Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

08 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Державного підприємства "Світловодський завод "Калькулятор" та просить стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 26.10.2009 року по 05.09.2014 року при звільненні у сумі 176282 грн. 88 коп. та 9500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при звільненні 26.10.2009 року з нею не було проведено повного розрахунку, оскільки не було виплачено належну заробітну плату, в зв'язку з чим вона зверталася до суду, де її вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати були задоволені. Повний розрахунок з виплатою належної заробітної плати отримала 05.09.2014 року. Стверджує, що внаслідок порушення її прав на оплату праці вона зазнала моральної шкоди. В судове засідання сторони належним чином повідомлені не з'явилися. Позивач подала до суду заяву, у якій зазначила про можливість розгляду справи без її присутності та присутності представників, проти заочного рішення не заперечувала, до заяви надала додаткові докази. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] відповідно до наказу № 36 від 25.10.2004 року призначено на посаду головного бухгалтера, а наказом № 33 від 26.10.2009 року звільнена з посади за скороченням штатів за ст.40 п.1 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 29). Відповідно до ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівникам вимоги про розрахунок. При нарахуванні суми, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в будь-якому випадку повинен в зазначеній у цій статті строки виплатити не оспорювану ним суму. Як вбачається з матеріалів справи на дату звільнення позивача з нею не було проведено повного розрахунку, що підтверджується судовим наказом Світловодського міськрайонного суду від 04.10.2007 року № 2-н-173/2007, згідно якого з відповідача стягнуто на користь позивача 8612,42 грн. заборгованості по заробітній платі (а.с. 14). Щодо невиконання вказаного рішення Світловодського міськрайонного суду було прийнято рішення Європейським Судом з захисту прав та основоположних свобод людини № 40934/06 від 12.12.2013 року щодо невиконання рішення Світловодського міськрайонного суду від 04.10.2007 року у справі № 2-н-173/07 (а.с. 15-20). Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби ВП № 41647424 від 23.01.2014 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду (а.с. 21). Вимогою державного виконавця про виконання № 1120/11 від 17.02.2014 року ставиться необхідність виконання рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2007 року у справі № 2-н-173/2007, відповідно до якого на користь [PERSON] підлягає виплаті заборгованість у сумі 8612,42 грн. (а.с. 22). Вказане рішення суду виконано 05.09.2014 року, належна позивачу заборгованість по заробітній платі, яка існувала з дати звільнення позивача у сумі 8612,42 грн. виплачена, що підтверджується копією виписки з особового рахунку позивача АБ "Укргазбанк" (а.с. 23). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач отримала повний розрахунок при звільненні 05.09.2014 року. Згідно правової позиції викладеної Конституційним Судом України у рішення від 22.02.2012 року у справі № 4-рп/2012 строк звернення до суду про стягнення середнього заробітку встановлено три місяці з дати повного розрахунку. Згідно із ч. 1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 вказаної статті КЗпП України визначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З наведеного суд робить висновок, що з вини відповідача [PERSON] не було виплачено в повному обсязі заробітну плату при звільненні, а саме не доплачено 8612,42 грн. заробітної плати на посаді головного бухгалтера. Спір з даного приводу вирішено судом на користь позивача, а відтак мають місце підстави, передбачені ч.2 ст.117 КЗпП України, для виплати позивачеві її середнього заробітку по день фактичного розрахунку тобто за період з 26.10.2009 року по 05.09.2014 року. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Середньомісячна заробітна плата позивача становить 3014,61 грн., що підтверджується довідкою (а.с. 27). Тривалість затримки повного розрахунку становить 58 повних місяців та 8 днів. Зважаючи на викладене, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні в розмірі 176287,88 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.06.2014 року (а.с. 25, 26) 09.10.2008 року господарським судом Кіровоградської області (справа № 10/17) порушено справу про банкрутство. Тобто відповідача як юридичну особу не ліквідовано. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до висновку про часткове їх задоволення у сумі 1000,00 грн. виходячи з того, що позивачем у підтвердження наявності зазначеної шкоди доказів надано не було. Суд вважає, що морально-психологічні страждання були пов'язані з тим, що позивач змушена була звертатися за захистом до суду, що призвело до відриву від звичайних умов проживання. Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди суд враховує принципи виваженості, розумності та справедливості. Судові витрати у справі з підстав ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial