Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що його мати [PERSON] та відповідач [PERSON] є його батьком, уклали шлюб 20.06.1997 року . Шлюб між його батьками згодом було розірвано . За час подружнього життя батьків у них народився син, позивач по справі [PERSON] , [INFO] . До досягнення повноліття за рішенням Жовківського районного суду Львівської області по справі №444/510/15-ц з відповідача на утримання позивача стягувались аліменти до досягнеення ним повноліття. Окрім того позивач зазначає, що йому відомо, що відповідач поїхав на заробітки в Великобританію там має постійну роботу і має право на постійне проживання з 2004 року, а тому має змогу надавати йому допомогу. Стверджує, що на даний час він досягнув повноліття і продовжує навчання у вищому навчальному закладі і потребує допомоги, а саме коштів на проїзд, харчування. Зазначає, що він є студентом 3 курсу денної форми навчання в відділенні правничого коледжу Львівського національного університету ім.Івана Франка та закінчує навчання в червні 2020 року. А тому, просить постановити рішення та стягувати з відповідача на його утримання аліменти як дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчанння, а саме по 30.06.2020 року включно. 04.10.2019 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін по справі. Справу було призначено до розгляду на 07.11.2019 , 12.12.2019 . В подальшому судом відповідно до умов Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу у цивільних справах ратифікованого Законом України № 2927-ІІІ від 10.01.2002 року, надіслано в Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Львів) документи складені у зв"язку з виконанням доручення про вручення документів відповідачу по справі. Які згідно листа начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Львів) були скеровані для подальшого скерування у компетентні органи Об"єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії . 30.03.2020 судом постановлено ухвалу про відкладення розглядом даної справи до 29.05.2020 узв"язку із відсутністю відомостей, що відповідачу вручені документи та що він належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Щодо винесення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно ч. 8 ст. 130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу. Так як відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS], про що зазначено позивачем в позовній заяві, судом було надано доручення компетентному суду Чеської Республіки відповідно до умов Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу у цивільних справах, ратифікованого Законом України № 2927-III від 10.01.2002 року та компетентному суду Англії Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії відповідно до умов Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, приєднання до якої Україною відбулося відповідно до Закону України № 2052-III від 19.10.2000 року про вручення документів, а саме викликів (повідомлень) про день судового розгляду, копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками відповідачу [PERSON] . Дані документи надсилалися компетентним судам Чеської Республіки та Англії Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії через Західне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів). З листів Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), які надійшли на адресу суду 27.03.2020 року, вбачається, що ними надіслано для подальшого скерування у компетентні органи доручення Жовківського районного суду Львівської області про вручення судових документів відповідачу [PERSON] . В той же час станом на день розгляду справи, а саме 29.05.2020 року відсутні відомості, що відповідачу такі вручені та що він належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справу без учасників, зважаючи на подані ними заяви та постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м.Острів, район Карловів Ваари , Чеська Республіка , його батьком є [PERSON] [INFO] , тобто відповідач по справі, а матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивач проживає разом із матір`ю та зареєстрований у [ADDRESS] , що стверджується довідкою про склад сім`ї, яка видана КП Жовківське МВУЖКГ № 1591 від 20.09.2019 року. З довідки №400, яка видана Національним університетом імені І.Франка від 24.09.2019 року, вбачається, що [PERSON] є студентом третього курсу денної форми навчання платного відділення правничого коледжу Львівського національного університету імені Івана Франка . Закінчує навчання в червні 2020 року Згідно ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Обов`язком батьків, зокрема, відповідача є надання посильної матеріальної допомоги своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально. Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Однак при вирішенні даного спору суд враховує обов`язок батьків утримувати свою дитину, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, а також враховує на час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173,00 гривні. Враховуючи вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання ним обов`язків по утриманню дитини, яка навчається, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4 173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", беручи до уваги інтереси дитини, зокрема, те, що він навчається, потребує коштів на забезпечення навчального процесу, зокрема, купівлі канцелярського обладнання, підручників, харчування, доїзд до місця навчання, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліментив твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 25.09.2019 року і до завершення [PERSON] навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка а саме 30.06.2020 року включно, але не довше ніж до досягнення ним 23 років, тобто [INFO] року. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. В той же час суд вважає розмір аліментів, які просить стягувати позивач, а саме 10 000,00 грн. необгрунтованим та таким, що буде значно обмежувати права відповідача, та буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача . Оскільки позивачем не подано жодних даних про доходи відповідача, а тому суд позбавлений можливості перевірити чи той розмір аліментів, який просить стягувати позивач. Також позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати кошти на його утримання у визначеному ним розмірі. А відтак, суд приходить до висновку, що саме 4 000,00 грн. є тим розміром аліментів, який буде достатнім для утримання дитина, яка продовжує навчання, та який, водночас, не буде обмежувати прав на нормальний рівень життя відповідача . Згідно із ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved