Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

02.05.2018р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Свій позов мотивує тим, що із відповідачем [PERSON] позивач в період з 09.10.1994 року по 07.12.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них у нас народився син [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній, з 01 вересня 2016 року навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Хмільницький аграрний центр професійно-технічної освіти» на денній формі навчання. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] працює машиністом в Жмеринському ДЕПО, матеріально забезпечений, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на період його навчання. Однак в добровільному порядку відповідач [PERSON] матеріально сина не підтримує, а тому позивач змушена звертатись до суду з даним позовом. Крім того, 15.03.2007 року позивач уклала шлюб із відповідачем [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Спільно із відповідачем [PERSON] він не проживає, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина відповідач не надає, а тому позивач змушена звертатись до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] працює двірником у місті Києві. Матеріально забез¬печений та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Тому просить суд стягнути з із відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до його повноліття, зі всіх видів заробітку в розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Хмільницький аграрний центр професійно-технічної освіти», до досягнення сином двадцяти трьох років, тобто до 02.11.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] надав суду заяву у якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до п. 1ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута справа про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 02.05.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 302028. [PERSON] навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Хмільницький аграрний центр професійно-технічної освіти» на денній формі навчання, не перебуває на державному забезпеченні, що підтверджується довідкою ДПТНЗ «Хмільницький аграрний центр професійно-технічної освіти» від 14.06.2017 року №0115/70 та копією студентського квитка серія ВН № 11646543. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Разом із тим частина 2 статті 200 СК України наголошує, що при визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що у повнолітнього [PERSON], у звязку із його навчанням, існує наявна потреба у матеріальній допомозі з боку відповідача, оскільки тих витрат, які несе позивач на його утримання, є недостатньо. Також, судом встановлено, що 15.03.2007 року у виконкомі Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області позивач уклала шлюб із відповідачем [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ №068864. В ході розгляду справи судом встановлено, що малолітня дитина сторін у справі проживає разом з матір'ю та перебуває на її повному утриманні. Відповідач свій батьківський обов'язок не виконує, його участі недостатньо для повноцінного утримання і забезпечення сім'ї, оскільки дитина потребує щоденних матеріальних затрат. Відповідно до статей 180, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На підставі п.3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір"від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, в зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та задоволенням позовних вимог, судовий збір в сумі 704,80 гривень підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 80, 84, 180-183, 191, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved