Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

23 грудня 2020 року до Ірпінського міського суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дійсним. В обґрунтування позову зазначає, що 05 березня 2001 року на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна" укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний №0026-А/30), який знаходиться у [ADDRESS] . Згідно даного правочину їй належить частка у спільній частковій власності, а саме - 2/20 частки надбаного за договором майна. Також, відповідно до угоди частки у надбаному майні належать [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того зазначає, що згідно даної угоди частки у надбаному майні належать особам, які на сьогодні померли і є спадкодавцями по відношенню до позивача, а саме: [PERSON] (донька [PERSON] ) - 5/20 частки надбаного за договором майна, померла [INFO] ; [PERSON] (батько [PERSON] ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, помер [INFO] ; [PERSON] (мати [PERSON] ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, померла [INFO] . [PERSON] вказує, що у листопаді 2020 року, в порядку ст. 1297 ЦК України вона звернулася до Бучанської міської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її доньки - [PERSON] . Зазначає, що постановою нотаріуса Бучанської міської державної нотаріальної контори від 17 листопада 2020 року, вих.№974 [PERSON] , як спадкоємцю, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/20 часток житлового будинку [ADDRESS] після смерті її доньки [PERSON] . Підставою для відмови у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом слугувало відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний №0026-А/30) від 05 березня 2001 року. [PERSON] стверджує, що сторони під час укладання спірної угоди домовилися щодо всіх істотних умов Договору, що підтверджується письмовим текстом Договору; позивачка (сторона покупців по спірній угоді) зі своєї сторони виконала умови Договору: сплатила продавцям вказані у договорі грошові кошти, оплатила державне мито та біржовий збір відповідно до вимог договору, зареєструвала угоду в Ірпінському бюро технічної інвентаризації та продовжує розпоряджатися своєю часткою нерухомого майна на даний час. У свою чергу, продавці житлового будинку за договором, у 2001 році відмовилися реєструвати укладену на біржі угоду в нотаріальному порядку, мотивуючи тим, що у цьому немає необхідності після її реєстрації на біржі та у бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. У зв`язку з вище викладеним [PERSON] просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений 05 березня 2001 року на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна" (реєстраційний №0026-А/30) - дійсним. Ухвалою Ірпінського міського суду київської області від 04 січня 2021 року по справі відкрито провадження за позовом [PERSON] до Бучанської міської ради Київської області, третя особа: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання договору дійсним. Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2021 року залучено третіх осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Бучанської міської ради Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Бучанська міська державна нотаріальна контора Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору дійсним та призначено справу до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2021 року залучено співвідповідачів - [PERSON] , [PERSON] . До суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності, в якй зазначено, що підтримує позов в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача - Бучанської міської ради Київської областів судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, правом на подання відзиву не скористалися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] подала заяву 24 травня 2021 року в якій просила позов задовольнити. Треті особи у судове засідання не з`явилися, подали заяви в яких просили справу розглянути за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. 05 березня 2001 року на Товарній біржі "Українська біржа "Десятинна" укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами (реєстраційний №0026-А/30), який знаходиться у [ADDRESS] . Згідно даного правочину [PERSON] належить частка у спільній частковій власності, а саме - 2/20 частки надбаного за договором майна. Відповідно до угоди частки у надбаному майні належать [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно даної угоди частки у надбаному майні належать особам, які є спадкодавцями по відношенню до позивача, а саме: [PERSON] (донька [PERSON] ) - 5/20 частки надбаного за договором майна, померла [INFO] ; [PERSON] (батько [PERSON] ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, помер [INFO] ; [PERSON] (мати [PERSON] ) - 2/20 частки надбаного за Договором майна, померла [INFO] . Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка міста Київ (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про народження 04 серпня 1971 року зроблено запис (а.с.7). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] після реєстрації шлюбу складеного 27 липня 1990 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 1336 змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30 травня 1996 року (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 09 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 січня 2009 року зроблено відповідний актовий запис, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10). Відповідно до копії реєстраційного посвідчення виданого Ірпінським міським бюро технічної інвентаризації 31 березня 2001 року, 2/20 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (а.с.11). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеної завідувачем державної нотаріальної контори державним нотаріусом Фальковською Л.М. від 17 листопада 2020 року № 974/02-31, видно, що 17 листопада 2020 року на адресу Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області надійшла заява спадкоємця - [PERSON] про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/20 частки житлового будинку [ADDRESS] . Зазначене спадкове майно залишилось після смерті її доньки [PERSON] , померлої [INFO] . З документів, що знаходяться в спадковій справі №177/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки спадщину після смерті [PERSON] відповідно до п.3 ст.1268 Цивільного кодексу України прийняла. 17 листопада 2020 року [PERSON] звернулася в Бучанську міську державну нотаріальну контору Київської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. [PERSON] надала оригінал Договору курівлі-продажу, укладеного 05 березня 2021 року Товарною біржею «Українська біржа ДЕСЯТИННА», проте враховуючи дату укладення договору купівлі-продажу на Товарній біржі «Українська біржа ДЕСЯТИННА», а саме 05 березня 2001 року, який не посвідчений нотаріально, державний нотаріус Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області не може прийняти даний договір як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на частку житлового будинку, без належного його підтвердження (а.с.13). Відповідно до копії реєстраційного посвідчення виданого Ірпінським міським бюро технічної інвентаризації 31 березня 2001 року, 5/20 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько- [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії свідоцтва про смерть повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 19 листопада 2008 року серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого Виконкомом Бучанської селищної ради. м. Ірпінь, Київська області від 11 лютого 2005 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про смерть повторно виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області від 02 листопада 2018 року серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.18-19). В зв`язку з цим, позивач звернулася до суду, так як існує необхідність у визнанні вказаного договору дійсним у судовому порядку. При цьому, суд приймає до уваги ті обставини, що вказаний договір був укладений 05 березня 2001 року. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки договір купівлі-продажу було укладено у 2001 році, для надання йому оцінки слід застосовувати відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що по недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На дату укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі», тобто встановлений законом, спеціальний, порядок. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На той час державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. При цьому, договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, було віднесено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, зважаючи на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, - право власності спадкодавця на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Натомість недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає позивачу у належному оформленні її прав власності як власника майна. Верховний суд у своїй постанові № 910/7164/19 від 28.05.2020 року наголосив на тому, що статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/ захисту в обраний спосіб. При цьому вбачається, що відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та кореспондуючих положень ч.2 ст. 220 ЦК України суди повноважні розглядати питання про визнання договорів дійсними у разі недотримання нотаріальної форми при їх укладенні. Подальше нотаріальне посвідчення договору у такому випадку не вимагається. З викладеного, суд доходить висновку про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту охоронюваних законом прав та інтересів щодо належного оформлення майна шляхом визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, а тому заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Із змісту договору купівлі-продажу від 05 березня 2001 року, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об`ємі, про що свідчить п.6 Договору. Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК УРСР. Письмовим доказом в даному випадку є договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05 березня 2001 року, який був укладений на товарній біржі «Українська біржа Десятинна». Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, суд вважає можливим поновити порушене право позивача. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона і продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених предметом спору та підстав позову, з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved