Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

\~ 12 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. На обґрунтування вимог зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстрували 04 грудня 2015 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У травні 2016 року сімейні та подружні стосунки було припинено через небажання чоловіка належним чином виконувати сімейні обов"язки. Стверджуючи про неможливість примирення на збереження шлюбу, позивачка просила про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Суду пояснила, що відповідач тривалий час безпричинно не приймав мір до працевлаштування, матеріально сім"ю не забезпечував, сімейні обов"язки не виконував, чим створював несприятливу моральну атмосферу у сім"ї. Сімейні стосунки було припинено з її ініціативи. У подальшому з відповідачем вони не спілкувалися. Вона втратила до чоловіка почуття, які були основою шлюбного союзу. Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з"явився. Про причини неявки [PERSON] не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи в порядку глави 8 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя зареєструвало шлюб 04 грудня 2015 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №930 і видано свідоцтво про шлюб серії 1-ФП №122014 (а.с.5). Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], згідно записів даних про батьків у свідоцтві про народження серії 1-ФП №239844 (а.с.6). Подружжя проживає окремо. Позивачка ствердила про припинення сімейних та подружніх стосунків у травні 2016 року. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. \~ В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ При розгляді справи встановлено, що чоловік та дружина спільно не проживають протягом року. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата почуттів, що були основою шлюбного союзу. Відповідач допускав негідну поведінку, своїх сімейних обов"язків не виконував, внаслідок чого подальше спільне проживання подружжя виявилося неможливим. Сторонами міри до збереження сім"ї не приймалися. Кожен з подружжя проживає власним життям і шлюб існує формально. Враховуючи встановлені обставини та категоричність позиції як позивачки так і відповідача, суд рахує недоцільним, відповідно до ст.111 СК України, прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення.\~ На підставі викладеного, суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення та ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України, суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися дошлюбним прізвищем. \~ Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору (а.с.1). \~

Outcome: approved