Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

в липні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом [PERSON] , згідно з яким, враховуючи ухвалу суду від 05.06.2020 року про залишення без розгляду частини позовних вимог, постановлену за наслідками розгляду відповідного клопотання представника позивача, просив суд: - заборонити [PERSON] використовувати (виробництво, зберігання, пропонування до продажу, рекламування та продаж, у тому числі, зокрема, але не виключно, в інтернет-магазинах косметологічного обладнання (адреси посилання: [INFO] та [INFO] в будь-якій господарській діяльності позначення " [INFO] ", а також інші позначення, схожі до ступеню змішування із знаком для товарів і послуг " [INFO] " відповідно до свідоцтва № [NUMBER] від 25.04.2019 року, майнові права на які належать [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] вилучити з цивільного обороту всі товари, матеріали та знаряддя, які використовувалися для виготовлення таких товарів, з позначенням [INFO]", або схожим, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності [PERSON] та знищити такі товари, матеріали та знаряддя. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 25.04.2019 року, яке видано Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, та згідно з Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", [PERSON] є власником знака для товарів і послуг " [INFO] ". Разом з тим, позивач вказує, що, як йому стало відомо у травні 2019 року [PERSON] , як фізична-особа підприємець та директор ряду підприємств, у власних інтернет-магазинах косметологічного обладнання (адреси посилання: [INFO] та [INFO] рекламує та реалізовує невідому йому продукцію косметологічного обладнання під аналогічною та належною йому назвою [INFO]". При цьому, те, що інтернет-магазини косметологічного обладнання (адреси посилання: [INFO] та [INFO] є напрямком господарської діяльності саме відповідача, свідчать відповідні найменування підприємств на веб-сторінці інтернет- магазинів та однакові контактні дані з зазначеними у відомостях про відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань. Крім того, зауважує, що відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач також є засновником та директором ряду підприємств: ТОВ "Лідер і КО", ТОВ "Українські медичні системи", ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Укрмедінформ", ТОВ "Хюндай Медікал-Україна", ТОВ "УМС Б`юті", кожне з яких може бути причетним до незаконного використання назви [INFO]" у своїй господарській діяльності. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач здійснює неправомірне використання вищезазначеного знаку для товарів і послуг без отримання його попереднього дозволу, як суб`єкта права інтелектуальної власності, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 08.07.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 16.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 05.02.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити. Разом з тим, оскільки вказаний відзив було подано до суду з порушенням строку, визначеного судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, та без поважних причин, суд у судовому засіданні від 13.02.2020 року ухвалив вирішувати справи за наявними матеріалами без врахування відзиву, що, у свою чергу, передбачено положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою від 05.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду. Залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог щодо: заборони [PERSON] , як фізичній особі-підприємцю та керівнику ТОВ "Лідер і Ко", ТОВ "Українські медичні системи", ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Укрмедіінформ", ТОВ "Хюндай-Медікал-Україна", ТОВ "УМС Б`юті", використовувати (виробництво, зберігання, пропонування до продажу, рекламування та продаж, у тому числі, зокрема, але не виключно, в інтернет-магазинах косметологічного обладнання (адреси посилання: [INFO] та [INFO] в будь-якій господарській діяльності позначення [INFO]", а також інші позначення, схожі до ступеню змішування із знаком для товарів і послуг " [INFO] " відповідно до свідоцтва № [NUMBER] від 25.04.2019 року, майнові права на які належать [PERSON] ; зобов`язання [PERSON] , як фізичну особу-підприємця та керівника ТОВ "Лідер і Ко", ТОВ "Українські медичні системи", ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Укрмедіінформ", ТОВ "Хюндай-Медікал-Україна", ТОВ "УМС Б`юті", вилучити з цивільного обороту всі товари, матеріали та знаряддя, які використовувалися для виготовлення таких товарів, з позначенням [INFO]", або схожим, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності [PERSON] та знищити такі товари, матеріали та знаряддя. Ухвалою від 05.06.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 3 ст. 5 та ч. 2 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом. Частиною 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмінності знака. Як передбачено ч. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати. При цьому, у відповідності до ст. 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах торговельних марок та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаної торговельної марки або позначення, схожого з нею настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень торговельної марки або позначення, схожого з нею настільки, що їх можна сплутати. Згідно зі ст. 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до ст. 16 цього Кодексу. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: - застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; - зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; - вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільній оборот з порушенням права інтелектуальної та знищення таких товарів; - вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; - застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; - опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником знака для товарів і послуг " [INFO] ", про що свідчить свідоцтво на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 25.04.2019 року. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що у травні 2019 року йому стало відомо, що [PERSON] , як фізична-особа підприємець та директор ряду підприємств, у власних інтернет-магазинах косметологічного обладнання (адреси посилання: [INFO] та [INFO] рекламує та реалізовує невідому йому продукцію косметологічного обладнання під аналогічною та належною йому назвою [INFO]". При цьому, на підтвердження того, що інтернет-магазини косметологічного обладнання (адреси посилання: [INFO] та [INFO] є напрямком господарської діяльності саме відповідача, посилається на відповідні веб-сторінці інтернет- магазинів, на яких зазначено найменування підприємств та однакові контактні дані з зазначеними у відомостях про відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, а також на інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де вказано, що відповідач є засновником та директором ряду підприємств: ТОВ "Лідер і КО", ТОВ "Українські медичні системи", ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Укрмедінформ", ТОВ "Хюндай Медікал-Україна", ТОВ "УМС Б`юті", кожне з яких може бути причетним до незаконного використання назви [INFO]" у своїй господарській діяльності. Тобто, як вбачається, позивач вважає, що спір щодо використання знаку для товарів і послуг виник між ним та [PERSON] саме під час здійснення господарської діяльності як фізичною особою-підприємцем та керівником вищезазначених товариств. Однак, даний позов позивачем пред`явлено не до вказаних товариств, або до ФОП [PERSON] , а до [PERSON] , як до фізичної особи, який, враховуючи вищевказане та суть правовідносин, особисто не порушував прав і законних інтересів позивача, у зв`язку з чим є неналежним відповідачем у даній справі. Також, слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 5 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, з урахуванням визначеного позивачем суб`єктного складу, а саме те, що позов ним пред`явлено до [PERSON] саме як до фізичної особи, на чому він наголошував у своїй позовній заяві, та про що свідчить його клпоотання про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог до [PERSON] як до ФОП та керівника товариства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо порушення вказаним відповідачем прав та інтересів позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed