Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 06 березня 2015 року звернувся [PERSON] (далі позивач) із позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі. В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить приміщення кафе "Зоряне", розташоване в с.Білоцерківка по вулиці Леніна 23, Куйбишевського paйону Запорізької області. Частини зазначеного приміщення 11.06.2013 року він продав відповідачам [PERSON] та [PERSON], які обладнали їх під магазин продовольчих та магазин непродовольчих товарів. У власності позивача залишилось кафе "Зоряне". 30 жовтня 2014 року у приміщені зазначеного кафе сталася пожежа. Відповідно до акту про пожежу від 30.10.2014 року причиною пожежі встановлено коротке замикання електромережі. Позивач вважає винних у пожежі відповідачів, оскільки кафе "Зоряне" протягом жовтня 2014 року та по сьогоднішній день не працювало, а магазини відповідачів здійснювали свою діяльність. Електролічильник, який обчислював спожиту електроенергію був єдиним на всі три торгові об'єкти, та знаходився в приміщенні позивача. Відповідачі не встановили окремі електролічильники у встановленому порядку, та зі згоди позивача приєдналися до його електромережі і користувалися його лічильником. Позивач не став від'єднувати від електромережі магазини відповідачів оскільки останні були добросовісними покупцями його приміщень та вони довіряли один одному. Період користуванням електролічильником позивача затягнувся, тому позивач і його дружина листували до відповідачів та наголошували про установку окремих лічильників, так як позивач з дружиною проживають в іншому селищі, кафе не працювало та у них не було можливості постійно приїжджати та наглядати за кафе та електролічильником, що було проігноровано відповідачами, а користування електроенергією та лічильником позивача продовжилось. Вважає, що в приміщенні магазину відповідача-1 стояло обладнання з дуже великою потужністю (велика кількість холодильників та холодильних камер тощо) та позивач переживав, що електромережа не витримає такої потужності і відбудеться коротке замикання, що і відбулося. Відповідальність за це відповідачі нести відмовляються, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Розмір завданих матеріальних збитків визначений позивачем на підставі звіту № 1500113-01У. На підставі ст.1166, 1190,1192 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 130\~212 гривень матеріальних збитків, понесених внаслідок втрати вартості пошкодженого майна, 3500 гривень матеріальних збитків, понесених внаслідок оплати проведення оцінки вартості майна та 157\~683 гривень вартість ремонтно-будівельних та відновлювальних робіт необхідних для усунення наслідків пожежі, покласти на відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснив, що відповідно до пояснень позивача [PERSON], приватний підприємець [PERSON], згідно із домовленості між ними, почав працювати в магазині з лютого 2013року, тобто ще до переоформлення магазину в червені 2013р. та позивач дозволив йому користуватися його електролічильником. Після реєстрації куплених частин будівель ПП [PERSON] та [PERSON] повинні були встановити свої обліки струму, чого не зробили. На початку 2014 року РЕС попередив позивача, що він не має права відпускати електроенергію другим споживачам, так як не має на це ліцензії та попередив, що лічильник повинен знаходитися в приміщенні тієї людини, на яку він зареєстрований. Тому лічильник ПП [PERSON] був перенесеній в квітні 2014 року з проданої частини приміщення відповідача [PERSON] до приміщення бару, яке належить позивачу. Після цього позивач в квітні усно попередив відповідачів, щоб вони стали на свій облік струму. [PERSON] пославшись на те, що у нього в магазині знаходяться продукти харчування, які швидко псуються та попросив позивача тимчасово приєднатися до його лічильника. Після чого зі згоди позивача, відповідач [PERSON] взяв ключ від бару самостійно приєднав свою лінію електроструму до лічильника позивача. Оскільки відповідачі не подавали документи на РЕС, позивач написав їм листа попередження про відключення струму з 1 вересня 2014 року і вручив його [PERSON] 25.07.2014р. в магазині «Океан» в присутності працівників. Потужність лічильника і автомата на ньому, розрахована на мережу і навантаження в барі. За весну-літо ПП [PERSON] не тільки не поставив свій облік струму, але й добавив навантаження на мережу, поставив потужний кондиціонер і добавив більше холодильників для пива та морозива, чим міг поступово довести до підгорання контактів в лічильнику і автоматі. Відповідач [PERSON] сам відпускав струм відповідачу [PERSON], які між собою вели облік, без відома позивача. Восени, в зв'язку з погіршенням здоров'я, позивач не зміг проконтролювати відключення струму, згідно листа до [PERSON] і понадіявся на його чесність. В жовтні місяці сталася пожежа в барі. Висновок пожежників - замикання електроструму. На цей час бар уже три роки не працював і споживання напруги баром не було. Мирної угоди із [PERSON] за відшкодування наслідків пожежі не було знайдено, тому вимушений звернутись до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду 02 квітня 2015 року письмові заперечення проти позову, з яких витікає, що відповідачі позов не визнають в повному обсязі, посилаючись на відсутність підстав вважати, що шкоду майну позивача завдано безпосередньо відповідачами та взагалі на відсутність вини відповідачів та відсутність рішення контролюючих чи правоохоронних органів щодо притягнення відповідачів до відповідальності за порушення правил користування електричною енергією або порушення правил пожежної безпеки, а тому вважають, що необхідної складової, тобто вини, для стягнення з них збитків не існує. Розмір визначених позивачем збитків не визнають. Розрахунки, надані позивачем вважають сумнівними. Опис майна, яке оцінювалося повинен збігатися з описом майна в акті про пожежу, який до справи не додано. Просять врахувати, що займання відбулося саме в частині будівлі ( кафе «Зоряне»), яке належить позивачу; електричне обладнання, яке стало джерелом пожежі розміщене поряд з легкозаймистими матеріалами у непристосованому приміщенні: функціонувало без нагляду, бо як вказав позивач - кафе не працювало. Позицію відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримав їх представник, який в ході розгляду справи пояснив, що відповідно до ЦК України, позивач повинен довести наявність шкоди і неправомірної поведінки відповідачів, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди, розмір відшкодування. Позивач відчужував вищевказані приміщення як обладнані та працюючі магазини продуктових (відповідачу 1) та промислових (відповідачу 2) товарів. На підтвердження цього представником позивача надано суду відповідні пояснення та схема розташування електрообладнання в магазині відповідача 1. Також представник позивача пояснив суду, що все наявне на момент пожежі у відповідачів електрообладнання було придбано та встановлено ще позивачем до відчуження приміщень відповідачам. До цього, 24.12.2007р. між позивачем як фізичною особою-підприємцем [PERSON] (споживач за договором) та ВАТ «Запоріжжяобленерго» (постачальник електричної енергії за договором) було укладено договір про постачання електричної енергії №115 (далі - Договір). Відповідно до Правил користування електричною енергією позивач є споживачем електричної енергії, власником електричних мереж та відповідальною особою згідно Правил та Договору, а відповідачі є субспоживачами, оскільки після придбання приміщень вони приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача (позивача). Представник вважає, що пожежа сталася внаслідок неналежного виконання позивачем своїх обов'язків передбачених плі. 5 п.10.2. Правил та пункта 2.3.9 Договору, відповідно до яких споживач електричної енергії зобов'язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів законодавства України. Споживач зобов'язується забезпечувати надійну, економічну і безпечну експлуатацію електрообладнання, удосконалювати схему електропостачання з виділенням відповідальних навантажень на резервні зовнішні лінії живлення, що забезпечують подачу електроенергії для екологічної та/або аварійної броні. В позовній заяві позивач вказує на те, що він нібито повідомляв відповідачів про необхідність їх від'єднання від його електромережі та укладення окремих договорів про постачання електроенергії з електропередавальною організацією. Однак позивачем не надано суду доказів вручення таких повідомлень. Вважає, що позивач в порушення п.2.5. Договору та п.п. 25 п.10.2. Правил не повідомив постачальника електроенергії про відчуження приміщень та приєднання субспоживачів, не ініціював коригування дозволеної потужності, що призвело до виникнення замикання в електромережі позивача, тобто з вини останнього виникла пожежа та заподіяні збитки. Щодо наявності шкоди та розміру збитків визначених звітом №150113-01У, який складено ПП «Стандарт-СК» зазначив, що акті огляду №01У від 12.01.2015р проведено без участі всіх заінтересованих осіб, зокрема відповідачів. Тому останні були позбавлені можливості внести свої заяви та зауваження щодо предмета оцінки. В акті про пожежу від 30.10.2014 року, в порушенні Інструкції МНС, не зазначений докладний опис знищеного та пошкодженого майна. Акт підписаний членами комісії, зокрема [PERSON] Крім того, огляд оцінщиком пошкодженого майна проведено через майже 2,5 місяці після пожежі. За весь цей період стан приміщення в якому сталася пожежа та стан та кількість майна могли змінитись, що значно впливає на визначений експертизою розмір збитків. Представник відповідачів вважає, що суд позбавлений можливості встановити реальний розмір завданої позивачу шкоди, тому на підставі ст.ст. 31, 38, 42, 128 ЦПК України просить відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що у задоволенні позов слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві власності належав комплекс нежитлових приміщень, розташований в с. Білоцерківка по вулиці Леніна 23 Куйбишевського paйону Запорізької області. Відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі № 1200 від 11.06.2013 року 1/3 частина нежитлового приміщення зазначеної будівлі була відчужена відповідачу [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі № 1198 від 11.06.2013 року, ? частина нежитлового приміщення зазначеної будівлі була відчужена відповідачу [PERSON] Частина нежитлового приміщення будівлі, що залишилася після відчуження вищезазначених часток та в якому знаходиться кафе "Зоряне" належить позивачу на праві власності по теперішній час. Суміжні з кафе нежитлові приміщення, які були придбані відповідачами були обладнані відповідно під магазин продуктових (власник відповідач-1) та магазин промислових товарів (власник відповідач-2), які протягом жовтня місяця 2014 року здійснювали свою діяльність, на відміну від кафе "Зоряне", що належить позивачу, яке протягом жовтня 2014 року не працювало, що не заперечується сторонами та підтверджується довідкою виконкому Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. Постачання електричної енергії на зазначені нежитлові приміщення здійснювалось на підставі договору №115 від 24 грудня 2007 року (далі за текстом - Договір), укладеного між позивачем як фізичною особою-підприємцем (споживач за договором) та ВАТ «Запоріжжяобленерго» (постачальник електричної енергії за договором). За згодою позивача до його електромережі самовільно приєдналися відповідачі з метою отримання електричної енергії та здійснювали користування електроенергією на підставі усної домовленості сторін у справі. Електролічильник, який обчислював спожиту електроенергію приміщення кафе "Зоряне", магазину продуктових товарів відповідача-1 та магазину промислових товарів відповідача-2 знаходився в приміщенні кафе "Зоряне", що належить позивачу та був єдиним на всі три торгові об'єкти, що також в ході розгляду справи не заперечувалось сторонами. Договір на постачання електричної енергії був укладений тільки з власником кафе «Зоряне» - позивачем у справі. Питання щодо постачання, користування електричною енергією відповідачами, межі їх відповідальності Договором не були врегулювані. Окремі договори з постачальником електричної енергії відповідачі не укладались. 30 жовтня 2014 року у приміщені кафе "Зоряне" за адресою: вул. Леніна,23 с. Білоцерківка Куйбишевського району Запорізької області сталася пожежа. Згідно із акту про пожежу, позивачу була заподіяна матеріальна шкода, а саме: знищено побутові речі, електролічильник, пошкоджено побутову кімнату. Враховуючи обставини заподіяння шкоди, суд приходить до висновку про те, щоміж сторонами виникли правовідносини за недоговірними зобовязаннями по відшкодуванню шкоди, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно із ст.ст.316,321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, для наявності деліктної відповідальностінеобхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Відповідно до вимог статей 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Системний аналіз зазначених норм цивільного законодавства свідчить про те, що обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що поведінка останнього була неправомірною, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, що повинен довести позивач. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст.57 ЦПК України. Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як випливає з наданих позивачем доказів, 30 жовтня 2014 року в приміщенні кафе «Зоряне» за адресою: вул. Леніна,23 с. Білоцерківка Куйбишевського району Запорізької області сталася пожежа. Відповідно до акту про пожежу від 30.10.2014 року ймовірною причиною пожежі є коротке замикання електромережі (а.с.43 Звіту про визначення розміру збитків). Відповідно до постанови слідчого СВ Куйбишевського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 30.11.2014 року, кримінальне провадження було закрите, у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки пожежа в приміщенні кафе «Зоряне» виникла в наслідок несправності електропроводки. Згідно із відповіді Куйбишевського РЕМ від 20.03.2015 року, перевіркою 30.10.2014 року справності електролічильника, встановленого в кафе «Зоряне» ФОП [PERSON] в с. Білоцерківка Куйбишевського району по вул. Леніна, 23 зовнішніх пошкоджень корпусу та пломб не виявлено. Електролічильник, встановлений на вказаному обєкті розрахований на потужність 5-60 А (ампер). ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] до Куйбишевського РЕМ із заявами про встановлення окремих електролічильників до 30 жовтня 2014 року не звертались. Відповідно до відповіді Куйбишевського районного сектору головного управління ДСНС у Запорізькій області за результатами проведеної перевірки ймовірною причиною пожежі могло бути коротке замикання електромережі чи електрообладнання. Порушень (факторів), які могли призвести до виникнення або розвитку на місці пожежі не виявлено. Через значне пошкодження лічильника електроенергії та електромережі встановити детальне місце замикання електромережі не надалось можливим. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною позивача, комплекс нежитлових приміщень, що належав її чоловіку був розпроданий частинами відповідачам. Усіма справами позивача щодо кафе «Зоряне» займалась безпосередньо вона. Електролічильник спочатку знаходився в магазині ФОП [PERSON], а потім восени 2014 року за вказівками РЕМ був перенесений до приміщення кафе «Зоряне», що належить позивачу, оскільки лічильник був зареєстрований на нього. За згодою позивача, ФОП Бобенко самовільно підключився до електромережі позивача для обслуговування магазину, встановивши пять метрів кабелю до свого приміщення. Відповідач-1 був попередженим про необхідність встановлення окремого електролічильника. Відповідач-2 користувався електрострумом через відповідача-1. Оскільки відповідачі протягом тривалого часу не встановили окремі лічильники, продовжили користування електромережею позивача, вона направила листи відповідачам та встановила строк до 01 вересня 2014 року для встановлення лічильників, в противному випадку вони збирались відключити відповідачів від електромережі, чого у встановлений строк не зробили. 30 жовтня 2014 року відбувся пожар. Винними вважає відповідачів, оскільки кафе позивача в зазначений період не працювало, а торгові обєкти відповідачів здійснювали свою діяльність, користувались електрострумом. Магазин продовольчий товарів продавався [PERSON] із обладнанням, крім того влітку 2014 року відповідач-1 додатково встановив пять одиниць електроприладів: кондиціонер, холодильники пива та морозива. У [PERSON] в користуванні були наступні електроприлади: кондиціонер, нагрівач, були лампи накалювання. Якщо включити усі електроприлади одночасно це могло вплинути на виникнення короткого замикання та виникнення пожежі. Схему розміщення обладнання магазину ПП Бабенка та розрахунок потужності електроприладів склала вона особисто. Вважає, що згоріла проводка зі сторони магазину відповідача-1. Відповідно до схеми розташування холодильного обладнання ПП Бобенко, розрахунку споживчої потужності та іншим документів на підтвердження споживчої потужності електроприладів, при максимальному навантаженні всього обладнання відповідачів, спожита потужність становить 87 А (ампер) при встановленій на вказаному обєкті потужності електролічильника 5-60 А (ампер). Дослідивши усі надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатніх доказів, що підтверджують наявність спільних, протиправних дій чи бездіяльності відповідачів, їх вини у перевищенні дозволеної потужності електромережі, що саме внаслідок їх дій чи бездіяльності сталося коротке замикання електромережі, що послугувало причиною загорання будинку, і які саме протиправні дії спричинили пожежу. Позивачем не доведено наявність причинного звязку між заподіяною шкодою та діями чи бездіяльністю відповідачів. Вина відповідачів не доведена, отже відповідачі не були притягненні до адміністративної чи кримінальної відповідальності компетентними органами за порушення правил користування електричною енергією або порушення правил пожежної безпеки. Між тим, матеріали справи не містять жодного доказу перевищення дозволеної потужності в електричних мережах за місцезнаходженням кафе «Зоряне» за адресою: вул. Леніна,23 с. Білоцерківка Куйбишевського району Запорізької області. Наявність електроприладів, на які у розрахунках посилається позивач, їх кількість, технічні характеристики (в тому числі спожита потужність) відповідачами не підтверджена та іншими доказами не доведена. Пять фотознімків холодильного обладнання, наданих позивачем, безспірно не доводять, що саме це обладнання розташоване в магазині відповідача [PERSON] і знаходиться в його користуванні. Про наявність, склад та технічні характеристики електроприладів відповідача [PERSON] взагалі відомо тільки зі слів позивача [PERSON] та свідка [PERSON] (дружини позивача), яка є заінтересованою особою. Обладнання відповідачів та його вплив на електромережу відповідними спеціалістами не досліджувалось, відповідні профільні експертизи не проводились. Відповідно до акту пожежі, причина пожежі - коротке замикання електромережі є ймовірною, причини його виникнення не досліджувались. Отже, точна причина пожежі, джерело запалення, осередок виникнення пожежі, в ході розгляду не встановлені, будь яких судових пожежно-технічних та електротехнічних експертиз у справі не проводилось. Пожежа відбулась в частині будівлі кафе «Зоряне», яке належить позивачу, в тому числі йому належить електромережа та електричне обладнання, яке функціонувало без належного нагляду, та як зазначив позивач: кафе не працювало три роки, позивач з дружиною проживають в іншому селищі та у них не було можливості постійно приїжджати та наглядати за кафе та електролічильником. Посилання позивача на те, що відповідач-2 додатково встановив холодильне обладнання, чим міг поступово довести до підгорання контактів в лічильнику і автоматі, що призвело до замикання електроструму та показання свідка [PERSON] про те, що відповідачі увімкнулиусі електроприлади одночасно, що могло вплинути на виникнення короткого замикання, що стало причиною виникнення пожежі є припущеннями та не підтверджено належними доказами. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні не встановлено обставин, які би вказували про виникнення досліджуваної пожежі внаслідок спільних, протиправних, винних дій (бездіяльності) відповідачів і те, що пожежа не була наслідком неналежного догляду позивача за електричним обладнанням, яке розміщене в будівлі кафе «Зоряне», що належить позивачу на праві власності. Натомість, у діях позивача судом встановлено ряд порушень правил користування електричною енергією. Так, правовідносини у сфері постачання електричної енергії між позивачем та постачальником електричної енергії регулюються Договором та Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією» (далі за текстом - Правила). Відповідно до п. 1.1. Правил, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Відповідно до п. 1.2. Правил: відповідальна сторона - власник засобів комерційного обліку або інша організація, яка несе відповідальність за їх функціонування згідно з договором; власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії; споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж: основного споживача; дозволена потужність - максимальна величина потужності, яку електропередавальна організація дозволила споживачу для одночасного використання (одночасного ввімкнення струмоприймачів) за кожним об'єктом споживача на підставі нормативно-технічних документів відповідно до умов договору; користування електричною енергією - споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності. Відповідно до п.п. 5 п.10.2. Правил, споживач електричної енергії зобов'язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів законодавства України. Згідно п.2.3.9 Договору, споживач зобов'язується забезпечувати надійну, економічну і безпечну експлуатацію електрообладнання, удосконалювати схему електропостачання з виділенням відповідальних навантажень на резервні зовнішні лінії живлення, що забезпечують подачу електроенергії для екологічної та/або аварійної броні. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про пожежну безпеку» забезпечення пожежної безпеки у житловому фонді покладається на власника житлового приміщення. Відповідно до ст.319 ЦК України власність зобовязує. Таким чином, позивач є споживачем електричної енергії, власником електричних мереж та відповідальною особою згідно Правил та Договору та інших положень законодавства. А відповідачі є фактичними субспоживачами, оскільки після придбання приміщень вони зі згоди позивача були приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача (позивача), без укладання відповідних договорів. Відповідно до п.п. 8,10,13 пункту 10.1 Правил, споживачі електричної енергії мають право на: приєднання до власних мереж субспоживачів у межах величини потужності, дозволеної до використання відповідно до договору з постачальником електричної енергії; звернення до постачальника електричної енергії з питання змін договірних умов у порядку, передбаченому цими Правилами; уживати протиаварійні, протипожежні заходи та заходи щодо безпечної експлуатації електроустановок. Відповідно до технічної документації щодо договору про постачання електроенергії ФОП [PERSON], згідно графіку знаття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії по магазину с.Білоцерківка, вул. Леніна,11 (23), дозволена потужність встановлена постачальником електричної енергії за Договором на рівні 5,0 кВт. Відповідно до п.п. 25 п.10.2. Правил, споживач електричної енергії зобов'язаний у разі приєднання нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж у межах дозволеної потужності повідомити про це електропередавальну організацію і постачальника електричної енергії та ініціювати коригування дозволеної потужності (зменшення дозволеної потужності на величину приєднаної потужності нових субспоживачів). Згідно із п.5.7. Правил, у разі укладення договору про постачання електричної енергії між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем (основним споживачем), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання (субспоживачів або електропередавальних організацій), у ньому зазначаються додатково такі умови: 1) відомості про приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання та їх власників; 2) обсяги передачі електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів господарювання; 3) порядок припинення електропостачання субспоживачів у передбачених цими Правилами випадках; 4) порядок розрахунку втрат електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача), пов'язаних з передачею електричної енергії в електроустановки інших суб'єктів господарювання; 5) порядок розрахунку балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача); 6) порядок передачі даних про обсяги переданої електричної енергії в електроустановки інших суб'єктів господарювання, у тому числі у випадках порушення розрахункового обліку електричної енергії у цих суб'єктів господарювання. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач надав дозвіл на самовільне підключення субспоживачів до власної електромережі, без перевірки меж величини потужності, дозволеної до використання відповідно до договору з постачальником електричної енергії. Позивач не повідомив належним чином постачальника електроенергії про приєднання субспоживачів до власної мережі, не ініціював перед постачальником електроенергії коригування дозволеної потужності та інших показників, які впливають на безпечне споживання електричної енергії: відомості про приєднані електроустановки та обсяги передачі електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів господарювання, тобто порушив умови Договору та Правил. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок вини позивача, яка виразилися в порушенні ним покладених на нього п.п. 5, 25 п.10.2. Правил та пунктів 2.3.9, 2.5 Договору обов'язків були створені умови, які могли привести до перевищенні дозволеної потужності у власній електромережі, що в свою чергу могло бути причиною короткого замикання. На думку суду, небажання відповідачів на усні та письмові вимоги позивача встановлювати окремі електролічильники не утворюють їх вину у виникненні пожежі, оскільки відсутній причинно-слідчий зв'язок між діями та наслідками і не є порушенням правил користування електричною енергією. Зазначена поведінка відповідачів не позбавляла позивача можливості, як споживача за договором постачання електричної енергії і власника електромережі, в односторонньому порядку відключити відповідачів від споживання електричної енергії, особливо після того як позивачу стало відомо про збільшення навантаження на електромережу зі сторони відповідачів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що уся відповідальність за використання електромережі та обладнання в комплексі нежитлових приміщень за адресою: вул. Леніна, 23 в с.Білоцерківка Куйбишевського району Запорізької області покладається на її власника - [PERSON] Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано достатніх та належних доказів провини відповідачів в спричинені матеріальної шкоди, їх неправомірної поведінки та наявності безпосереднього причинного зв'язку між правопорушенням та заподіянням шкоди. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що не ґрунтується на законі вимога відповідачів про стягнення з позивача грошових коштів в сумі 3897,60 гривень як витрат, понесених на правову допомогу. За змістом ст.ст.79,84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Законом встановлюється граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу. Крім того, процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст.56 ЦПК України. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не звертався до суду із заявою про допуск певної особи до участі у справі в якості особи, що надає правову допомогу. Адвокат у справі діяв як представник відповідачів. З таких обставин суд у відповідності до вимог стст.79,84,85 ЦПК України дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації позивачу витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed