої статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав в державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Позивачі звернувшись до нотаріальної контори, і, таким чином прийняли спадщину, набули право власності, проте не оформили це право у встановленому законом порядку. Спадкодавець за життя заповіт не складав, усі спадкоємці згідно приписів статті 529 ЦК УРСР є спадкоємцями за законом першої черги. Доля кожного з позивачів у спадковому майні покійного [PERSON] становить 1/4 частину. Спадкодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя за життя належало 1825 (або 72100) домоволодіння номер [ADDRESS]; до спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] ввійшла 36100 зазначеного домоволодіння. [INFO] відповідач [PERSON] померла, заповіту відносно розпорядженням належним їй на момент смерті майном не склала. Іі син, відповідач у справі [PERSON] на підставі статей 1261, пункту третього статті 1268 Цивільного кодексу України (2003) прийняв спадщину до якої входить 36100 (12 від 72100) будинковолодіння номер [ADDRESS], що належало покійній на праві спільної сумісної власності та 14 частка майна, яке належало покійному [PERSON]. Таким чином право сторін, що до спадкового будинковолодіння номер [ADDRESS] визначено так: [PERSON] 18 частина від 72100; [PERSON] - 18 частина від 72100; [PERSON] 68 (18 + 18 + 48) від 72100, що відносно окремо зведеного будинку літера «Б» з прибудовою та надвірними спорудами визначається таким чином: [PERSON] 18 частина; [PERSON] - 18 частина; [PERSON] 68. Спадкове майно: автомобіль марки ВАЗ 21043 д/н [NUMBER], автомобіль марки ВАЗ 21063. д/н [NUMBER], квартира за адресою: [ADDRESS]. після смерті спадкодавця [PERSON] та на протязі часу проведення судового провадження відповідачами було відчужено, одержані від продажу майна кошти відповідачка використала на власний розсуд на потреби особисті та на потреби сім*ї, до складу якої на час продажу майна входив її син, відповідач [PERSON]. Таким чином, вимога позивачів про стягнення 18 частки вартості відчуженого спадкового майна з відповідача є обґрунтованою, при цьому, відповідно до статті 388 ЦК України, покупці, що придбали майно, яке входило у спадкову масу є добросовісними набувачами і придбане ними не може бути витребувано. Доля позивачів у спадковому майні становить 1/8 частину. Оскільки усе майно окрім домоволодіння було реалізовано відповідачами, грошовий еквівалент долі [PERSON] в спадковому майні: автомобіль ВАЗ 21043 - 1 718 гривень 92 копійки; ВАЗ 21063 - 892 гривень 77 копійок; квартира [ADDRESS] - 11 262 гривень 50 копійок; доля [PERSON] в спадковому майні: автомобіль ВАЗ 21043 - 1 718 гривень 92 копійки; ВАЗ 21063 - 892 гривень 77 копійок; квартира [ADDRESS] - 11 262 гривень 50 копійок. Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, не має об'єктивної можливості виплатити грошову компенсацію іншим співвласникам (позивачам) за відчужене спадкове майно, тому вимога позивачів щодо виділу кожному з них по 12 частин в домобудівні [ADDRESS] є обґрунтованою Між учасниками провадження не досягнуто згоди щодо розподілу в натурі приміщень спірного домоволодіння.Відповідно до висновку № 14782/3410 від 11.04.2006 року з технічної точки зору розділити спірні 18/25 частин домоволодіння [ADDRESS] на дві частини з виділом 9/25 частин з організацією необхідних жилих та підсобних приміщень для двох самостійних квартир, кожна з яких відповідала б вимогам ДБН - не можливо. В зв'язку з тим, що розподіл житлового будинку літ. „Б" при домобудівні [ADDRESS] технічно не можливо, у відповідності з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 року № ІЗ п. 6 зазначена сума грошової компенсації у сумі, яка станом на 15.01.11р. становить 53 390 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на день ухвалення судового рішення становить 426 580 гривень. Згідно ст. 358 ЦK України (2003) право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок , що регулює право власності громадян на житловий будинок (з і змінами), при вирішенні справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник у в цьому будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Крім того, відповідач не надав згоди компенсувати позивачам вартість належної останньому частки у праві спільної часткової власності, а примушувати його до цього є порушенням його права, оскільки законом не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку. Позивачі у позовній заяві не висували вимоги на отримання компенсації у розмірі вартості належної їм частки спадкового майна. Таким чином, враховуючи, що спірне домоволодіння не підлягає поділу в натурі, позивачі не згодні на отримання компенсації вартості її частки, суд вважає за можливе в цій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 321 ЦК України (2003) право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Позбавлення або обмеження може статися лише у випадках та в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 391 ЦК України (2003) власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти. користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦK України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь позивачів суд виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому суд виходив з того, що між сторонами виникли спірні відносини, що не передбачають такого правового наслідку порушення обраного сторонами виду зобов'язання, як це визначено у ст. 611 ЦК України, а саме: можливості відшкодування моральної шкоди за встановлених у справі обставин. Отже, цивільний закон передбачає можливість відшкодування моральної шкоди в разі існування між сторонами договірних відносин лише в тому випадку, якщо такий вид відповідальності сторони самостійно визначать в Договорі, або якщо існує норма права, яка передбачає таку можливість для сторони і вона відповідає специфіці конкретних спірних правовідносин. Такі міркування зобов'язують суд відмовити позивачам у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, як такої, що не передбачена чинними нормами права. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно статті 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дають підстави задовольнити позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] частково; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] також задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial