Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

22 червня 2016 року позивач ПАТ "Укртелеком" в особі Комбінованого центру телекомунікацій №524 Дніпропетровської філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди від злочину (з урахуванням відновлювальних робіт). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що в Першотравенському міському суді розглядалося кримінальне провадження №186/2030/14-к по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 КК України. Так, [PERSON] 09 січня 2015 року, в підвалі будинку №25 по вул.Горького, м. Першотравенська Дніпропетровської області, викрав кабелі зв'язку марки ТПП 100х2х0,4 довжиною 36 м та ТПП 50х2х0,4 довжиною 53 м. Вчиненими злочинними діями завдав позивачу значних матеріальних збитків, згідно наданих розрахунків на поновлення лінії зв'язку за вказаною адресою на загальну суму 4 134,23 гривні та умисно пошкодив лінії міського телефонного зв'язку АТС Комбінованого центру телекомунікацій №524. В результаті вказаних злочинних дій без телефонного зв'язку залишилося 45 абонентів, з них 15 абонентів - без послуг Інтернету. Просить суд стягти з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в сумі 4 134,23 гривень та прийняти заходи по забезпеченню цього позову. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, так як відбуває покарання в місцях позбавлення волі, був допитаний судом в порядку окремого доручення, позовну заяву отримав, доповнень не надав. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити частково. За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Так, судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. При розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.296 КК України, судом встановлено, що останній 08 січня 2015 року о 22 годині 40 хвилин знаходився біля буд. №25 по вул. Горького, м. Першотравенська, Дніпропетровської області, знав, що в підвальному приміщенні будинку може знаходитися телефонний кабель, і в цей час у нього виник умисел на таємне повторне його викрадення. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, [PERSON] підійшов до вхідних дверей до підвального приміщення з правої сторони буд. № 25 по вул. Горького, м. Першотравенська та побачив, що на дверях до підвального приміщення вказаного будинку висить навісний замок. Переконавшись, що його дії ніхто не бачить, за допомогою невстановленої слідством металевої труби, яка лежала на землі, поряд із входом, [PERSON] зірвав вказаний замок та зайшов до підвального приміщення. Знаходячись в підвальному приміщенні буд. № 25 по вул. Горького, м. Першотравенська, 08 січня 2015 року о 22 годині 50 хвилин, [PERSON], усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно, за допомогою невстановленого слідством ножа, який взяв з собою, обрізав на стіні кінець телефонного кабелю ТПП 50х2х0,4. Після чого, на відстані 53 метри він обрізав другий кінець цього ж кабелю. Крім цього, за допомогою ножа на стіні обрізав кінець телефонного кабелю ТПП 100х2х0,4. Після чого, на відстані 36 метрів він обрізав другий кінець цього кабелю. Обрізані частини кабелю, ТПП 50х2х0,4 довжиною 53 м, та ТПП 100х2х0,4 довжиною 36 метрів, які належать ПАТ «Укртелеком» [PERSON] скрутив та вийшов з підвального приміщення, чим покинув місце скоєння злочину, а вищевказані телефонні кабелі звернув у свою власність і розпорядився ними на свій розсуд, чим заподіяв ПАТ «Укртелеком» матеріального збитку на загальну суму 1838,71 гривень. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2\~ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.296, ч.1 ст.70 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці. Актом б/н приймання виконаний будівельних робіт за січень 2015 року ПАТ "Укртелеком" підтверджується, що позивачу внаслідок злочину, вчиненого відповідачем завдано матеріальну шкоду (з урахуванням відновлювальних робіт) на загальну суму 4 134,23 гривень, викрадено кабелю загальною кількістю 89 м, в результаті чого без телефонного зв'язку залишилося 45 абонентів, з них 15 абонентів залишилося без послуг Інтернет. Відповідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи, б) наявність шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21 грудня 2005 року). Відповідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивача визнано потерпілим в кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Судом встановлено підстави для задоволення вимог про відшкодування шкоди, наявності самої шкоди, її розміру, неправомірної поведінки відповідача відносно позивача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та настанням негативних наслідків, та винних дій відповідача. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, це судове рішення є обов'язковим для суду лише щодо з'ясування питань, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Інші, прийняті в рамках кримінальної справи, постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі, необхідно також вказати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. П.1 ч.2 ст.22 - реальними збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином (з урахуванням відновлювальних робіт). Що стосується позовних вимог в частині прийняття заходів по забезпеченню позову, суд вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду . Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Частинами 1, 9 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позивач не подавав окремо від позову заяву про забезпечення позову, тобто позовна вимога про прийняття заходів по забезпеченню позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а тому, в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Суд вважає, що протиправними діями відповідача позивачу спричинена матеріальна шкода, тому необхідно стягти з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 134,23 гривень. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.6 Закону України "Про судовий збір", слід стягти з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 551,20 гривень, так як позивача звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved