Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] міської ради Київської області, виконавчого комітету [PERSON] міської ради Київської області, треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання не законними та скасування рішень. В своєму позові позивачка просила визнати незаконним та скасувати рішення № 54/14 від 24.02.2015 року виконавчого комітету [PERSON] міської ради, яким було виділено громадянину [PERSON] в окреме будинковолодіння частину житлового будинку літ. «А» розташованого в м. Ірпінь по вул. Надсонова 4 на земельній ділянці площею 0,0403 га, а саме: частину приміщення 2-4 площею 28,3 кв.м., приміщення 2-5 площею 5,8 кв.м. загальною площею 34,1 кв.м., та присвоєння виділеній частині житлового будинку та земельній ділянці площею 0,0403 га. нового адресного номеру: 4-В по вул. Надсонова в м. Ірпінь. Також даним рішенням було визначено, що іншу частину будинку загальною площею 141,9 кв.м. з відповідними будівлями і спорудами розташовану по вул.. Надсонова 4 в м. Ірпінь при обліку слід вважати цілим будинковолодінням за старою адресою. Також позивачка просила визнати незаконним та скасувати рішення № 4776-67-6 від 25.02.2015 року [PERSON] міської ради Київської області про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0403 га в натурі [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь, вул. Надсонова 4. Свій позов позивачка мотивує тим, що рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради Київської області від 24.02.2015 року та рішення №4776-67-6 [PERSON] міської ради Київської області від 25 лютого 2015 року є незаконними та підлягаючими скасуванню, оскільки при їх винесенні не було враховано вимог закону щодо неможливості виділення частки з не добудованого житлового будинку, який не введений в експлуатацію та присвоєння йому нової адреси як новому об,єкту нерухомого майна. Крім того, вважала, що оскільки між співвласниками не узгодженні межі земельної ділянки, то й не можливо було надати [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки. Зауважила, що при винесенні оспорюваних рішень відповідачем були порушенні її права, як співвласника нерухомого майна та посилання відповідача на рішення апеляційного суду Київської області від 21.11.2013р., як на підставу винесення оспорюваних рішень не можна взяти до уваги, оскільки апеляційна інстанція при вирішенні між ними спору лише розподілила між ними, як колишнім подружжям недобудовані житлові приміщення як будівельні матеріали. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила їх задоволити, також пояснила, що [PERSON] є її колишнім чоловіком із яким вони під час шлюбу у 2003р. придбали в дар в рівних частках спірний будинок та після цього на протязі тривалого часу намагались його перебудувати. Ніяких дозволів на перебудову будинку вони не отримували та до теперішнього часу його перебудову не завершили та в експлуатацію не ввели. Рішенням апеляційного суду їх недобудований будинок було розділено між ними, однак на теперішній час ні вона ні [PERSON] не добудували виділені їм житлові приміщення та не отримали документів на них. Також пояснила, що при вирішенні відповідачами питань щодо виділу частини спірного будинку [PERSON] та наданні йому дозволу на розробку проекту не було враховано інтереси інших співвласників тобто її та [PERSON], не враховано, що через перебудову спільного майна виникла необхідність, після прийняття його в експлуатацію, у визначені часток всіх співвласників у ньому та тільки після цього його поділу та відведення земельних ділянок. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив, що 20 грудня 2003 року позивач та третя особа [PERSON], згідно договору дарування отримали від [PERSON] в дар в рівних частинах кожний 9/20 частин жилого будинку з відповідними частинами надвірних будівель за адресою Київська область м. Ірпінь вул.. Надсонова 4. Згідно цього договору 9/20 частин цього будинку складаються з 73,4 кв.м. жилої площі при загальній площі всього будинку 135,2 кв.м. та розташовані на земельній ділянці площею 2012 кв.м., де крім того знаходяться надвірні приміщення: душ, навіс, огорожі. Решта будинку в розмірі 60.2 кв.м. належить гр. [PERSON], що складає 11/20 від загальної площі будинку. 10 січня 2004 року вони з [PERSON] зареєстрували право власності на цю частину будинку, що складала 73,4 кв.м. у формі приватної спільної часткової власності, що склало по 9/40 частин кожному від загальної площі всього будинку. В подальшому позивач та [PERSON] самовільно здійснили перебудову належної їм частини будинку внаслідок чого їх частина будинку збільшилась до 99,9 кв.м.. Крім того згідно рішення №56/2 від 29.03.2005 року виконавчого комітету [PERSON] міської ради [PERSON] та [PERSON] було дозволено переобладнати житлову кімнату 2-1 площею 16,6 кв.м. під гараж за рахунок добудови розміром 2.5x5.00 м., зобов'язано їх підсилити суміжну перегородку з квартирою №1 матеріалами, які забезпечують нормативні вимоги щодо теплотехнічних та акустичних характеристик та внести зміни в поетажний план свого домоволодіння через [PERSON] БТІ. Остання робота виконана не в повному обсязі, а саме здійснено добудову, але інші роботи не виконані. Крім того, у відповідності з п. 2 рішення за № 54/14 від 24.02.2015 року виконавчого комітету [PERSON] міської ради про виділення в окреме будинковолодіння частини житлового будинку літ. «А» громадянину [PERSON] зазначено, що частину будинку загальною площею 141,9 кв.м. розташовану по вул. Надсонова 4 в м. Ірпінь при обліку вважати цілим будинковолодінням за старою адресою. Однак і тут є розбіжності, при винесенні цього рішення виконавчий комітет не прийняв до уваги, що до моменту винесення цього рішення будинок за №4 по вул. Надсонова в м. Ірпінь складався з двох квартир, а саме №1 це квартира [PERSON], а квартира №2 належала [PERSON] та [PERSON] Тобто поділ відбувся квартири [ADDRESS], зазначена обставина підтверджується експлікацією від 13.11.2005 року. Цим рішенням виконком об'єднав квартири [PERSON] та [PERSON] в одне ціле без їх згоди. Так згідно наявним даним [PERSON] виділяється в окреме будинковолодіння загальна площа 34,1 кв.м. відповідно до цього у [PERSON] залишається 65,8 кв.м., а [PERSON] 61,8 кв.м. Втім, згідно договору дарування загальна площа будинку складала в той момент 135,2 кв.м. Це є порушенням і підлягає усуненню в установленим законодавством України порядком. Таким чином в теперішній час у [PERSON] та [PERSON] відсутній той будинок який ними було отримано в дар згідно договору дарування від 20 грудня 2003 року, а отже і відсутнє право власності на той будинок який є в теперішній час, тому цей будинок не підлягає поділу і відповідно до цього з нього не може бути виділено в окреме будинковолодіння його частина. В теперішній час ні у [PERSON] ні у [PERSON] немає проектної документації на будинок, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, а сам будинок в тому вигляді в якому він є в теперішній час в експлуатацію не прийнятий. Позивачу відомо, що при прийнятті 24.02.2015 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради рішення за № 54/14 про виділення в окреме будинковолодіння частини житлового будинку літ. «А» громадянину [PERSON] розташовану в м. Ірпінь вул.. Надсонова 4 на земельній ділянці площею 0,0403 га, а саме: частину приміщення 2-4 площею 28,3 кв.м., приміщення 2-5 площею 5,8 кв.м. загальною площею 34,1 кв.м.. та присвоєння поштовий номер 4-В по вул. Надсонова в м. Ірпінь вищезгаданій частині житлового будинку та земельній ділянці площею 0,0403 га, приймалось до уваги рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.06.2013 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 21.11.2013 року, висновок судової будівельно-технічної експертизи №8000/8001 від 03.11.2009 року, висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи за №1 1260/10-15 від 07.04.2011 року та матеріали технічної інвентаризації. Однак позивач вважає, що зазначені документи в теперішній час не можуть бути підставою для виділення згідно них [PERSON] частини будинку та частини земельної ділянки. Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.06.2013 року [PERSON] відмовлено у наданні земельної ділянки. Згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 21.11.2013 року це рішення суду першої інстанції в цій частині не скасовано. Незважаючи на вимоги законодавства виконавчий комітет [PERSON] міської ради прийняв незаконне рішення щодо виділення в окреме будинковолодіння приміщень, які є самовільно збудованими. Крім того, виходячи з вимог п. 9.10 ст. 79-1 Земельного кодексу України, присвоєння нової адреси новій земельній ділянці можливе тільки після оформлення права власності на нову земельну ділянку. В теперішній час право власності на земельну ділянку за адресою м. Ірпінь вул. Надсонова 4 ні за ким не зареєстроване. Також, позивач вважає незаконним рішення [PERSON] міської ради № 34776-67-6 від 25 лютого 2015 року про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0403 га в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь вул. Надсонова 4, оскільки це рішення не тільки не відповідає існуючому законодавству, але і суперечить рішенню виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 54/14 від 24.02.2015 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 54/14 від 24.02.2015 року [PERSON] виділено в окреме будинковолодіння самовільно побудовані і які ще знаходяться в стадії будівництва: частину приміщення 2-4 площею 28,3 кв.м., приміщення 2-5 площею 5,8 кв.м., а всього 34,1 кв.м., присвоєно нову поштову адресу цій частині будинку та земельній ділянці площею 0,0403 га м. Ірпінь вул. Надсонова 4-В. Відповідно за [PERSON] за адресою м. Ірпінь вул. Надсонова 4 залишена інша частина цього будинку в розмірі 65,8 кв.м., яка продовжує користуватись земельною ділянкою в розмірі 0,0403 га.. У зв'язку з тим, що частка будинку [PERSON] та [PERSON] знаходиться на земельній ділянці площа якої є 0,0807 га, то позивач маючи у власності та користуючись частиною будинку в розмірі 65,8 кв.м. повинен отримати земельну ділянку в більшому розмірі ніж [PERSON] Фактично [PERSON] користується 2/3 частиною будинку, а [PERSON] 1/3 частиною, будинку, відповідно до цього йому належить надати дозвіл на 1/3 частину від 0,0807 га, що складає 0,0269 га., а позивачу 0,0538 га. Крім того у рішенні [PERSON] міської ради № 34776-67-6 від 25 лютого 2015 року вказується про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку розмірами 0,0403 га, яка розташована за адресою м. Ірпінь вул. Надсонова 4, але частина його земельної ділянки розмірами 0,0403 га та частина будинку, ще раніше, згідно рішення виконкому № 54/14 від 24.02.2015 року. виділені в окреме будинковолодіння і їм присвоєна адреса: м. Ірпінь вул. Надсонова 4-В. Тобто фактично, згідно цих рішень, частина будинку та частина земельної ділянки [PERSON] розташовуються в м. Ірпінь вул. Надсонова 4-В, а дозвіл на виготовлення технічної документації надається за адресою м. Ірпінь вул. Надсонова 4, де у нього взагалі немає нерухомого майна. Також у самому рішенні [PERSON] міської ради № 34776-67-6 від 25 лютого 2015 року зазначається, що при його винесені прийняті до уваги висновки постійної депутатської комісії міської ради. Однак при ознайомленні з матеріалами до цього рішення позивач не знайшла ні висновків постійної депутатської комісії міської ради, ні висновків комісії з вирішення земельних спорів, як і немає у цих матеріалах акту погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. До матеріалів рішення долучено та вочевидь прийнято до уваги кадастровий план земельної ділянки в розмірі 0,0403 га, який виконано КП «[PERSON] ЗКБ», з якого вбачається, що суміжними землекористувачами [PERSON] є [PERSON], [PERSON], та [PERSON] міська рада, однак акт погодження меж земельних ділянок не складено. Також прийняття до уваги при внесенні [PERSON] міською радою як висновків експертизи так і кадастрового плану виконаного КП «[PERSON] ЗКБ» за 2015 рік, на думку позивачки є неможливим, оскільки ці документи по цій земельній ділянці є взаємовиключними внаслідок того, що проведені ними заміри не відповідають один одному. Так, межі земельних ділянок встановлених у висновках експертизи та кадастровому плані не співпадають по 8 позиціям, тому ці протиріччя підлягають усуненню між користувачами цих земельних ділянок. Таким чином просив скасувати незаконні рішення ради та виконкому. Представник відповідачів [PERSON] міської ради Київської області і виконавчого комітету [PERSON] міської ради Київської області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що згідно п.30 Положення про містобудівний кадастр, затвердженого Кабінетом Міністрів України ввід 25.05.2011 р.№ 559 на міському рівні в систему містобудівного кадастру вводяться відомості про реєстр адрес на території міста на підставі топографічних планів та рішень органів місцевого самоврядування про присвоєння та зміну адрес обєктів на території міста. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області № 3057- 44 -VI від 25.04.2013 р. затверджено перелік адміністративних послуг, які надаються [PERSON] міською радою та її виконавчим комітетом, в тому числі документи дозвільного характеру, згідно якого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради приймається відповідні рішення. Згідно рішення [PERSON] міської ради від 06.11.2014 року № 4160- 60-VI, зі змінами відповідно до рішення 4722-67-УІ від 25.02.2015 року, питання щодо надання дозволу на присвоєння(зміну) юридичної (поштової) адреси, на переобладнання і перепланування жилого будинку (приміщення) на території м. Ірпінь Київської області відносить до компетенції Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Київської області. Таким чином, рішення щодо надання дозволу на виділення в окреме будинковолодіння частини житлового будинку з присвоєнням їй нового адресного номеру віднесені до компетенції виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Відповідно до інформаційної картки адміністративної послуги, затвердженої [PERSON] міським головою 23.04.2013 р. - для отримання рішення про присвоєння поштової адреси обєкту нерухомого майна строк надання адміністративної послуги складає 30 днів з дати реєстрації заяви. Розглядаючи заяву гр. [PERSON] про виділення в окреме будинковолодіння належної йому частини житлового будинку літ. «А» в м. Ірпінь по вул. Надсонова, 4 Виконавчий комітет [PERSON] міської ради Київської області, приймав рішення на підставі договору дарування частини житлового будинку від 20 грудня 2003 року, згідно якого Позивачем та третьою особою було отримано у спільну часткову власність 9/20 частин житлового будинку № 4 по вул. Надсонова в м. Ірпінь, рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року, судових будівельно- технічних експертиз № 8000/8001 від 03 листопада 2009 року та № 1 1260/10- 15від 07 квітня 2011 року. При цьому [PERSON] до заяви від 21.01.2015 р. були надані всі необхідні документи, зокрема висновок щодо технічної можливості поділу нерухомого майна. Таким чином, вважала, що виконавчий комітет [PERSON] міської ради Київської області, вирішуючи питання про присвоєння новоствореному обєкту нерухомого майна, утвореного в результаті виділу частки нерухомого майна в натурі, поштової адреси діяв в порядку та на підставах визначених чинним законодавством України. Щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] пояснила, що останній звернувся до [PERSON] міської ради Київської області з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: Київська область м. Ірпінь вул.. Надсонова 4. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області № 4776-67-6 від 25.02.2015 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0403 га в натурі [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь, вул. Надсонова 4. Вважала, що вказане рішення було прийнято відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема ст.. 118 ЗК України, оскільки підстави для відмови у наданні дозволу були відсутні. Вважала, що доводи відповідача щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації [PERSON] без погодження меж земельної ділянки із співвласниками є безпідставними, оскільки акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною готової технічної документації. При цьому жодних рішень щодо затвердження готової технічної документації [PERSON] радою на теперішній час не приймалось. В судовому засіданні третя особа по справі [PERSON] ,просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідачів, оскільки вважав, що вони є необґрунтованими та безпідставними. Пояснив суду, що позивачка є його колишньою дружиною із якою за час перебування у шлюбі вони придбали частину будинку, яку у подальшому почали перебудовувати. Під час цієї перебудови вони розлучились та вирішили поділити спільне майно. Рішенням апеляційної інстанції частина спірного будинку була розділена між ними та визначено порядок користування земельною ділянкою. Після цього він вирішив оформити своє право на виділене йому майно у зв,язу із чим звернувся до [PERSON] міської ради та її виконавчого комітету для виділення в окреме будинковолодіння належних йому житлових приміщень, земельної ділянки та присвоєння нової адреси. Після присвоєння нової адреси ним було зареєстровано його право власності на не завершене будівництво 70% готовності, що розташовано у м. Ірпінь, вул.. Надсонова, буд.4в. Крім того, йому був виданий дозвіл на розробку проекту технічної документації на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. Вважав, що вказані рішення винесенні на виконання рішення апеляційної інстанції та будь-яким чином не порушують права позиваки. В судовому засіданні [PERSON] представник [PERSON] проти заявлених позовних вимог заперечував та вважав їх необгрунтованими, а підстави на які посилається позивач надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначив, що 21 листопада 2013 року рішенням Апеляційного суду Київської області у цивільній справі № 22ц-780/4496/13 було виділено [PERSON] відповідно до варіанту № 3 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 8000/8001, приміщення в житловому будинку, 4 по вул. Надсонова в м. Ірпінь Київської області: 2-4 в стадії будівництва (частину) - 28.3 м2, вартістю 61023 грн.; 2-5 в стадії будівництва - 5,8 м2, вартістю 12 506 грн., всього на суму 73 529 грн. Виділена частка у будинку в цілому становить 44/100x75/100=33/100. Також даним рішення апеляційного суду Київської області виділено [PERSON] відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №11260-10-15 для обслуговування будинку земельну ділянку по вул. Надсонова, 4 в м. Ірпінь Київської області, лінії розподілу ділянки проходять з точки «Д», що розподіляє відрізок 6,58 м межі земельної ділянки на частини 2,44 ліворуч та 4, 14 м праворуч в точку «Е» - 43,08 м.; точка «Е» розділяє відрізок 10,97 м тильної межі земельної ділянки на частини 2,46 м ліворуч та 8,51 м праворуч. Дане рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року у справі № 22ц-780/4496/13 залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2014 року. Тому вважав, що згідно із ч.3 ст. 364 ЦК України в результаті прийнятого рішення Апеляційного суду Київської області у [PERSON] припинилося право спільної часткової власності на будинок №4 по вул. Надсонова в м. Ірпені Київської області та виникло право власності на виділене майно. Відповідно до рішення [PERSON] міської ради від 06.11.2014 року № 4160-VI, зі змінами відповідно до рішення 4722-67- VI від 25.02.2015 року; питання щодо присвоєння поштових адрес новоутвореним обєктам нерухомого майна на території м. Ірпінь Київської області відносить до компетенції Виконавчого комітету [PERSON] міської ради Київської області. Вирішуючи питання про виділення гр. [PERSON] в окреме будинковолодіння належної йому частини житлового будинку літ. «А» в м. Ірпінь по вул. Надсонова, 4 Виконавчий комітет [PERSON] міської ради Київської області самостійно не створював окремий об єкт нерухомого майна, а лише діяв на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року та констатував створення нового об єкту нерухомого майна.Таким чином, вважав, що виконавчий комітет [PERSON] міської ради Київської області, вирішуючи питання про присвоєння новоствореному обєкту нерухомого майна, утвореного в результаті виділу частки нерухомого майна в натурі, поштової адреси діяв в порядку та на підставах визначених чинним законодавством України. рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року у цивільній справі № 22ц-780/4496/13 [PERSON] було виділено відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №11160-1 15 для обслуговування будинку земельну ділянку по вул. Надсонова, 4 в м. Ірпінь Київської області. Крім того вважав, що в результаті прийняття рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року, яким було виділено відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №11160-1 15 для обслуговування будинку земельну ділянку по вул. Надсонова, 4 в м. Ірпінь Київської області. у [PERSON] зявилось право на звернення до [PERSON] міської ради Київської області із клопотанням про одержання безоплатно у власність даної земельної ділянки у відповідності до ст. 116 та ч. 6 ст. 118 ЗК України.Таким чином у [PERSON] міської ради Київської області, були відсутні підстави у відмові [PERSON] на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таким чином вважав, що позивачка не навела жодних доказів того, що приймаючи оскаржувані рішення Виконаний комітет [PERSON] міської ради та [PERSON] міська рада діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб визначений чинним законодавством України. Третя особа по справі [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з,явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, подали заяву у якої позовні вимоги позивачки підтримали та вважали їх такими, що підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи №2-78/12, оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 20 грудня 2003 року позивака [PERSON] та [PERSON], відповідно до договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Іртиського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №854, отримали в дар від [PERSON] в рівних частинах кожний 9/20 частин житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель жилою площею 73,4 кв.м., загальною площею 135,2 кв. м., що знаходиться в м. Ірпінь Київської області по вулиці Надсонова, 4. (а.с. 13) Вказаний договір було зареєстровано [PERSON] бюро технічної інвентаризації 10.01.2004р. та за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на 9/40 частин вищевказаного будинку. Як встановлено судом 11/20 частин спірного будинку, що знаходиться в м. Ірпінь Київської області по вулиці Надсонова, 4 належить [PERSON] (а.с. 132) Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №279/1 від 25.11.2003р. «Про дозіл на перебудову житлових будинків, добудов до них, про оформлення правової документації на самовільно побудовані будівлі, про надання земельних ділянок на праві оренди» дозволено [PERSON], що мешкає в м. Ірпінь по вул.. Надсонова, 4 замість приміщень 2-2 площею 10,9 кв.м., І площею 3,8 кв.м., виконати добудову розміром 6,70на10,70 де обладнати в приміщення 2-6 площею 7,4 кв.м., ванну кімнату, в добудові обладнати кухню-столову, прихожу загальною площею 48 кв.м., передпокій 2-5 переобладнати під житлову кімнату розширивши її за рахунок приміщення 2-4 площею 6,5 кв.м. до площі 13,2 кв.м.. ,житлова площа по квартирі №2 після реконструкції та добудови становитиме 29,8 кв.м. загальної площі85,2 кв.м..(а.с. 51) Рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради 56/2 від 29.03.2005 року Київської області № 279/1 від 25.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на будівництво сараю, бані, літньої кухні, а також дозволено переобладнати житлову кімнату 2-1,площею 16,6м.2, під гараж з розширенням за рахунок добудови розміром 2,50 на 4,50 м. Зобов,язано останніх підсилити суміжну перегородку з квартирою №1 матеріалами, які забезпечують нормативні вимоги щодо теплотехнічних та акустичних характеристик. Також зобов,язано внести зміни в поетажний план домоволодіння через БТІ. (а.с. 52) Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні за період з 2004 по 2005 рік [PERSON] та [PERSON] проводилась добудова та перебудова частини спірного житлового будинку, яка знаходилась у їх користуванні відповідно до приданої частки та відповідно до паспорту технічної інвентаризації на будинок відповідає квартирі №2. (а.с. 127-135). Так, вони розібрали кухню, підсобні приміщення, а замість них збудували житлову кімнату,вітальню, ванну, туалет. Таким чином згідно технічного паспорту від 13.08.2004р. вказана частина будинку, має загальну площу 99,9 кв.м. і складається з приміщень по плану 2-1,2-2,2-3, 2-4, 2-5 До теперішнього часу будівництво співвласниками не завершено та об,єкт не прийнятий в експлуатацію у встановленому законом порядку. 21 листопада 2013 року рішенням Апеляційного суду Київської області у цивільній справі № 22ц-780/4496/13 було виділено позивачки [PERSON] відповідно до варіанту № 3 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 8000/8001, приміщення в житловому будинку, 4 по вул. Надсонова в м. Ірпінь Київської області: 2-1 житловою площею 16,6 м2, вартістю 9\~517грн., 2-2 кухню площею 13,7 м2, вартістю 7\~855грн., 2-3 в стадії будівництва 15,4 м2, вартістю 33\~206 грн.,2-4 в стадії будівництва (частину) 20,1 м2 вартістю 43\~341 грн., всього на суму 93\~919 грн., що більше ідеальної частки по вартості на 93\~919 грн.- 83\~724 грн. = 10\~195 грн. і становить 93919:167448=56/100 спірної частини. Виділена частина у будинку в цілому становить 56/100 на 75/100=42/100. Також даним рішенням позивачки відповідно до варіанту №3 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №11260/10-15 виділено для обслуговування будинку земельну ділянку по вул. Надсонова в м. Ірпінь Київської області, області лінії розподілу ділянки проходять з точки «А», що розділяє відрізок 12, 14м межі земельної ділянки на частині 7,79 м. ліворуч та 4,35м., праворуч в точку «Б» (точка лінії розподілу будинку) 6,25м; з точки «Б» по лінії розподілу будинку в точку «В», з точки «В» в точку «Г» -2,94м; точка «Г» розподіляє відрізок тильної межі ділянки 9,48м. на частини 8,80м ліворуч та 0,68 м праворуч. Вищевказаним рішенням суду [PERSON] відповідно до варіанту № 3 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 8000/8001, приміщення в житловому будинку, 4 по вул. Надсонова в м. Ірпінь Київської області: 2-4 в стадії будівництва (частину) - 28.3 м2, вартістю 61023 грн.; 2-5 в стадії будівництва - 5,8 м2, вартістю - 12506 грн., всього на суму 73529 грн. Виділена частка у будинку в цілому становить 44/100x75/100=33/100. Також даним рішення апеляційного суду Київської області виділено [PERSON] відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №11260-10-15 для обслуговування будинку земельну ділянку по вул. Надсонова, 4 в м. Ірпінь Київської області, лінії розподілу ділянки проходять з точки «Д», що розподіляє відрізок 6,58 м межі земельної ділянки на частини 2,44 ліворуч та 4, 14 м праворуч в точку «Е» - 43,08 м.; точка «Е» розділяє відрізок 10,97 м тильної межі земельної ділянки на частини 2,46 м ліворуч та 8,51 м праворуч. Дане рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року у справі № 22ц-780/4496/13 залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2014 року. 24.02.2015 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради винесено рішення за № 54/14 про виділення в окреме будинковолодіння частини житлового будинку літ. «А» громадянину [PERSON] розташовану в м. Ірпінь вул.. Надсонова 4 на земельній ділянці площею 0,0403 га, а саме: частину приміщення 2-4 площею 28,3 кв.м., приміщення 2-5 площею 5,8 кв.м. загальною площею 34,1 кв.м. та присвоїти новий номер 4-В по вул. Надсонова в м. Ірпінь вищезгаданій частині житлового будинку та земельній ділянці площею 0,0403 га, а частину житлового будинку літ. «А» загальною площею 141,9 кв.м. з відповідними будівлями та спорудами, розташованими по вул.. Надсонова 4 в м. Ірпінь при обліку вважати цілими будинковолодіннями за старою адресою. (а.с.11) Відповідно до ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження та делеговані. До власних повноважень виконавчих органів відповідно до п. п. 9 п. "а" ч. 1 ст. 31 вказаного Закону належать - надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форми власності. Відповідно до п. п. 9, 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до п.п. 9-10 п.б ч.І ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади; облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Згідно ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до п. 58 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на обєкт нерухомого майна, який поділяється (у тому числі у результаті виділення окремого обєкта нерухомого майна із складу обєкта нерухомого майна, що складається з двох або більше обєктів) або частка з якого виділяється, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на обєкт нерухомого майна, який поділяється або частка з якого виділяється, необхідно надати документ, що підтверджує присвоєння новоствореному обєкту нерухомого майна окремої адреси. Відповідно до ч. 2ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 301 Закону України "Про планування і забудову територій", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю з урахуванням частини четвертої цієї статті. На підставі\~ ч. 1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, що належать до І-Ш категорій складності, та об»єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об»єкта до експлуатації. Відповідно до п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року N 923 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі письмової заяви замовника об'єкта будівництва, форма якої затверджується в установленому порядку Мінрегіонбудом. Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. З ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності з п. 3 висновків Верховного суду України від 01.02.2014 року, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України за перше півріччя 2013 року, розділ «Спори про право власності та інші речові права» зазначено. що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту перебудови, надбудови вже існуючого об'єкту, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результат, таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364,367 ЦК України. У відповідності з ст.ст. 2.1, 2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна (наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №774/14041 від 6 липня 2007 року) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна, не підлягають поділу обєкти нерухомого майна до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. У відповідності зі ст. 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам що передбачені чинними будівельними нормами. У відповідності з ст. 3.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна право кожного власника у спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах. При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об'єкт нерухомості в сумі повинен становити одиницю. У відповідності з ст. 3.1 1 Інструкції щодо проведення поділу , виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) обєктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані обєкти нерухомого майна до розрахунку не включаються. Крім того Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 16 грудня 2015 року розглянув справу № 6 - 2017 цс 15, предметом якої був спір про поділ майна подружжя зробив правовий висновок, відповідно до якого споруджений подружжям в період шлюбу житловий будинок до його прийняття до експлуатації та реєстрації права власності на нього не набуває юридичного статусу житлового будинку, однак, будучи сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, є майном, набутим подружжям за час шлюбу, відтак, обєктом права спільної сумісної власності подружжя, яке може підлягати поділу між ними. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року у цивільній справі № 22ц-780/4496/13, відповідно до роз,яснень викладених у п. 9 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності на жилий будинок» між [PERSON] та [PERSON] було проведено поділ незакінченої будівництвом частини будинку, однак не вирішувалось питання про визнання права власності на новостворене нерухоме майно та припинення права спільної часткової власності вказаних осіб на належні їм частки в нерухомому майні, а саме житловому будинку розташованому в м. Ірпіні Київської області, по вул. Надсонова 4. Як встановлено в судовому засіданні будівництво частини житлового будинку розташованого в м. Ірпіні Київської області, по вул. Надсонова 4 не завершене та новостворене нерухоме майно не введено в експлуатацію, а отже перебудована частина будинку на теперішній час не набула юридичного статусу житлового будинку. Як стверджував в судовому засіданні представник виконавчого комітету [PERSON] ради рішення про виділ [PERSON] в окреме домоволодіння частини житлового будинку розташованого в м. Ірпіні Київської області, по вул. Надсонова 4 та присвоєння цій частині нової адреси було проведене на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 21 листопада 2013 року. Оскільки судом встановлено, що виділ в натурі частки в нерухомому майні будинку 4 розташованому в м. Ірпіні Київської області, по вул. Надсонова 4 яке належить [PERSON] на праві спільної часткової власності не здійснювався, та на теперішній час його право на цю частку не припинено, суд вважає, що рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 24.02.2015 року за № 54/14 про виділення в окреме будинковолодіння частини житлового будинку літ. «А» громадянину [PERSON] та присвоєння нового номеру: 4-В по вул. Надсонова в м. Ірпінь вищезгаданій частині житлового будинку не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивачки в цій частині задоволенню. Разом із тим, 25.02.2015р. Рішенням сесії [PERSON] міської ради Київської області № 4776-67- VI було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,0403 га в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпіні вул. Надсонова 4.(а.с.12) Позивачка не погодилась із даним рішенням, просила його визнати незаконним та скасувати, оскільки межі земельної ділянки не узгоджені із співвласниками нерухомого майна, яке на ній розташовано. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяниУкраїни набувають права власності на земельні ділянки серед іншого на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Стаття 12 ЗК України визначає повноваження сільських, селищних та міських рад у галузі земельних відносин, до яких належать функції розпорядження землями територіальної громади та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, зокрема частина 3 цієї статті передбачає , що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним Кодексом України. Відповідно до положень статті 121 ЗК України громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної і комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у містах не більше 0,10 гектар. Статтею 118 ЗК України передбачений порядок отримання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян в межах безоплатної приватизації. Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Частина 7 статті 118 ЗК України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У відповідності зі ст. 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає в себе в тому числі погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. У відповідності до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок в тому числі включає акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу. Такого акту також немає. У відповідності з ч. 2 ст. 377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки на якій вони розміщені, та частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до цих вимог для більшої частини житлового будинку повинна виділятись і більша площа земельної ділянки, а не навпаки. У відповідності до п. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12.01.2015 року [PERSON] звернувся із клопотанням до [PERSON] міської ради Київської області про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. (а.с. 167), яке було розглянуто 25.02.2015р. на сесії [PERSON] міської ради Київської області № 4776-67- VI та було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою. З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що доводи позивачки про незаконність та необгрунотованість рішення [PERSON] міської ради Київської області від 25.02.2015р. є безпідставними, оскільки дане рішення було прийнято відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема ст. 118 ЗК України, оскільки підстави для відмови у наданні дозволу були відсутні діяла при цьому, відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством України. Суд не може прийняти до уваги доводи позивача про неможливість надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації через відсутність акту погодження меж земельної ділянки між співвласниками житлового будинку, оскільки акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною уже готової технічної документації відповідно до ст. 198 ЗК України та ст. 56 ЗУ «Про землеустрій». А у даному випадку було вирішено питання лише про надання дозволу на розробку такої технічної документації. Жодних рішень про затвердження технічної документації стосовно земельної ділянки за адресою: м. Ірпінь, вул. Надсонова, 4 25.02.2015 року [PERSON] міською радою не приймалось. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення № 4776-67-6 від 25.02.2015 року [PERSON] міської ради Київської області про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,0403 га в натурі [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м. Ірпінь, вул. Надсонова 4, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial