Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., Головне управління юстиції у м. Києві з вимогою визнати дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Людмила Леонідівна щодо відкриття 24 травня 2011 року спадкової справи не чинними; визнати [PERSON], [PERSON] такими, що не прийняли спадкове нерухоме майно після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], на сьогоднішній день до спадщини входить нерухоме майно, що складається з квартири [ADDRESS], що належала їй та померлому чоловіку, 24.05.2011 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за ініціативою відповідачів [PERSON], [PERSON] була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], що відбулося з порушенням ст. 1272 ЦК України, а саме з пропуском строку для прийняття спадщини більше ніж на місяць, що дало підставу для звернення відповідачів до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, при цьому посилання нотаріуса, що на території Російської Федерації відкрита спадкова справа, а в Україні оформлюється лише право на спадщину не відповідає чинному законодавству, оскільки спадкова справа заводиться там, де знаходиться спадкове майно, а тому нотаріусом було грубо порушено норми закону, в зв'язку з чим вона звернулася за захистом своїх порушених прав до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак від її уповноваженого представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити, розглядати справу у заочному провадженні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Уповноважений представник Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], позивачка [PERSON] являється дружиною померлого, відповідачка [PERSON] - його матір'ю, відповідач [PERSON] - братом. Відповідно до ст.66 Закону України „Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч.1 ст.68 Закону України „Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. З листа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. від 08.11.2012 року вбачається, що останнім місцем проживання громадянина Російської Федерації, [PERSON], було: [ADDRESS]. Спадкова справа була заведена за останнім місцем проживання спадкодавця 30.12.2010 року. [PERSON] та [PERSON] звернулися до неї за видачею свідоцтва про право на спадщину, та додатково надали заяви, підписи на яких засвідчені нотаріально. (а.с. 10) В рішенні Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2013 року при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Губерська Н.Л. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, зокрема було встановлено наступне: «30 грудня 2010 року до нотаріуса Кіровського нотаріального округу Кіровської області Корепанової В.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON]. У заяві зазначила, що [INFO] помер [PERSON]. останнє постійне місце проживання якого було в [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги по закону є: дружина - [PERSON]; мати - [PERSON]; син [PERSON] 26 січня 2011 року до нотаріуса Кіровського нотаріального округу Кіровської області Корепанової В.П. із заявою про прийняття спадщини померлого [PERSON] звернувся [PERSON]- син померлого. 21 лютого 2011 року до державного нотаріуса Першої Вітебської державної нотаріальної контори Фомичевої І.В. із заявою про прийняття спадщини померлого [PERSON] звернулася [PERSON] - мати померлого. 21 квітня 2011 року [PERSON] через свого представника [PERSON] подав заяву в нотаріальну контору м. Києва Україна, якою повідомив, що [INFO] помер [PERSON], останнє постійне місце проживання якого було в [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги по закону є: син - [PERSON], мати - [PERSON], дружина - [PERSON] Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS], квартири [ADDRESS]. На вказану заяву 24 червня 2011 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. повідомила [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що нею отримані заяви про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] та 24 травня 2011 року вона завела спадкову справу після смерті [PERSON] Згідно законодавства України заява про прийняття спадщини повинна виходити особисто від спадкоємців, у зв'язку з чим просила засвідчити підписи на заявах про прийняття спадщини у нотаріуса, повідомивши при цьому, чи подані ними заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору Російської Федерації. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не залишив, спадкоємцем першої черги є [PERSON] - дружина померлого, [PERSON] - мати померлого та [PERSON] - син померлого». (а.с. 17-22) Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже судом встановлено, що 24.05.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. відкрито спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] на підставі заяв про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] У відповідності до п.п. 36, 38, 210, 211, 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 за № 20/5, який діяв станом на 24.05.2011 року, нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Нотаріуси зобов'язані здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до Закону України "Про нотаріат" і складеної присяги, сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права й обов'язки, попереджати про наслідки нотаріальних дій, що вчиняються для того, щоб юридична необізнаність не могла їм зашкодити, зберігати в таємниці відомості, одержані ними у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій, відмовляти у вчиненні нотаріальної дії у разі її невідповідності законодавству України або чинним міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, вести нотаріальне діловодство та архів відповідно до встановлених правил, дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву, не допускати їх пошкодження чи знищення, надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства, постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, встановлених Законом, проходити підвищення кваліфікації і виконувати інші обов'язки, передбачені цим Законом. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути викладені у письмовій формі і подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Згідно з ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пунктом 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК та статті 249 ЦПК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного договору право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Слід також зазначити, що відповідачами не подавалася заява про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи норми закону, які були чинні на момент здійснення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. нотаріальних дій, судом з'ясовано, що 24.05.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. відкрито спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] на підставі заяв про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] з порушенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме нерухомого майна, яке є спадковою масою спадкодавця [PERSON] - квартири [ADDRESS], що як наслідок потягнуло дії, які суперечать законним правам позивачки, а тому, з огляду на вищевикладені обставини, суд, оцінюючи зібрані по справі докази та враховуючи, що судом встановлено про наявність порушених прав позивачки, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л., Головне управління юстиції у м. Києві про визнання такими, що не прийняли спадкове нерухоме майно є обґрунтованим та підлягає задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved