Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказавши, що 10 09 2004 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] . Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем вони припинили через різні погляди на життя, різні характери . Спільне життя не склалося та вони мешкають окремо. Вважає, що сім′я з відповідачем розпалася остаточно і поновленню не підлягає, просить розірвати шлюб. Крім того відповідно до норм СК України відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, однак не виконує покладених на нього законом обов'язків по наданню матеріальної допомоги їй на утримання дитини та добровільно не приймає участі у витратах на утримання дитини, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/ 4 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття . Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2004 року, який було зареєстровано у відділі РАЦС Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, під актовим записом № 366 ( л.с.11- свідоцтво про одруження). Мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( л.с. 12 - свідоцтво про народження дитини ). Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу-одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася з цим позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивача, та після розірвання шлюбу, залишивши їй прізвище - [PERSON] . Позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, також підлягає задоволенню. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, та стягнути з нього з дня пред'явлення даного позову аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved