overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" звернулося до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 22 жовтня 2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] було укладено Угоду №375675 та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невідємними її частинами. 02.06.2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон № 3462, яким до ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч. 1 ст.4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Вказаний закон набув чинності 09.01.2012 року. Таким чином, послуги, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО" наразі унормовані в ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». При виконанні умов угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак. Угоду між позивачем та [PERSON] було укладено з метою придбання автомобіля Cherolet Aveo. [PERSON] від 26.04.2012 року №688 дистриб'ютор автомобіля Cherolet Aveo повідомив ТОВ "Авто Просто" про припинення виробництва вказаного автомобіля.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі по тексту - ПАТ "Дельта Банк", позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] ([PERSON], відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 1249,15 грн., а також розмір понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 006-28023-180811 від 18.08.2011 року відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 3349,00 грн. на придбання певного майна зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,01% річних та 0,00% щомісячно за ведення кредитної справи. У зв'язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 1249,15 грн. Представник позивача в судове засідання, яке відбулося 09.04.2014 року, не з'явився, направив на адресу суду заяву, просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просив стягнути з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн. Відповідач у судове засідання, яке відбулося 09.04.2014 року не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик в суд, опублікованим в газеті "Урядовий кур'єр", про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У вересні 2014 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Перший український експертний центр") до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012р.), житловий будинок [ADDRESS] переданий на обслуговування та експлуатацію експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», яке прийняло вказаний будинок в подальшу експлуатацію, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012р. На даний час відповідач проживає в квартирі [ADDRESS], яка знаходиться в його окремому користуванні. Проте, у зв'язку з неповною сплатою комунальних послуг, станом на 31.07.2014р. відповідач має заборгованість в розмірі 8095,17 грн., що підтверджується рахунком-попередженням про нарахування та оплату по особовому рахунку, яку позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання, яке відбулося 16.12.2014 року представник позивача не з'явився, 16.12.2014 року представником позивача подано до суду заяву, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, яке відбулося 16.12.2014 року не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик в суд, опублікованим в газеті "Урядовий кур'єр", про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, в обґрунтування якого вказав, що в будинку [ADDRESS] м. Житомира, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме, самовільне підключення до мереж ПАТ "ЕК" "Житомиробленерго", у зв'язку з чим складено акт № 012899 від 25.11.2013 р. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача завдані збитки, нараховані відповідно до акту в сумі 515,16 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання", про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав. Оскільки зареєстроване місце проживання відповідача підтверджено відповідною довідкою, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття інших способів повідомлення відповідача про розгляд справи в суді та вважає, що відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії та має особовий рахунок. 25.11.2013 р. в буд. [ADDRESS] виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі поза приладом обліку електричної енергії, у зв"язку з чим складено акт № 012899 від 25.11.2012 р. та протокол № 3 від 17.12.2013 р. засідання комісії Житомирського РЕМ з розгляду актів про порушення ПКЕЕН, на підставі яких здійснено нарахування розміру збитків завданих позивачу на загальну суму 515 грн. 16 коп. Відповідно до п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 , споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. З урахуванням вищезазначеного вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 515 грн. 16 коп. збитків, та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Комунальний заклад "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], який проживає в [ADDRESS] , був госпіталізований 12.09.2014 року о 04 год. 10 хв. в 19-те відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем "швидкої допомоги" Окучевським, який після особистого огляду [PERSON] в зв"язку зі зверненням до лікаря-психіатра ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка, Кучмій О.Ю., зробив висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] В судовому засіданні представник лікарні свої заявлені вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просив заяву задовольнити. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надав. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Після огляду лікарем-психіатром в приймальному відділенні 12.09.2014 року було оглянуто [PERSON], про що складено відповідний акт. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 12.09.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи, в результаті чого було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді деменції судинного генезу. Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся комунальний заклад "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку без її згоди [PERSON] Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], житель Липовецького району, с. Берестівка, був госпіталізований 22.10.2014 року о 10 год. 40 хв. в приймальне відділення ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка. Направлення на госпіталізацію було видано завідуючим лікарем Комунального закладу "ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка" Межирко Д.Я., який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] В судовому засіданні представник лікарні свої заявлені вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просив заяву задовольнити. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Після огляду лікарем психоневрологічного диспансерного відділення Потапенко В.Є. в приймальному відділенні 22.10.2014 року було оглянуто [PERSON], про що складено відповідний акт. Згідно акту про призначення примусової госпіталізації від 22.10.2014 року комісія оглянула [PERSON] та розглянула медичні документи, в результаті чого було встановлено, що вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді вираженої деменції внаслідок органічного ураження головного мозку нез"ясованого генезу. Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на амнестичний розлад не уточнений з періодичними станами сплутаності свідомості, що обумовлює його неспроможність забезпечити основні життєві потреби. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 03.07.2014 р. хворий [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на амнестичний розлад не уточнений з періодичними станами сплутаності свідомості, що обумовлює його неспроможність забезпечити основні життєві потреби. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 03.07.2014 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 4339, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу", перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на важкий психічний розлад (хвороби Альцгеймера), що обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 02.01.2015 р. хворий [PERSON] оглянутий черговим лікарем та комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] судове засідання не доставлений, у зв"зку з важким станом здоров"я. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на важкий психічний розлад (хвороби Альцгеймера). Під час обстеження хвора усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 02.01.2015 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 15 відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу", перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, що обумовлює небезпеку для себе та оточуючих, неспроможність забезпечити основні життєві потреби. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 23.06.2014 р. хворий [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, що обумовлює небезпеку для себе та оточуючих, неспроможність забезпечити основні життєві потреби. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 23.06.2014 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 4092, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу". Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу", перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved