Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги мотивувала тим, що в ніч з 22 липня 2016 року з вини відповідача квартири [ADDRESS] відбулось залиття її квартири №182 у цьому ж будинку. Матеріальна шкода завдана внаслідок залиття встановлена звітом про оцінку вартості завданого матеріального збитку, з урахуванням всіх інших витрат складає 25 043 грн. 00 коп. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у сумі 25 043 грн. 00 коп. (з урахуванням витрати за сплату послуг експерта) та моральну шкоду, яку вона оцінила у 2000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2016 року відбулось залиття квартири [ADDRESS], власником якої є позивач у справі, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.04.2010 року (а.с.11-12). Як вбачається з акту про залиття, який складено 28.07.2016 року та затверджено начальником ЖЕД-202 (а.с.13), залиття сталось внаслідок засмічення кухонного каналізаційного стояка сторонніми предметами мешканцями з вище розташованих квартир, зокрема з вини мешканців квартири №186 у цьому ж будинку. Як вбачається з висновку експерта №09/09-2016 за результатами експертного будівельно-технічного дослідження від 09.09.2016 року вартість матеріальної шкоди завданої в результаті залиття за цінами і станом на час дослідження становить 22 543 грн. 00 коп. Згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, дбайливо ставитися до санітарно-технічного обладнання. Згідно з ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини 4 статті 319 Цивільного кодексу України власність зобов'язує. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, тобто, зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна, зберіганням, ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей. Власники квартир зобов'язані забезпечувати утримання, ремонт, експлуатацію тощо цих об'єктів за власні кошти. Згідно ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілим особам(позивачам) повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як Звіт про оцінку майна (актом оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Право на практичну діяльність за відповідними напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямків надається суб"єктам оціночної діяльності після отримання відповідних сертифікатів, які видає Фонд державного майна України, що передбачено Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Оцінювачем такої шкоди може бути компетентний субєкт оціночної діяльності в контексті вимог ст.ст. 5, 6 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" №2658-III, якого внесено до Державного реєстру оцінювачів, що веде Фонд державного майна України. Позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди також підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивач моральну шкоду обґрунтовувала тим, що внасслідок неправомірних дій відповідача позивач отримала моральні страждання, які виразились у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 2000 грн. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені засобами доказування частково, а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved