Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання будинку спільною сумісною власністю, визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок, про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на будинок, в котрому зазначено, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 квітня 1966 року. Під час шлюбу ними був побудований житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер.Таким чином, на день смерті чоловіка їй належала 1/2 частина будинку. При цьому, дана обставина не була врахована виконавчим комітетом Панфильської сільської ради при прийнятті рішення за № 32 від 25 квітня 2008 р., яким власником цього нерухомого майна було визнано її покійного сина [PERSON] Оскільки на момент смерті її чоловіка, останній був власником 1/2 частини будинку, а вона власником іншої 1/2 частини будинку, то вважає, що вищевказане рішення Панфильської сільської ради від 25 квітня 2008 року є незаконним та підлягає скасуванню. 25 квітня 2008 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на будинок. Будівництво даного будинку було закінчено у 1988 році. Після смерті чоловіка залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . В силу ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка. Іншими спадкоємцями є їх сини- [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не прийняли спадщину після смерті батька. [INFO] [PERSON] помер. В силу ч.1 ст. 1266 ЦК України [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON] за правом представлення, як донька померлого [PERSON] В передбачений законодавством шестимісячний термін після смерті чоловіка до нотаріальної контори вона не зверталася, але своїми діями, які виразилися у користуванні будинком, присадибною ділянкою, фактично прийняла спадщину. При цьому, відповідачі по справі спадщину після смерті батька не прийняли. Проте, вона не має можливості належним чином оформити спадщину після смерті чоловіка, оскільки оригінали деяких правовстановлюючих документів знаходяться у відповідачів. Просила визнати вищевказаний будинок спільною сумісною власністю подружжя, встановити, що вона та [PERSON] володіли на праві власності вказаним будинком, визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради від 25 квітня 2008 р. № 32 про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , визнати недійсним свідоцтво від 25 квітня 2008 року про право власності [PERSON] на вказаний будинок, встановити факт прийняття нею спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , на 1/2 частину будинку та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за [ADDRESS] в порядку спадкування за заколном після смерті чоловіка. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] позов визнали. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Лісовий А.М. надав до суду відзив, котрий обгрунтований наступним. В підтвердження позовних вимог позивачка не надала суду копії будівельного паспорту на земельну ділянку та доказів про будівництво жилого будинку. Земельна ділянка для будівництва спірного будинку надана [PERSON] на підставі наказу № 98 від 11.03.1986 р. Крім цього, позивачкою пропущено строки давності, оскільки їй було відомо з 25 квітня 2008 р. про рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради про право власності на житловий будинок на ім"я [PERSON] . Під час будівництва будинку позивачці та її чоловіку належав на праві власності інший будинок та фактично будинок по [ADDRESS] будувався для їх сина. Згідно діючого на той час законодавства громадянину на праві власності міг належати один жилий будинок або його частина, в зв"язку з чим позивачка та її чоловік не могли набути права власності на будинок по [ADDRESS] . Просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача -голова Панфильської сільської ради у вирішенні спору покладався на розсуд суду, пояснивши, що по погосподарським книгам будитнок рахувався за [PERSON] , останній був зареєстрований у будинку один. Свідоцтво про право власності на ім"я [PERSON] було видано на підставі рішення виконкому Панфильської сільської ради за № 32 від 25 квітня 2008 року, до котрого було додано ряд документів в підтвердження того, що земельна ділянка під будівництво будинку видавалася на ім"я [PERSON] , в тому числі його заява, датована 21.02.1986 року, наказ Панфильскої дослідної станції, рішення про приватизацію земельною ділянки на ім"я [PERSON] . Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. З копії свідоцтв про народження (а.с.5) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . та їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.12) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З копії рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області від 25 квітня 2008 року "Про порядок державної реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна в с. Панфили Яготинського району Київської області" (а.с.7 зворотня сторона) та копії свідоцтва про право власності, виданого 25 квітня 2008 р. на підставі рішення виконкому Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області від 25 квітня 2008 р. № 32 (а.с.7) вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] . З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 9) вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , житловий будинок побудований у 1988 році. З копії свідоцтва про смерть (а.с. 13) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про смерть (а.с. 13) вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про одруження (а.с. 13 зворотня сторона) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 5.04.1966 року та прізвище дружини після одруження- [PERSON] . З довідки Панфильської сільської ради (а.с.59) вбачається, що земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER] знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] . З довідки Панфильської сільської ради (а.с.59) вбачається, що згідно погосподарської книги за № 01891 числиться житловий будинок, що належить померлому [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будинок побудований в 1988 році. Заборони /арешту/ на будинок не значиться. З наказу № 98 по Панфильській дослідній станції по освоєнню боліт від 11.03.86 року (а.с. 61) вбачається, що присадибна ділянка у розмірі 0,06 га по [ADDRESS] виділена [PERSON] . З довідок ДП "Дослідне господарство Панфильської дослідної станції Національного наукового-центру" від 20 лютого 2019 р. (а.с.66-67) вбачається, що дохід згідно особових листів по заробітній платі [PERSON] з 1983 по 1987 рр. становив: 1983р.-1562,67, 1984р-1507,86, 1985р.-1918,82., 1986р. -1518,69,1987-1867,05 ; дохід згідно особових листів по заробітній платі [PERSON] з 1983 по 1986рр. становив: 1983р.- 611,09, 1984 р.-1198,14, 1985 р.-2026,03., 1986 р. -1679,68 , дохід згідно особових листів по зароібтній платі [PERSON] з 1983 по 1985 рр. становив: 1983р.-1261,39, 1984 р.-1701,40, 1985 р.-626, 33 грн. З заяви [PERSON] від 21.02.1986 р. (а.с. 82) вбачається, що останній звернувся до виконкому Панфильської сільської ради з проханням про надання йому дозволу на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . З копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 95-109) вбачається, що 7 серпня 2018 р. [PERSON] звернулася до приватного ноторіуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , а також [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] З довідки Панфильської сільської ради витікає, що [PERSON] , на момент смерті- [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В будинку проживав один. Згідно рішення Панфильської сільської ради народних депутатів від 05.04.1994 року надано дозвіл (згідно поданої заяви [PERSON] ) приватизувати ту земельну ділянку, яка знаходиться безпосередньо біля його будинку. Виготовлений державний акт на землю на ім"я [PERSON] З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він допомогав [PERSON] будувати будинок для сина [PERSON] . Його син [PERSON] був в армії. Будинок будувався за кошти [PERSON] та [PERSON] , які мали на той час власний будинок за іншою адресою. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він проживав неподалік від будинку, який будувала позивачка з чоловіком [PERSON] для дітей. Їх син [PERSON] був в армії. У сім"ї [PERSON] на момент будівництва будинку був власний будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, аналогічні показам свідка [PERSON] Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В силу ст. 25 Основ громадянського законодавства СРСР і Союзних Республік затвердженого Законом СРСР від 8 грудня 1961 року та діючого до 1992 року було передбачено, що на праві особистої власності громадянина міг бути лише один жилий будинок (або частина його). У спільномешкаючого подружжя та їх неповнолітніх дітей міг бути тільки один жилий будинок належний на праві особистої власності одному з них чи в спільній власності. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. В судовому засіданні установлено, що позивачката [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 квітня 1966 року, мали на праві приватної власності будинок по [ADDRESS] , в якому також проживали їх троє дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 21 лютого 1986 р. від імені [PERSON] до виконкому Панфильської сільської ради була подана заява про виділення йому земельної ділянки під будівництво та наказом № 98 по Панфильській дослідній станції від 11.03.86 року [PERSON] надано присадибну ділянку розміром 0,06 га по [ADDRESS] . У 1988 році силами сім"ї був побудований житловий будинок [ADDRESS] для одного із синів позивачки - [PERSON] , який досяг повнолітнього віку, мав намір проживати окремо від сім"ї. Оскільки в силу діючого законодавства на момент будівництва спірного будинку сім"я позивачки не могла мати на праві власності іще один будинок, то у позивачки та її чоловіка не виникло право спільної сумісної власності, як у подружжя, на будинок по [ADDRESS] вказаному будинку був зареєстрований лише [PERSON] На момент смерті останній проживав один та спадкоємцями його майна першої черги за законом є позивачка та його дочка [PERSON] Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки він не грунтується на законі. З тих підстав суд не може прийняти до уваги доводи позивачки, відповідачів [PERSON] та [PERSON] в тій частині, що вони приймали участь у будівництві будинку власними силами та коштами, а [PERSON] з 6 травня 1985 по 27 травня 1987 рік (а.с. 66) проходив службу в рядах Радянської Армії, а тому спірний будинок є спільним майном [PERSON] та [PERSON] Крім цього, суд звертає увагу, що з пояснень відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також вбачається, що будинок по [ADDRESS] будувався для [PERSON] , а сім"я [PERSON] мала будинок на праві власності за іншою адресою. Обставини щодо належності на праві власності сім"ї [PERSON] іншого будинку, розташованого по [ADDRESS] підтвердила в судовому засіданні також сама позивачка. Отже, оцінюючи досліджені докази в сукупності, суд вважає, що позивачка не могла не знати з моменту будівництва спірного будинку про те, що будинок належить на праві власності [PERSON] Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову по суті, то для застосування строків позовної давності за заявою представника відповідача підстав немає.

Outcome: dismissed