Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON]. та [PERSON] звернулися до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON], треті особи - відділ реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, [PERSON], про витребування майна від добросовісного набувача, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування та просять суд зобов'язати [PERSON] повернути будинок [ADDRESS] спадкоємцям померлого власника, [PERSON], - [PERSON] та [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказаний будинок; визнати право власності в порядку спадкування на 1/3 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] та на 1/3 частину цього будинку - за [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2013 року, задоволено їхній позов до [PERSON] і визнано недійсним договір дарування від 21 березня 2007 року, згідно якого право власності переходило від [PERSON] до [PERSON] [PERSON] не мав права відчужувати будинок іншим особам, але за договором дарування від 21 березня 2007 року безвідплатно передав його [PERSON], яка має повернути будинок попередньому власнику з одночасним скасуванням державної реєстрації її права власності. Оскільки власник будинку - [PERSON] померла, її спадкоємці, набувають право на це майно. Спадкоємцями [PERSON] є її чоловік - [PERSON]., який був зареєстрований в спірному будинку, заяви про прийняття спадщини не подавав, дочки: [PERSON], яка також була зареєстрована в будинку і подала заяву про прийняття спадщини, та [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини в установленому законом порядку. Кожний із спадкоємців має право на спадщину 1/3 частини будинку, але позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що будинок зареєстрований на ім'я [PERSON], і нотаріус позбавлений можливості видати їм такі свідоцтва. Зазначені обставини зумовили звернення позивачів до суду з вимогами про визнання за ними права власності в порядку спадкування на відповідну частину спадкового майна. Ухвалою суду від 01 грудня 2014 року за клопотанням представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - [PERSON], змінено процесуальний статус останнього та залучено його до участі в справі в якості співвідповідача. Ухвалою суду від 01 грудня 2014 року до розгляду з первісним позовом прийнятий зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини та усунення від права на спадкування. У зустрічному позові [PERSON] просить суд визнати недійсною заяву [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року, зареєстровану приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі нотаріальних дій за № 193,194, та усунути [PERSON] від права на спадкування після померлої [INFO] року [PERSON] Зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що заява [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року подана нотаріусу після спливу строку для прийняття спадщини, який встановлено у шість місяців з часу відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, відповідно, строк для подання спадкоємцями заяви про прийняття спадщини сплив 15 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] подали заяву про прийняття спадщини 09 квітня 2013 року, і приватним нотаріусом [PERSON] на підставі цієї заяви була заведена спадкова справа № 3-2013. Оскільки заява [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року не відповідає вимогам ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивач за зустрічним позовом просить визнати її недійсною з підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України. В обґрунтування зустрічних позовних вимог про усунення від права на спадкування [PERSON] позивач посилається на обставини, встановлені рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2013 року, в справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання коштів спадком майном та стягнення коштів, а саме, що [PERSON], яка була призначена опікуном своєї недієздатної матері [PERSON], свої обов'язки опікуна не виконувала, проживала за межами України, фактично догляд за недієздатною здійснював її чоловік, [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, що їх підтверджують; зустрічний позов не визнала. Представник відповідачів первісні позовні вимоги не визнала повністю, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з посиланням на обставини та докази, що їх підтверджують. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в справі, оглянувши матеріали справи № 1121/4364/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Управління ДМС України в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2013 року, в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Світловодська районна державна нотаріальна контора та приватний нотаріус [PERSON], про визнання недійсним договору дарування будинку, укладеного 21 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], приведення сторін у попереднє становище, визнання за [PERSON] права власності на будинок, та за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування цього ж будинку, укладеного 16 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори 21 березня 2007 року, та зареєстрований в реєстрі за № 2-425. Відмовлено в позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним договору дарування будинку [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори 16 березня 2012 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 1-157, та про визнання за [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS]. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року встановлено, що [PERSON] в момент укладення договору дарування власного будинку [ADDRESS] своєму чоловікові, [PERSON], не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (а.с. 9-15). З підстав, передбачених ст. 225 ЦК України, договір дарування від 21 березня 2007 року визнано недійсним. Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання за [PERSON] права власності на спірний будинок, суд виходив з того, що визнавши договір дарування будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 21 березня 2007 року, суд тим самим поновив її порушене право, і вказане рішення суду є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України ""Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень""). Щодо підстав відмови в задоволенні вимог про визнання недійсним договору дарування будинку [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори 16 березня 2012 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 1-157, суд зазначив, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майна може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Позивачі звернулися до суду з вимогою про витребування майна від добросовісного набувача, яким є [PERSON], з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 388 ЦК України. В силу положень ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. За змістом вказаної статті майно, яке було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, підлягає поверненню у власність особи, з власності якої воно незаконно вибуло. Позивачі просять суд повернути будинок [ADDRESS] не у власність [PERSON], а в їхню власність, що не ґрунтується на вимогах закону, і є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Згідно з п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 ""Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав"", оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право витребувати майно від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту не склала, спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є її чоловік - [PERSON] та дочки: [PERSON] та [PERSON] На час відкриття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, [PERSON] - за іншою адресою. Зазначені обставини визнані сторонами і не підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] та [PERSON], згідно положень вказаної статті, вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлено у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України), часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] та [PERSON] заяву про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року подали спільно після спливу строку для прийняття спадщини, який закінчився 15 жовтня 2012 року. Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] від 20 лютого 2013 року за № 3 [PERSON] та [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, [PERSON], не зверталися; заява про прийняття спадщини від зазначених громадян не приймалася, спадкова справа не заводилася ( а.с. 58). На заяві про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року приватним нотаріусом [PERSON] засвідчено лише справжність підписів [PERSON] та [PERSON], що відповідає вимогам п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України ""Про нотаріат"", та зроблено запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій згідно зі ст. 52 цього Закону за № 193, 194 (а.с.6). Засвідчення нотаріусом справжності підписів на заяві про прийняття спадщини не свідчить про її подання нотаріусу. Згідно положень п. 2.1 ч. 2 та п. 3.11 ч. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У довідці приватного нотаріуса [PERSON] зазначено, що 09 квітня 2013 року від [PERSON] та [PERSON] були прийняті заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] року матері, [PERSON], та на підставі цих заяв була заведена спадкова справа № 3-2013, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33718209 (а.с.59). Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] подала нотаріусу заявою про прийняття спадщини після спливу строку для прийняття спадщини, в зв'язку з чим, вважається такою, що не прийняла спадщину. З позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] до суду не зверталася. Заява про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року є одностороннім правочином. Частиною 5 статті 202 ЦК України передбачено, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Заява про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року не відповідає вимогам ст.ст. 1269, 1270 ЦК України і підлягає визнанню недійсною з підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 березня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2013 року, у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання коштів спадком майном та стягнення коштів встановлено, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2008 року [PERSON] призначена опікуном недієздатної [PERSON], [INFO]. У зв'язку з призначенням [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON], на неї покладалися обов'язки, передбачені ч. 1 ст. 67 та ч. 3 ст. 72 ЦК України, яких вона не виконувала, проживала за межами України, фактично догляд за недієздатною здійснював її чоловік, [PERSON] (а.с. 63-65). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу положень вказаної статті, не підлягає доказуванню, що [PERSON] не виконувала обов'язків опікуна щодо недієздатної [PERSON], тим самим ухиляючись від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані. З підстав, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, [PERSON] підлягає усуненню від права на спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] Заперечуючи проти зустрічного позову в частині вимог щодо усунення від права на спадкування [PERSON], представник відповідачів посилалася на те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2013 року у справі № 1121/4364/12 встановлено, що [PERSON] не лише була за зареєстрована в спірному будинку разом з матір'ю, а й користувалася ним, проживала в ньому, що є доказом виконання нею обов'язків опікуна. Указані доводи суд відхиляє з наступних підстав. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління ДМС України в Кіровоградській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради, про усунення перешкод у користування житловим будинком та вселення, - відмовлено в позові [PERSON] та зустрічному позові [PERSON]. Рішення місцевого суду було оскаржене [PERSON] до апеляційного суду Кіровоградської області в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У частині відмови в задоволенні зустрічного позову [PERSON] рішення місцевого суду не оскаржувалося. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2013 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2013 року в частині відмови в задоволенні первісного позову змінено. Відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим будинком У рішенні апеляційного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2013 року зазначено, що рішення місцевого суду в оскаржуваній частині не відповідає вимогам закону, так як постановлене з порушенням норм матеріального права. Зазначеними судовими рішеннями вирішено спір щодо права користування [PERSON] житловим будинком по [ADDRESS] після смерті її матері, [PERSON]; ними не встановлено обставин виконання [PERSON] обов'язків опікуна недієздатної матері.

Outcome: approved