Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна. Позов мотивовано тим, що позивач є власником 1/6 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] є сестрою позивача та також є власником 1/6 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Крім сторін, співвласниками вказаної квартири є сини позивача - [PERSON], [PERSON], та їх з відповідачкою батьки [PERSON], [PERSON]. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], а [INFO] помер батько, [PERSON]. На день їх смерті відкрилася спадщина на належні їм частки в праві власності на вищевказану квартиру, яку позивач прийняла. Проте, оформити спадкові права на квартиру [ADDRESS] - не маю змоги, оскільки квартира перебуває під арештом. Так, згідно Інформаційної довідки з Державних реєстрів - Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 18.07.2007 року за № 5323022 накладено арешт (архівний запис) на квартиру [ADDRESS], власник [PERSON], підстава: ухвала б/н Ленінський районний суд міста Вінниці, архівна дата: 21.05.1998, дата виникнення: 09.02.1998, № реєстра: 10-40/3. Проте, відповідачка [PERSON] ніколи не була єдиним власником всієї квартири, а їй належало лише 1/6 частка у праві власності на квартиру. Також станом на 9.02.1998 року та на 21.05.1998 року [PERSON] не була співвласником квартири, оскільки право власності на належну їй 1/6 частку в квартирі в неї виникло 27.07.1998 року, що підтверджується штампом КП "ВООБТІ" на свідоцтві на право власності на житло. Крім того, згідно з листом Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2017 року № 06-14/8/17, - "Відповідно до алфавітних покажчиків кримінальних та цивільних справ ліквідованого Ленінського районного суду м. Вінниці за 1997-1998 роки справа стосовно [PERSON] вищезазначеним судом не розглядалась. Таким чином, накладення арешту на квартиру [ADDRESS] було проведено не законно. Просить Зняти арешт накладений на квартиру [ADDRESS], що зареєстрований Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 18.07.2007року за №5323022 на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці щодо власника [PERSON], архівний номер: 11615VINNITSA1, архівна дата: 21.05.1998, дата виникнення: 09.02.1998, № реєстр: 10-40/3, внутрішній №3D01043626EF4F2F2E3E. Ухвалою суду від 05.05.2017року до участі в справі в якості третьої особи залучено Першу вінницьку державну нотаріальну контору. 23.05.2017 року ухвалою суду до участі в справі залучено в якості співвідповідача Першу вінницьку державну нотаріальну контору. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представники відповідачів позов визнали частково. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.04.1998року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/ 6 частки квартири [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до свідоцтв про смерть [INFO] померла [PERSON] та [INFO] помер [PERSON] (а.с.9,10). Згідно Інформаційної довідки з Державних реєстрів - Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 18.07.2007 року за № 5323022 накладено арешт (архівний запис) на квартиру [ADDRESS], власник [PERSON], підстава: ухвала б/н Ленінський районний суд міста Вінниці, архівна дата: 21.05.1998, дата виникнення: 09.02.1998, № реєстра: 10-40/3 (а.с.7). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", - інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є обґрунтованим, оскільки це порушує його права як власника, у зв'язку з чим його необхідно задовольнити у повному обсягу. За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна",

Outcome: approved