Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 29.06.2006 року було укладено кредитний договір № DNH4KS31820164, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5468,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв"язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 16.05.2014 року утворилась заборгованість, яку і просив стягнути банк, в розмірі 25914,34 грн., з яких 663,78 грн. - заборгованість за кредитом, 8742,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14797,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1210,21 грн. - штраф (процентна складова). Рішенням Коропського районного суду від 05.08.2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором, а саме заборгованість за кредитом - 663,78 грн., заборгованість за відсотками - 8742,86 грн., пеню в розмірі 200,00 грн., а всього на суму 9606,64 грн. та 96,00 грн. судового збору. Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Коропського районного суду від 05.08.2014 року. Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права, судом неповно з"ясовані обставини, що мають значення для справи, також було порушено вимоги ст. 212 ЦПК України, щодо всебічного, повного, об"єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, задовольняючи позов частково судом не вірно були враховані положення ч. 3 ст. 551 ЦК України. Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта Рожка С.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку про законність та обгрунтованість вимог, погодився з розрахунком, наданим представником позивача, сумою боргу за договором, яка утворилась внаслідок порушення зобов"язань, взятих відповідачем відповідно до умов договору, з таким висновкам суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд. Разом з тим висновок суду, що розмір неустойки підлягає зменшенню до 200 грн., оскільки матеріальне становище боржника, що має істотне значення у кредитних правовідносинах згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, є скрутним, апеляційний суд погоджується частково. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № DNH4KS31820164, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 5468,40 грн. на строк 42 місяці по 29.12.2009 року включно з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту (а.с. 9-10). Внаслідок неналежного виконання кредитного договору у відповідача перед Банком утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості (а.с. 5-8) становить 25914,34 грн., з яких 663,78 грн. - заборгованість за кредитом, 8742,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14797,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1210,21 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичальника достроково вимагати повернення частини суми позики, що залишилася, та сплати процентів. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Суд першої інстанції на вказані обставини та норми діючого матеріального права уваги не звернув, застосував норми матеріального права, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України, разом з тим необґрунтовано зменшив розмір неустойки до 200 грн. Як вбачається, розмір неустойки хоча і перевищує розмір шкоди, разом з тим розмір стягнення з відповідача на користь банку пені за несвоєчасне виконання зобов"язання за договором необхідно збільшити, з врахуванням 5.5. Умов надання споживчого кредиту (а.с. 13-20) та розміру шкоди, з 200,00 грн. до 9 500, 00 грн. Відповідно до правил п. 5 ст. 88 ЦПК України, оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції і задовольняє позов частково, слід провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: збільшити розмір стягнення судового збору з 96,00 грн. до 189 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в рахунок відшкодування судових витрат, понесених за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 94, 50 коп.

Outcome: partial