Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

05 травня 2015 року до Любешівського районного суду Волинської області надійшов позов [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про стягнення коштів у порядку спадкування. Позивач свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємцем по смерті свого брата [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом до спадщини включені присуджені судом та не виплачені відповідачем 12659,19 гривень пенсійних виплат. На її звернення управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області відмовило у виплаті зазначеної суми, посилаючись на відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України. За таких обставин вважає, що відповідач порушує її право власності. Позивач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з"явилася, подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області в судове засідання на розгляд справи не з"явився, в поданому до суду запереченні просили розгляд справи провести без участі представника управління. У письмовому запереченні управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі вказує на положення статті 63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) щодо фінансування витрат з Державного бюджету України, пов'язаних з реалізацією цього Закону; статей 72, 73 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до Державного бюджету України і використовуються на виплату пенсій, передбачених тільки цим Законом. Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою Правління фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, відповідач не є розпорядником коштів Державного бюджету. Разом з тим, відповідач не заперечує права позивача на отримання вказаних у позові коштів. Проаналізувавши письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2011 року в адміністративній справі за позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії та додаткову пенсію за період з 02 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року включно відповідно до статей 39, 51 Закону № 796-ХІІ. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. З свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 19 березня 2015 року приватним нотаріусом Любешівського районного нотаріального округу Волинської області Добровольською Г.Ф., слідує, що позивач прийняла спадщину після смерті свого брата [PERSON] на невиплачену заборгованість по недоотриманій спадкодавцем пенсії на суму 12659,19 гривень. З поданої позивачем заяви від 20.03.2015 року до УПФУ в Любешівському районі вбачається, що [PERSON] зверталась до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області щодо виплати недоотриманої пенсії в сумі 12659,19 гривень. З листа відповідача №385/12-01 від 06.04.2015 року та заперечення за №5174/09 від 18.05.2015 року вбачається, що заборгованість по невиплаченій пенсії в сумі 12659,19 гривень, яку позивач прийняла в спадщину після смерті [PERSON], не виплачена через відсутність відповідного належного фінансування з Державного бюджету України. Згідно з статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1227 ЦК визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статті 39, 51 Закону № 796-ХІІ передбачають право громадян, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на отримання підвищення до пенсії, додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, у цих нормах йдеться про різновиди соціальних пенсійних виплат. Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України № 141/2013 від 18 березня 2013 року, Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). Одним з його основних завдань є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством тощо. Відповідно до чинного у даний час Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, яке затверджене постановою правління Пенсійного Фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань серед іншого: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій тощо. Аналіз наведеного вище, інших положень Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" вказує на те, що відповідач є суб'єктом здійснення пенсійних виплат, передбачених статтями 39, 51 Закону № 796-ХІІ. Отже, покликання відповідача щодо неможливості виплатити вказаних у позові коштів через відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України юридичного значення не має. Відповідач як орган виконавчої влади не позбавлений права в межах реалізації своїх повноважень в адміністративному порядку вимагати належного фінансування заборгованості, яка виникла у зв'язку з реалізацією державою Закону № 796-ХІІ. Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved