Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 26 травня 2015 року до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал [PERSON] Ріг (далі ПАТ АМКР) про відшкодування моральної шкоди, в якій просить стягнути з відповідача на його користь 121800,00 грн у відшкодування моральної шкоди, судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він працював у ПАТ «АМКР» за безстроковим трудовим договором електрогазозварником. Під час виконання трудових обовязків 25.11.2014 року він був травмований та 18.03.2015 року йому встановлено 2-гу групу інвалідності з 16.03.2015 р. на строк до 01.04.2016 року, причина трудове каліцтво. За висновком МСЕК від 18.03.2015 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності на період з 16.03.2015 р. по 01.04.2015 р., рекомендовано носіння корсету, медикаментозне лікування та лікування в умовах реабілітаційних відділень. В результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що він відчуває фізичний біль, фізична вада зменшення довжини шиї та зміна ходи, привертає увагу сторонніх, що спричиняє йому психічні переживання. Крім того, змінився його спосіб життя: він не може працювати, повноцінно обслуговувати себе, змушений носити жорсткий корсет та пересуватися за допомогою палиці та милиць, періодично проходити курс лікування. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] (договір про надання правової допомоги №259/15 від 23.05.2015 р.) підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави, та зазначив, що вини позивача у нещасному випадку за результатами розслідування не встановлено, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ АМКР - [PERSON] (довіреність №14-221юр від 01.07.2015 року, дійсна по 01.10.2015 р.), позов визнала частково. Не заперечує вину ПАТ «АМКР» у нещасному випадку, також зазначила, що з приводу отриманого позивачем трудового каліцтва він дійсно міг випробувати душевні страждання, але визначений у позові розмір моральної шкоди є завищеним і необгрунтованим належними доказами. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] працював у ПАТ «АМКР» електрогазозварником 5 розряду цеху ремонту обладнання №1 ремонтного виробництва 13 років 3 місяці на момент нещасного випадку ( а.с.19). Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку (аварії), що сталася 25 листопада 2015 року о 9 годині 45 хвилин, складеного 19 березня 2015 року , основною причиною нещасного випадку (аварії) визнано незадовільний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території (технічна причина), окрім цього, причиною встановлено невиконання посадових обовязків - п.3.15 посадової інструкції механіка дільниці (утримання та ремонт механообладнання) агломераційного цеху №2 ПІ.708.23607.32; п.п.3.1.8, 3.3.9.5 посадової інструкції механіка дільниці №1 з ремонту обладнання агломераційних цехів цеху ремонту обладнання №1 ремонтного виробництва ПІ.099.3115.026; п.п.6.3.3. 9.2, 9.3 СТП 196-11:2012 "Порядок застосування нарядів-допусків при виконанні робіт підвищеної небезпеки. Система управління охороною праці"; п.п. 2.16, 2.3. 2.9, 3.8, 3.9 "Положення про застосування нарядів-допусків при виконанні робіт підвищеної небезпеки на підприємствах та в установах Міністерства металургії СРСР" НПАОП 27.0-4.02-90; п.10 глави 1 розділу ІІІ "Правил охорони праці під час ремонту устаткування на підприємствах чорної металургії» НПАОП 27.1 -1.06-08 ( організаційні причини ). Особами , діяльність або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку, встановлено: 1) [PERSON]; 2) [PERSON]; 3) [PERSON] ( а.с.11-17). Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом складено акт Н-1 від 20.03.2015 року , відповідно до п.7 якого встановлено, що основною причиною нещасного випадку є незадовільний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території (а.с. 18-22). Так судом встановлено, що згідно, виписки з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] було встановлено діагноз: компресійний перелом тіл хребців, післятравматична мієлорадікулопатія грудного відділу хребта, поміриний спастичний нижній пара парез, стійкий больовий синдром. Порушення статико- динамічної функції хребта вираженого ступеню. Порушення функції опори та ходи помірного ступеню. Висновком МСЕК від 18.03.2015 року (серія 12 ААА №005230) йому первинно встановлена 65 % втрата професійної працездатності в звязку з трудовим каліцтвом, встановлено 2 групу інвалідності з 16 березня 2015 року по 01 квітня 2016 року, наступний перегляд 01.03.2016 року. Показане носіння корсету, медикаментозне лікування та лікування в умовах реабілітаційних відділень. ( а.с.43). Таким чином, матеріалами справи встановлено вину підприємства у нещасному випадку, що стався 25 листопада 2014 року, вина позивача відсутня. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами) (далі Постанова) , за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди перед [PERSON] несе ПАТ «АМКР». Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. \~\~\~\~\~\~ Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~\~ Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом (ч.3 ст.1166 ЦК України). Згідно 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Як вказує позивач, у зв'язку із отриманою травмою йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 121800,00 грн.. При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги пояснення сторони позивача про те, що моральні переживання з приводу травмування призвели до значного емоційного напруження, пов'язаного з сильним і тривалим болем , який позивач відчував і відчуває до цього часу, він страждає через фізичні вади, які виникли в наслідок нещасного випадку. Крім того, змінився його спосіб життя: він не може працювати, повноцінно обслуговувати себе, змушений носити жорсткий корсет та пересуватися за допомогою палиці та милиць, періодично проходити курс лікування. Моральні страждання повязані з порушенням нормального ходу його життя, що призвело до негативних наслідків. Вказані обставини, факт заподіяння моральної шкоди, тривалість і характер моральних страждань були підтвердженні в судовому засіданні. Разом з цим, суд приймає до уваги, що в настанні нещасного випадку виним є відповідач ПАТ «АМКР», що підтверджується висновками в акті форми Н-1, що виразилося в неналежному забезпеченні відповідачем задовільного технічного стану виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території, та не заперечується представником позивача. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . З огляду на встановлені фактичні дані у їх сукупності, враховуючи психологічний та моральний стан позивача, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, беручи до уваги обставини характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 31000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Стосовно вимог позивача, щодо відшкодування судових витрат, суд прийшов до висновку відмовити у цій частині, оскільки у судовому засіданні позивач не підтримав відповідну вимогу та не надав жодного доказу, який може свідчити про судові витрати позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial