Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

В травні 2016 року Приватне підприємство "Золота Нива 1" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення збитків. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів збитки в сумі 842393,39 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Відповідно до договору оренди землі від 10.12.2009 р., укладеного між ПП «Золота нива 1» та [PERSON] районною державною адміністрацією, зареєстрованого 21.12.2009 р. за № 040967200007, земельна ділянка, загальною площею 41,7982 га, кадастровий номер 6322886000:03:000:0276, перебуває в користуванні ПП «Золота нива 1» з 21.12.2009 р. Договір укладено строком на 49 років. (а.с.12-15). На підставі цього договору відповідно до його умов та вимог чинного законодавства ПП Золота нива 1 сплачує орендну плату і виконує інші договірні зобовязання. Навесні 2015 року вказана земельна ділянка була засіяна ПП «Золота нива 1» соняшником. 07.05.2015 р. [PERSON] разом із [PERSON] без будь-яких на те правових підстав свавільно перекультивували (знищили) посіви соняшника врожаю 2015 року, належних на праві власності ПП «Золота нива 1» площею 19,8 га на даній земельній ділянці, після чого, ураховуючи законність договору оренди землі від 21.12.2009 р., ПП «Золота нива 1» 09.05.2015 р. знову посіяло соняшник у технологічний строк для посіву. 21.05.2015 р. відповідачі вдруге перекультивували (знищили) пересіяні посіви соняшника площею 10 га врожаю 2015 року, належні ПП «Золота нива 1». 07.05.2015 р. і 21.05.2015 р. орендар звернувся до Ізюмського MB ГУМВС України в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 07.05.2015 р. старшим слідчим СВ Ізюмського MB ГУМВС України у присутності понятих складено два протоколи огляду місця події де зафіксовано факт знищення посівів соняшника на полі №2 площею 19,8 га та зафіксовано сліди транспортного засобу (трактор МТЗ), яким було здійснено перекультивацію посівів та досліджено такий транспортний засіб (трактор МТЗ-1221, р.н. [NUMBER]) разом з культиватором, які належать на праві власності [PERSON] (а.с.19-22). 07.05.2015 р. слідчим було отримано пояснення від відповідачів, в яких вони підтвердили факт вчинення ними вказаного правопорушення. (а.с.29-37). В своїх поясненнях відповідачі зазначили, що 05.05.2015 р. близько 21-22-ї години [PERSON] на тракторі МТЗ-1221, р.н.[NUMBER] разом з [PERSON] на тракторі МТЗ-80 р.н.00014АХ перекультивували частину поля № 2, що знаходиться на території Куньєвської сільської ради. Аналогічні пояснення [PERSON] та [PERSON] надали слідчому 21.05.2016 р. Окрім того, в цих поясненнях відповідачі також підтвердили, що їх незаконній діяльності намагався перешкоджати директор ПП «Золота нива 1» блокуючи рух трактора МТЗ-1221 р.н. [NUMBER] автомобілем Ніва 2121, державний номер [NUMBER], при цьому директор підприємства неодноразово пояснював правопорушникам, що такі земельні ділянки перебувають у законному користування ПП «Золота нива 1» на підставі договору оренди. Проте відповідачі продовжували здійснювати протиправні дії, спрямовані на знищення посівів соняшника аж до приїзду слідчо-оперативної групи. 03.06.2015 р. старшим слідчим СВ Ізюмського MBГУМВС України разом з головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Харківській області у присутності двох понятих та директора і агронома ПП «Золота нива 1» складено протокол огляду місця події із фото-фіксацією стану земельної ділянки та план-схема до протоколу ОМП від 03.06.2015 р. Відповідно до витягу з кримінального провадження № 12015220320000835 від 08.05.2015 р. відомості за наведеною заявою 07.05.2015 р. внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією по ст.356 КК України, досудове розслідування триває. Досудове розслідування кримінальних проваджень №№12015220320000763, 12015220320000835 триває, що підтверджується листом старшого слідчого Ізюмського відділу поліції (м. Ізюм) ТУ Національної поліції в Харківській області від 05.01.2016 р. № 81/109, відповідно до якого слідчим повідомлено, що по кримінальному провадженню призначена судова земельно-технічна експертиза щодо відповідності розроблених проектів про відведення земельних ділянок у власність вказаних громадян. (а.с.40,41). Незаконність дій [PERSON], [PERSON] і [PERSON] під час отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки було встановлено постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2014 р. у справі № 820/6229/14, якою визнано протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства в [PERSON] районі Харківської області [PERSON] з державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 6322886000:03:000:0293, 6322886000:03:000:0292, 6322886000:03:000:0291, зобовязано Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства в [PERSON] районі Харківської області скасувати записи у Поземельній книзі від 07.12.2013 р. щодо державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 6322886000:03:000:0291, площею 6,61 га, від 07.12.2013 р. щодо державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 6322886000:03:000:0292, площею 6,61 га, від 23.12.2013 р. щодо державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 6322886000:03:000:0293, площею 6,61га. (а.с.42-49). При цьому, мотивувальна частина наведеної постанови містить наступні висновки судової колегії: з викопіювань № 4-5/191, № 4-5/192, № 4-5/193 від 26.04.2013р. з кадастрової карти (плану) вбачається, що три земельні ділянки площею 6,61 га надані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за рахунок земельної ділянки площею 41,7982 га, яка знаходиться в користуванні у ПП «Золота нива 1» на підставі договору оренди землі від 10.12.2009 р., зареєстрованого 21.12.2009 р. за № 040967200007. Допитана в суді першої інстанції в якості свідка державний кадастровий реєстратор Кузіна (Резнік 10.0.) підтвердила, що нею були виготовлені викопіювання № 4-5/191, № 4-5/192, № 4-5/193 від 26.04.2013 року з кадастрової карти (плану) земельних ділянок, що знаходяться на території Харківської області, Ізюмського району, Куньєвської сільської ради (за межами населеного пункту). Під час виготовлення нею вказаних викопіювань, що були надані третім особам [PERSON], [PERSON], [PERSON] у Державному земельному кадастрі містилися відомості про наявність у користуванні ПП «Золота Нива 1» земельної ділянки площею 41,7982 га. Враховуючи те, що кадастрові карти є складовою Державного земельного кадастру, то виготовлені державним кадастровим реєстратором викопіювання з кадастрової карти № 4-5/191, № 4-5/192, № 4-5/193 від 26.04.2013 року підтверджують наявність в Державному земельному кадастрі інформації щодо меж земельної ділянки, площею 41,7982 га. яка знаходилася в оренді у ПП «Золота Нива 1». Протягом 2013, 2014 років земельна ділянка площею 41,7982 га обліковується в Управлінні Держземагентства в [PERSON] районі як земельна ділянка, надана в оренду ПП «Золота Нива 1» й використовується останнім на підставі зареєстрованого договору оренди землі. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено наявність в Державному земельному кадастрі даних щодо наявності в оренді у ПП "Золота Нива 1" земельної ділянки площею 41,7982 га, а також те, що доказів вилучення таких відомостей з Державного земельного кадастру та земельної ділянки з користування ПП «Золота Нива 1» матеріали справи не містять, колегія суддів зазначала, що земельні ділянки були зареєстровані за третіми особами неправомірно. Згідно із ст.1 Закону України від 17.07.1997 р. про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Україна повністю визнає на своїй території ст.46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до неї, а також її тлумачення та застосування, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при правозастосуванні органами правосуддя. Ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Виходячи з принципу правової певності, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, випливає висновок, що вищезазначене судове рішення є належним, достовірним та достатнім доказом того, що земельні ділянки були зареєстровані за [PERSON]. [PERSON]. [PERSON] неправомірно. Як вказав Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Брумареску проти Румунії від 28.10.1999 року, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. У рішенні в справі Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 p., Європейським судом з прав людини було сформульовано принцип обовязковості виконання судового рішення адміністративними органами з посиланням на те. що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Загальнообовязковість та авторитет судового рішення не обмежується лише його резолютивною або іншою окремою частиною. Після чого, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016 р. у справі № 820/5989/15 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 р. по справі № К/800/3615/16, скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17699531 від 03.12.2014 року, № 17703927 від 04.12.2014 року, № 17702583 від 04.12.2014 року, прийняті Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції Харківської області [PERSON] (а.с.49-66). На підставі наведеного судового рішення, яке набрало чинності, цим же державним реєстратором 27.01.2016 р. було скасовано право власності [PERSON], [PERSON] і [PERSON], про що свідчать Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомо майно щодо обєкта нерухомого майна №№ 52168587, 52165547, 52165474 від 27.01.2016 р. (а.с.66-75). Таким чином, внаслідок самоправства та протидії законної господарської діяльності ПП «Золота нива 1» [PERSON] власними протиправними діями, не маючи ніяких правовстановлюючих документів та юридичних підстав для обробітку частини земельної ділянки під кадастровим номером 6322886000:03:000:0276, без державної реєстрації підприємницької діяльності та без укладення договорів оренди чи підряду із [PERSON] та [PERSON], діючи виключно на підставі довіреностей цих громадян на підставі документів, які були скасовані судовим рішенням, разом з [PERSON] знищили посіви соняшника врожаю 2015 року ПП «Золота нива 1», чим спричинили майнову шкоду ПП «Золота нива 1» у розмірі: 68878,16 грн. понесені збитки згідно уточнюючого розрахунку збитків № 134 від 22.05.2015 р. по 19,8га (а.с.76); 7259,23 грн. понесені збитки згідно розрахунку збитків № 137 від 25.05.2015 р. по 10га (а.с.77); 763686,00 грн. неодержані доходи ПП «Золота нива 1» згідно бухгалтерської довідки вих. № 21 від 01.02.2016 р. (а.с.78). Таким чином, суд вважає, що вказані дії відповідачів є протиправними, такими що порушують встановлені законодавством правила поведінки, оскільки єдиним законним користувачем та орендарем земельної ділянки є позивач, виходячи з наступного. Ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного кодексу України унормовано, що земля - є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст.3). Згідно із ст.5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах, зокрема: ґ) забезпечення гарантій прав на землю. Ст.6 Земельного кодексу України унормовано, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно із ст.1 Закону України «Про оренду землі», що є спеціальним, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. а також договором оренди землі. Ст.31 Закону України «Про оренду землі» та п.п.37, 38, 39 Договору встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. П.40 Договору визначено: перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. П.29 Договору встановлено, що орендодавець зобов'язується не втручатись у господарську діяльність орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов цього договору. Відтак договір оренди землі від 10.12.2009 р. є чинним, його дія не припинялася ані шляхом внесення змін чи доповнень або переукладання, ані шляхом розірвання, земельні ділянки не вилучалися із користування ПП «Золота нива 1» на користь [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у встановленому законом порядку (ч.5 ст.116 ЗК України),тобто підстави припинення права користування ПП «Золота нива 1» земельною ділянкою загальною площею 41,7982 га (кадастровий номер 6322886000:03:000:0276), передбачені, зокрема, ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, відсутні. Ст.25 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи. Відповідно до пп. «а», «б», «г» ч.1 ст.95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Згідно із ч.2 ст.95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, що кореспондується із положеннями ч.2 ст.27 Закону України «Про оренду землі», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Згідно із ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок. Ст.157 Земельного кодексу України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють орган виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. При цьому, законодавцем визначено підстави виникнення цивільних прав та межі їх здійснення, що виключає здійснення їх самоправно. Так, відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є юридичні факти (ч.2). Ст.13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3). Водночас, згідно із ч.6 ст.13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно із ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. П.4 ч.1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Таким чином, право позивача, як орендаря, на використання земельної ділянки загальною площею 41,7982 га (поле №2 (№225), кадастровий номер 6322886000:03:000:0276 порушене відповідачами внаслідок вчинення ними протиправних дій щодо знищення посівів соняшника позивача, що є порушенням приписів ст.68 Конституції України, ст.ст.13, 14 ЦК України, в зв'язку з чим для відповідачів настають правові наслідки у вигляді відшкодування збитків позивачу, завданих настанням наведеного юридичного факту. Отже, оскільки відповідачі не мали права механічно обробляти частину земельної ділянки загальною площею 41,7982 га (поле №2), кадастровий номер 6322886000:03:000:0276, на якій були наявними посіви позивача. [PERSON] та [PERSON] зобовязані відшкодувати ПП Золота нива 1 спричинені їх протиправними діями збитки, з огляду на наступне. По спірним земельним ділянкам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 14.05.2013 року зверталися до ПП «Золота нива 1» з проханням надання згоди на вилучення цих земельних ділянок. (а.с.169-171). На їх запити підприємством надавалася відповідь з розясненням вимог чинного законодавства (а.с.193,196,199). Таким чином відповідачі були обізнані про те що ці земельні ділянки знаходяться в оренді. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, П.2 якого передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Позивач, неодноразово звертався до [PERSON] РДА з проханням створити відповідну комісію. Копії звернень від 15.06.2015 р. № 161 та від 01.07.2015 р. № 181 (а.с.176-178). [PERSON] РДА від 15.07.2015 р. № 01-22/1908 було відмовлено в створенні такої комісії. (а.с.179-181). [PERSON] РДА від 20.07.2015 р. № 01-22/1974 було повідомлено про розроблення проекту розпорядження про створення комісії (а.с.182). Розпорядженням голови [PERSON] РДА № 466 від 23.11.2015 р. комісія була створена (а.с.183). Ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ст.1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; г) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. В ч.1 ст.1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювана шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Згідно із ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, а якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Виходячи з визначених процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Проте, ст.1187 ЦК України встановлюється особливий вид відповідальності за завдану шкоду, а саме відповідальність без вини. Так, відповідно до ч.1 ст.1187 джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 у п. 4 роз'яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При цьому, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. У даних правовідносинах цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно від вини. Положення ст.ст.1187,1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Сума завданої позивачу майнової шкоди підлягає стягненню з відповідачів солідарно, з огляду на наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування даної міри відповідальності: протиправної поведінки відповідачів, яка полягає у фізичному знищенні чужих посівів соняшника шляхом їх культивації не дивлячись на попередження і заперечення позивача; протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи, тож за наявності у позивача договору оренди землі від 10.12.2009 р. без оформлення вилучення земельних ділянок вказаним вище особам, без внесення змін до чинного Договору та державної реєстрації змін у праві оренди позивача, тобто юридичного вирішення питання, вчинення [PERSON] та [PERSON] 07.05.2015 р. та 21.05.2015р. дій по культивації чужих рослин, які мали висоту 10-15 см, є протиправним; наявності та розміру понесених позивачем збитків у вигляді прямих витрат (реальних збитків) позивача в загальній сумі 73 707,39 гривень (68 878,16 грн. + 7 259,23 грн.), під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна позивача в результаті порушення належного йому майнового права на врожай соняшника 2015 року; причинного звязку між протиправною поведінкою відповідачів та завданими збитками - причинний зв'язок між протиправними діями відповідачів та завданою позивачу шкодою передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто внаслідок порушення відповідачами вимог ст.ст.13, 14 ЦК України, а саме: вчинення дій з культивації посівів позивача на орендованій позивачем земельній ділянці загальною площею 41,7982 га (кадастровий номер 6322886000:03:000:0276) 07.05.2015 - 19,8 га,та 21.05.2015 - 10 га, позивач зазнав прямих збитків у сумі витрат, які він поніс на обробіток вищевказаної земельної ділянки, її засівання, включаючи вартість посівного матеріалу, паливно- мастильних матеріалів, тощо; навіть вини (доведення або наявність якої в даному випадку не є обовязковим) - у вигляді умисного порушення відповідачем загальних засад цивільного законодавства, унормованих ст.3 ЦК України, оскільки відповідачі бачили чужі рослини соняшника, посіяні не ними, а позивачем та знали, про те, що вони належать позивачу, проте не зважаючи на це, потайки від ПП "Золота нива 1 знищили посіви шляхом механічного оброблення земельних ділянок. За змістом ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, сума прямих збитків землекористувача - ПП «Золота нива 1» відповідно до Уточненого розрахунку збитків №134 від 22.05.2015р. по полю №225 площею 19,8 га становить 68878,16грн., у тому числі: витрати на мульчирування - 1514,59 грн.; витрати на оранку - 5931,10 грн.; витрати на боронування зябу - 896,65 грн.; витрати на придбання та внесення аммофосу - 7355,61 грн.; витрати на підвіз аммофосу - 143,50 грн.; витрати на культивацію - 3111,93 грн.; витрати на придбання та посів соняшника Фушія - 14087,13 грн.; витрати на підвіз насіння соняшника Фушія - 148,75 грн.; витрати на придбання та внесення ґрунтового гербіциду [PERSON] - 6770,65 грн.; витрати на придбання та внесення ґрунтового гербіциду Перун - 4369,70 грн.; витрати на підвезення води - 67,51 грн.; витрати на підвезення гербіцидів - 67,51 грн.; орендна плата - 15642,00 грн.; витрати на придбання мастила - 572,88 грн.; витрати на придбання запасних частин для сільськогосподарської техніки - 343,73 грн.; накладні витрати 6547,01 грн.; знос (амортизація) - 1307,90 грн. Сума прямих збитків землекористувача ПП «Золота нива 1» відповідно до Розрахунку збитків № 137 від 25.05.2015 р. по полю № 225 площею 10 га становить 7 259,23грн., у тому числі: витрати на придбання та посів соняшника Фушія - 7110,47 грн.; витрати на підвіз насіння соняшника Фушія - 148,75 грн. Неодержані доходи ПП «Золота нива 1» складають розмір 763686,00 грн., які міг би одержати орендар із земельної ділянки, зокрема реалізуючи насіння соняшника покупцю ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД» (договір поставки №Х-1141/16 від 25.11.2015р.) і які він не одержав внаслідок знищення посівів соняшника врожаю 2015 року, складають вказану суму виходячи з урожайності соняшника згідно статистичної звітності ПП «Золота нива 1» Ф-29 СГ: 38ц/га (3,8т/га) у вазі після доробки (дані Головного управління статистики у Харківській області і статистична звітність ПП «Золота нива 1») та усередненої реалізаційної ціни насіння соняшника 10150грн. за 1 тону, в тому числі згідно даних порталу АПК-Інформ і договірної реалізаційної ціни орендаря, відповідно до розрахунку: 3,8т х 19,8га х 10150,00грн. = 763686,00грн. Відповідно до п.2 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріального посвідчення. Відповідно до п.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до п.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідачі не заперечують факт знищення посівів соняшника врожаю 2015 року, належних ПП «Золота нива 1», визнали і надали докази перебування в їх власності транспортних засобів, якими знищено майбутній врожай соняшника 2015 року, надали пояснення коли і як вони вчиняли ці протиправні дії, зазначаючи, що знищували посіви ПП «Золота нива 1», бо хотіли посіяти свої сільськогосподарські культури на земельних ділянках, які вони вважали своїми. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Суд вважає, що позовна заява Приватного підприємства "Золота Нива 1" підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають збитки у розмірі 839823,39 грн. (68878,16 грн. + 7259,23 грн. + 763686,00 грн), заподіяні позивачу унаслідок знищення посівів соняшника загальною площею 29,8 га на земельній ділянці загальною площею 41,7982 га (кадастровий номер 6322886000:03:000:0276), орендованих позивачем на підставі договору оренди землі від 10.12.2009 р. у розмірі понесених позивачем прямих витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника. В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Золота Нива 1" в частині ремонту пошкодженого автомобіля [PERSON] та [PERSON] у розмірі 2570,00 грн. слід відмовити у звязку з тим, що «Золота Нива-1» не є власником транспортного засобу, договір на оренду вказаного автомобіля нотаріусом не посвідчувався, а відтак "Золота Нива 1" не може бути належним позивачем за даними обставинами, тому в розумінні принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд не може замінити неналежного позивача на підставі ст. 33 ЦПК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial