Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

03.10.2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], Дочірнього підприємства АVМ ВАТ «Меліоратор» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Дочірним підприємство АVМ ВАТ «Меліоратор» укладено Генеральну кредитну угоду № S 010/03-03/305 про надання кредитних коштів у сумі 159 711,00 доларів США, строком до 19.06.2011 року. Відповідно до п.1.1 генеральної кредитної угоди, кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її не від"ємними частинами. На підставі цього пункту між позивачем та відповідачем 2 укладено наступні кредитні договори, а саме: № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі 159 711, 00 доларів США строком до 19.06.2009 року під 15,5 річних (1.1.,1,3 кредитного договору). Додатковою угодою № 010/03-033/310/1 від 27.10.2008 року до цього кредитного договору зменшено розмір позичкової заборгованості до 119 000,00 доларів США. № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі 162 000,00 грн., строком до 19.06.2009 року під 12 % річних (п.1.11, 1.1.4.,1.2.1. кредитного договору). Позивач надав кредитні кошти Відповідачу ДП АVМ ВАТ «Меліоратор»: по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року у сумі 119 000,00 доларів США згідно платіжних документів: № 2 від 07.07.2008 року на суму 45 000,00 доларів США, № 3 від 17.07.2008 року на суму 52 000,00 доларів США, № 1 від 22.08.2008 на суму 22 000,00 доларів США; по кредитному договору № 010/03-03/441 від 27.11.2008 року видано 135 954, 75 грн., згідно платіжного документу № 02 від 05.11.2008 року. В забезпечення зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № S 010/03-03/305 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № S 010/03-03/305/2 від 03.07.2008 року, відповідно до якої [PERSON] на добровільних засадах зобов'язувався перед Кредитором відповідати по борговим зобов'язанням боржника - ДП АVМ ВАТ «Меліоратор». Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.08.2013 року (згідно заяви про зміну позовних вимог а.с.107-108) заборгованість по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року складала 1 123 842,34 грн., або 140 603,32 дол. США. заборгованість по кредитному договору № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року складала 163 214,30 грн. 17.09.2013 року фінансовим поручителем Дочірнього підприємства АVМ ВАТ « Меліоратор »- [PERSON] на погашення тіла кредиту по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 були внесені кошти у сумі 72 305,00 дол. США. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.05.2014 року заборгованість Дочірнього підприємства АУМ ВАТ « Меліоратор » по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року складає 75 556,79 дол. США, або ( згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.05.2014 року 1 долар США= 11,715143 грн.), або 885 158,60 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 5 455,00 дол. США; заборгованість за відсотками - 48 002,58 дол. США; пеня по кредиту та відсотками - 22 109,21 дол. США. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.05.2014 року заборгованість Дочірнього підприємства АVМ ВАТ « Меліоратор » по кредитному договору № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року складає : заборгованість за кредитом - 89 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 76 142,66 грн., пеня по кредиту та відсотками - 35 238,11 грн., всього на загальну суму 200 380,77 грн. Відповідачем [PERSON] надано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги наступним, а саме: генеральна угода № S 010/03-03/305 від 02 липня 2008 року не передбачала рахунків, на які повинні були перераховані кошти, а несла загальні гарантії виконання зобов'язань, які підтверджені іншими кредитними договорами. 02 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Райффазен Банк-Аваль» та Дочірнім підприємством АVМ ВАТ «Меліоратор» було укладено кредитний договір № S 010/03-03/310, згідно п.3.2. якого банк повинен був відкрити позичковий рахунок [NUMBER] позичальника та згідно п.3.4 поточний рахунок позичальника [NUMBER]. Причому коштами, які могли знаходитися на позичковому рахунку [NUMBER] та коштами, які могли знаходитись на поточному рахунку позичальника [NUMBER] Дочірнє підприємство АVМ ВАТ «Меліоратор» не мало права самостійно розпоряджатись та отримувати кредитні кошти, а кошти позивачем могли бути перераховані тільки шляхом сплати платіжних документів за реквізитами імпортних контрактів позичальника. 27 жовтня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та Дочірнім підприємством АVМ ВАТ «Меліоратор» було укладено додаткову угоду № S 010/03-03/310/1 до кредитного договору № S 010/03-03/310, згідно якої п. 1.1 був змінений та викладений в такій редакції, що сума відновлювальної кредитної лінії змінена з 159711,00 дол. США до 119000,00 дол. США, тобто сума кредиту була зменшена; на 40711, 00 дол. США. 27 жовтня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та Дочірнім підприємством АVМ ВАТ «Меліоратор» було укладено кредитний договір № 010/110-40/441, згідно якого п.1.1.1. сума кредитного ліміту складала 162000.00 грн.. До матеріалів позовної заяви був доданий меморіальний валютний ордер № 1 від 22 серпня 2008 року на суму обміну банком 22000.00 дол. США. який не є банківським документом на отримання кредитних коштів Дочірнім підприємством АVМ ВАТ «Меліоратор», так як це є тільки ордер на обмін валюти, що і підкреслює призначення платежу: «перерахування кредитних коштів на транзитний рахунок з метою продажу на міжбанківському валютному ринку. Відповідно до цього, Дочірнє підприємство АVМ ВАТ «Меліоратор», коштів по даному меморіальному валютному ордеру № 1 від 22 серпня 2008 року не отримувало а банк факту отримання цих коштів - видаткову банківську квитанцію до суду не надав, а надав копію валютного ордеру №1 від 22 серпня 2008 року в якому немає ні підпису керівника Дочірнього підприємства АУМ ВАТ «Меліоратор», ні печатки цього підприємства ні навіть штампу цього підприємства а відповідно до цього внутрішній банківський обмін валюти не є доказом видачі Дочірньому підприємств АVМ ВАТ «Меліоратор» кредитних коштів. Крім того, у відповідності до вимог кредитного договору від 02 липня 2008 року № S 010/03-03/310, коштами, які могли знаходитися на позичковому рахунку [NUMBER], та коштами, які могли знаходитись на поточному рахунку позичальника [NUMBER] Дочірнє підприємство АVМ ВАТ «Меліоратор» не мало права самостійно розпоряджатись та отримувати, а кошти позивачем могли бути перераховані тільки шляхом сплати платіжних документів за реквізитами імпортних контрактів позичальника. Згідно цього, банк не міг перерахувати ці кошти, так як це суперечить вимогам п.3.4. кредитного договору від 02 липня 2008 року № S 010/03-03/310, тому що кошти могли бути видані Банком тільки в разі подання письмової заяви позичальника та тільки на рахунок імпортних контрактів позичальника, а відповідно до цього до суд позивач повинен був надати як докази перерахування коштів не на рахунок Дочірньої о підприємства АVМ ВАТ «Меліоратор», а на платіжні документи за реквізитами імпортних контрактів позичальника. Таких доказів про перерахування 22000,00 дол. США. на платіжні документи за реквізитами імпортних контрактів позичальника позивач до суду не надав. Крім того, на даному документі є штамп відповідної операції банку 12 жовтня 2009 року, що підтверджує невідповідність дати 22 серпня 2008 року, коли нібито відбулася банківська операція з відповідною касовою печаткою № 75, на якому вказана дата операції 12 жовтня 2009 року, тобто цей документ вказує на невідповідність та те. що Банк намагається надати до суду недостовірні документи. Жодних доказів про затримку банківської операції з 22 серпня 2008 року по 12 жовтня 2009 року позивач до суду не надав, як не надав до суду доказ отримання коштів відповідачем саме 12 жовтня 2009 року. Натомість позивач надав розрахунок, в якому без будь-якого посилання на банківську квитанцію розрахунок заборгованості починається саме з 22 серпня 2008 року? Відповідно до цього, розрахунок заборгованості при неотриманні коштів саме 27 серпня 2008 року, а не з 12 жовтня 2009 року, не може починатися обчислюватися саме з 22 серпня 2008 року. До матеріалів позовної заяви був доданий меморіальний валютний ордер № 2 від 07 липня 2008 року на суму обміну банком 45000,00 дол. США, який не є банківський документом на отримання кредитних коштів Дочірнім підприємством АУМ ВАТ «Меліоратор», так як це є тільки ордер на обмін валюти, то і підкреслює призначення платежу: «перерахування кредитних коштів на транзитний рахунок з метою продаж на міжбанківському валютному ринку. Відповідно до цього, Дочірнє підприємство АVМ ВАТ «Меліоратор», коштів по даному меморіальному валютному ордеру №2 від 02 липня 2008 року не отримувало, і банк факту отримання цих коштів - видаткову банківську квитанцію до суду не надав, а надав копію валютного ордеру №2 від 07 липня 2008 року в якому немає ні підпису керівника Дочірнього підприємства АVМ ВАТ «Меліоратор», ні печатки цього підприємства ні навіть штампу цього підприємства, а відповідно до цього внутрішній банківський обмін валюти не є доказом видачі Дочірньому підприємству АVМ ВАТ «Меліоратор» кредитних коштів, так як це прямо суперечить вимогам п.3.4. кредитного договору від 02 липня 2008 року № S 010/03-03/310. Крім того, відповідачем [PERSON] надано зустрічну позовну заяву, яка уточнена його представником 30.09.14 року (а.с.138-143), згідно якої посив визнати недійсним договір поруки від 03.07.08 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON]. Позовна заява обґрунтована тим, що договір поруки є недійсним, оскільки позивач не довів той факт що позивач перераховував на рахунок ДП АVМ ВАТ «Меліоратор» грошові кошти, оскільки меморіальні ордери не є доказами передачі грошових коштів. Крім того, позивач не надав доказів, що ДП АУМ «Меліоратор» заборгувало Публічному акціонерному товариству Банк Аваль» кошти, так як жодного рішення господарського суду, або іншого суду, а також судового спору між двома юридичними особами не було і немає. Стягнення заборгованості за генеральною кредитною угодою від 02 липня 2008 року № S 010/03-03/305 взагалі не було предметом розгляду господарських судів. Відповідно до цього даний позов, що поданий до Апостолівського районного суду є передчасним, та таким, що не відповідає вимогам п.1.1 договору поруки між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та [PERSON] від 03 липня 2008 року №S010/03-03/305/2 та вимогам ст.554 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п.2.3 договору поруки від 03 липня 2008 року № S 010/03-03/305/2 Кредитор має право звернути стягнення за рахунок майна Поручителя. Але враховуючи той факт, що між сторонами не був укладений договір іпотеки, тобто договір про зобов'язання [PERSON] перед банком, а також той факт, що дане зобов'язання порушує права його дружини, [PERSON] так як її згода на стягнення за рахунок майна поручителя не надавалась, а згідно цього даний пункт зобов'язання є незаконним. Тобто [PERSON] на укладення вказаного вище договору поруки не було її волевиявлення і вона навіть не знала про існування зазначеного правочину. Відповідно до вимог п.2.6 Генеральної угоди № S 010/03-03/305 від 02 липня 2008 року, що була вчинена між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та Дочірним підприємством AVM ВАТ «Меліоратор» договір поруки є додатковим забезпеченням і він може застосовуватись лише при настанні умов: (а) погіршення товарного стану основного забезпечення; (б) фактичної відсутності основного забезпечення під час дій даної Угоди; (в) за інших умов, що суттєво впливають на адекватність забезпечення по відношенню до кредиторської заборгованості власне позичальника. Інших підстав для укладання договору застави не передбачено. Як вбачається з матеріалів справи Генеральна угода № S010/03-03/305 року, що була вчинена між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та Дочірним підприємством AVM ВАТ «Меліоратор» складена 02 липня 2008 року, а договір поруки №S010/03-03/305/2 між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та [PERSON] 03 липня 2008 року. Тобто між двома угодами пройшло тільки один день, а відповідно до цього п.2.6. Генеральної угоди № S010/03-03/305 року, що була вчинена між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та Дочірним підприємством AVM ВАТ «Меліоратор» не настав, а відповідно до цього договір поруки взагалі не міг бути укладений, як такий, що суперечить вимогам п.2.6. Генеральної угоди. Крім того, постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року затверджені Правила Видання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Натомість в п.1.2.генеральної кредитної угоди № S010/03-03/305 року від 02 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та Дочірним тіриємством АVМ ВАТ «Меліоратор» вказано, що загальний розмір позичкової заборгованості складає 775000,00 грн. в перерахунку за курсом національного банку 159711,00 дол. США, а в п.1.2. договору поруки № S010/03-03/305/2 від 03 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та [PERSON] внесена зовсім інша сума, що є недійсною та такою, що суперечить п. 1,2.генеральної кредитної угоди - повернути кредит в перерахунку за курсом національного банку 206534,65 дол. США. Направляючи позов позивач, умисно не надав суду копій документів, на отримання Дочірним підприємством АVМ ВАТ «Меліоратор» коштів в, в зв"язку з чим з позову не ясно, яку саме суму отримала юридична особа Дочірнє підприємство АУМ ВАТ «Меліоратор», в якій валюті були видані кошти, яку суму було погашено, який залишився борг. : Відповідно до цього позивач умисно не надав до суду належним чином оформлені банківські квитанції на отримання коштів та погашення кредитних зобов'язань, які є основним доказом виконання або невиконання умов основного договору та договору поруки. На підставі вищевказаного [PERSON] просить визнати недійсним договір поруки від 03 липня 2008 року № S 010/03-03/305/2 що був вчинений між відкритим акціонерним товариством «Райффазен Банк Аваль» та Дочірним підприємством АVМ ВАТ «Меліоратор». Представником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано заперечення на зустрічну позовну заяву, обґрунтовуючи це тим, 03.07.08 року між ВАТ « Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в забезпечень зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № S 010/03-03/305 від 02.07.2008 року було укладено договір поруки № S 010/03-03/305/2. Згідно п.1.1 договору поруки, сторони визначили, що зобов'язання підписано у відповідності до чинного законодавства України, та відповідає положенням ст .ст.553-559 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового), а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Банк виконав всі умови видачі кредитних коштів позичальнику ДП АVМ ВАТ «Меліоратор» по кредитному договору № КД № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року/ п. З кредитного договору / та по кредитному договору № Б 010/03-03/310 від 02.07.2008 року /п.4 кредитного договору. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Горбань В.М. позовні вимоги по первісному позову підтримав повністю, просив суд задовольнити у повному обсязі, з підстав, вказаних у позові, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, просив відмовити з підстав, викладених у запереченнях проти зустрічного позову. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, просив відмовити з підстав, вказаних у запереченнях проти позову, зустрічний позов просив задовольнити з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві. Також представником позивача надано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов первісний підлягає задоволенню частковому, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Дочірним підприємство АVМ ВАТ «Меліоратор» укладено Генеральну кредитну угоду № S 010/03-03/305 про надання кредитних коштів у сумі 159 711,00 доларів США, строком до 19.06.2011 року (а.с.5-7). Відповідно до п.1.1 генеральної кредитної угоди, кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди і які є її не від"ємними частинами. На підставі цієї угоди між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ДП АVМ ВАТ «Меліоратор»укладено наступні кредитні договори: - № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі 159 711, 00 доларів США строком до 19.06.2009 року під 15,5 річних (1.1.,1,3 кредитного договору). Додатковою угодою № 010/03-033/310/1 від 27.10.2008 року до цього кредитного договору зменшено розмір позичкової заборгованості до 119 000,00 доларів США. - № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі 162 000,00 грн., строком до 19.06.2009 року під 12 % річних (п.1.11, 1.1.4.,1.2.1. кредитного договору). Позивач надав кредитні кошти відповідачу ДП АVМ ВАТ «Меліоратор»: по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року у сумі 119 000,00 доларів США згідно платіжних документів: № 2 від 07.07.2008 року на суму 45 000,00 доларів США, № 3 від 17.07.2008 року на суму 52 000,00 доларів США, № 1 від 22.08.2008 на суму 22 000,00 доларів США; по кредитному договору № 010/03-03/441 від 27.11.2008 року видано 135 954, 75 грн., згідно платіжного документу № 02 від 05.11.2008 року. Факт укладення між сторонами генеральної кредитної угоди № S 010/03-03/305 від 02.07.08 року, а також укладення між сторонами на підставі цієї кредитної угоди кредитних договорів № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року та № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року, факт передачі позивачем ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на підставі цих кредитних договорів коштів відповідачу ДП АVМ ВАТ «Меліоратор»у розмірі 119000 доларів США та 135 954, 75 грн. вставлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.10 року, яке набрало законної сили 08.11.10 року і на його виконання господарським судом видано накази про примусове виконання (а.с. 168-170). А тому, згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, дане рішення для суду має преюдиційне значення і встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Тому суд відхиляє заперечення представника відповідачів, що кошти відповідачеві не переводились. Однак відповідач ДП АVМ ВАТ «Меліоратор» зобов'язання по кредитним договорам належним чином не виконав, внаслідок чого згідно розрахунку заборгованості станом на 01.08.2013 року (згідно заяви про зміну позовних вимог а.с.107-108) заборгованість по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року складала 1 123 842,34 грн., або 140 603,32 дол. США (а.с.24-25). Заборгованість по кредитному договору № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року складала 163 214,30 грн. (а.с.26-27) 17.09.2013 року фінансовим поручителем Дочірнього підприємства АVМ ВАТ « Меліоратор »- [PERSON] на погашення тіла кредиту по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 були внесені кошти у сумі 72 305,00 дол. США. Дану обставину представник відповідачів не заперечував, хоча і пояснював, що дана дія вчинена не з волі [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.05.2014 року заборгованість Дочірнього підприємства АУМ ВАТ « Меліоратор » по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року складає 75 556,79 дол. США, або ( згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.05.2014 року 1 долар США= 11,715143 грн.), або 885 158,60 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 5 455,00 дол. США; заборгованість за відсотками - 48 002,58 дол. США; пеня по кредиту та відсотками - 22 109,21 дол. США. (а.с.112-114). Згідно розрахунку заборгованості станом на 26.05.2014 року заборгованість Дочірнього підприємства АVМ ВАТ « Меліоратор » по кредитному договору № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року складає : заборгованість за кредитом - 89 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 76 142,66 грн., пеня по кредиту та відсотками - 35 238,11 грн., всього на загальну суму 200 380,77 грн. (а.с.109-111) У суду відсутні підстави не погодитись з даними розрахунками, оскільки доказів на їх спростування суду не надано, тому суд погоджується з даними розрахунками заборгованості. Відповідно до п. 1 ст. 1050 та п. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача ДП АVМ ВАТ « Меліоратор » підлягають задоволенню в повному обсязі. У задоволенні позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до відповідача [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № S 010/03-03/305 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № S 010/03-03/305/2 від 03.07.2008 року, відповідно до якої [PERSON] на добровільних засадах зобов'язувався перед Кредитором відповідати по борговим зобов'язанням боржника - ДП АVМ ВАТ «Меліоратор» (а.с.21). Зустрічний позов [PERSON] до АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки недійсним задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно ст.203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Обставини, якими позивач [PERSON] у зустрічному позові обґрунтовує вимогу про визнання договору поруки недійсним не є підставами для визнання договору пруки недійсним з наступних підстав. Факт передачі позивачем ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на підставі вказаних вище кредитних договорів коштів відповідачу ДП АVМ ВАТ «Меліоратор»у розмірі 119000 доларів США та 135 954, 75 грн. вставлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.10 року, яке набрало законної сили 08.11.10 року і на його виконання господарським судом видано накази про примусове виконання (а.с. 168-170). Тому дана обставина не може бути підставою для визнання договору поруки недійсним. Порушення права дружини позивача по зустрічному позову [PERSON] - [PERSON] не може бути підставою задоволення позову про визнання договору поруки недійсним, оскільки згідно ст.. 3 ЦПК України, до суду може звернутись особа за захистом свого порушеного, не визнаного або оспореного права, тобто з вказаною вимогою з цих підстав могла звертатись [PERSON], а не поручитель [PERSON] Посилання позивача на Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року №168, також не можуть бути підставою для задоволення зустрічного позову, оскільки регулюють питання кредитного договору а не договору поруки. Таким чином в судовому засіданні не встановлено підстав згідно ст.. 215 ЦК України для визнання договору поруки недійсним, а тому в зустрічному позові слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Однак позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] як поручителя по кредитному договору задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно п. 1.2 укладеного між сторонами договору поруки передбачено, що сторони договору встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по борговим зобов'язанням боржника ДП АVМ ВАТ «Меліоратор», які виникають з умов Генеральної кредитної угоди № S 010/03-03/305 від 03.07.08 року, а саме - повернути кредит в сумі 775 000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. (а.с.21). Згідно п. 1.3 генеральної кредитної угоди № S 010/03-03/305 від 03.07.08 року термін дії кредитної угоди складає до 19.06.2011 року. Проте згідно п. 2.4 тієї ж генеральної кредитної угоди № S 010/03-03/305 від 03.07.08 року конкретні строки користування кредитними коштами, об'єкти кредитування визначаються сторонами окремо в кожному кредитному договорі, укладеному в рамках цієї кредитної угоди. Згідно умов укладених в рамках кредитної угоди кредитних договорів, , а саме п. 1.1 кредитного договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року кредит повинен бути повернутий позичальником в строк до 19.06.09 року включно. Згідно умов укладених в рамках кредитної угоди кредитних договорів, а саме п. 1.1.4 кредитного договору № 010/03-03/441 від 27.10.2008 року кредит повинен бути повернутий позичальником в строк до 19.06.09 року включно. Таки чином строк виконання основного зобов'язання по вказаним кредитним договорам встановлений - до 19.06.09 року включно. Вимогу про повернення кредитної заборгованості направлена адресу поручителя [PERSON] 21.05.2013 року (а.с.22), тобто більше ніж через 3 роки з моменту настання строку виконання основного зобов'язання. Згідно п. 4.1 договору поруки сторони договору встановили, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та втрачає силу з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. Також порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Ці положення не протирічать ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, оскільки кредитор ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя [PERSON], договір поруки № S 010/03-03/305/2 від 03.07.2008 року є припиненим. Тому, позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» слід задовольнити частково, стягнути з Дочірнього підприємства АVМ ВАТ «Меліоратор» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору № S 010/03-03/310 від 02.07.2008 року 885 158,60 грн., заборгованість по кредитному договору № 110/03-03/441 від 27.10.2008 року у сумі 200 380,77 грн., судові витрати судовий збір - 3441 грн.; у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] слід відмовити; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки недійсним також слід відмовити.

Outcome: partial