Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 2 жовтня 2008 року в загальній сумі 18 422 грн. 92 коп. Під час розгляду справи неодноразово уточнював свої вимоги і згідно з остаточними вимогами просив стягнути загальну заборгованість в сумі 15466 грн. 56 коп., що складалася з боргу по процентам в сумі 12136 грн. 03 коп. та боргу за комісією в сумі 3330 грн. 56 коп. В обґрунтування свого позову зазначав, що 2 жовтня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та громадянином [PERSON] був укладений договір кредиту без номеру (далі - Договір), за яким він отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту з оформленням кредитної картки зі сплатою 30 процентів за його користування. Однак позичальник не виконав умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв'язку з чим за ним виникла заборгованість, яка була стягнута з нього рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2011 року в загальній сумі 16071 грн. 38 коп. В той же час, цей борг ним був сплачений тільки в червні 2015 році, але за цей період були нараховані проценти за користування кредитними коштами в сумі 12136 грн. 03 коп та комісія в сумі 3330 грн. 56 коп., а всього 15466 грн. 56 коп. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови Договору і не погасив кредитну заборгованість, тому просив стягнути з нього на свою користь зазначену вище заборгованість в повному розмірі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки вважали, що борг вже був стягнутий за рішенням суду і за виконавчим провадженням погашений. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до слідуючого висновку. 2 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір без №. Згідно умов даного договору [PERSON] був наданий кредит в розмірі 15000 грн. 00 коп., зі сплатою 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитним договором, з кінцевим терміном повернення кредиту, що співпадав зі строком дії кредитної картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснювалося в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. На підтвердження укладення Договору позичальник підписав заявку на отримання кредиту та Умови і правили надання банківських послуг в редакції, що діяла на той час. В обґрунтування позову банк зазначав, що в 2011 році він вже звертався до суду із заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості, і заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 жовтня 2011 року позов був задоволений частково: з [PERSON] стягнуто на користь позивача борг в загальній сумі 16071 грн. 38 коп, який складався з боргу за кредитом в сумі 14756 грн. 47 коп, боргу за процентами в сумі 814 грн. 91 коп. та штраф у сумі 500 грн. В той же час, перевіркою справ, розглянутих Жовтневим районним судом Миколаївської області було встановлено, що в 2011 році судом було розглянуто та вирішено дві цивільні справи за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення кредитного боргу за договором від 2 жовтня 2008 року, тобто за договором, за яким позивач просить стягнути борг і у цій справі. Так, 12 липня 2011 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшов позов ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з [PERSON] кредитного боргу за договором б/н від 2 жовтня 2008 року в загальній сумі 16849 грн. 95 коп. Борг станом на 30 квітня 2011 року складався із заборгованості по кредиту в сумі 14756 грн. 47 коп., боргу по процентам в сумі 814 грн. 91 коп., а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина і 778 грн. 57 коп. - процентна складова. Рішенням суду від 17 жовтня 2011 року в цій справі за № 2-856/11 позов був задоволений частково і з відповідача на користь банку стягнуто борг в сумі 16071 грн. 38 коп, який складався з боргу за кредитом в сумі 14756 грн. 47 коп, боргу за процентами в сумі 814 грн. 91 коп. та штраф у сумі 500 грн. Крім того, 29 серпня 2011 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшов позов ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з [PERSON] кредитного боргу за тим же договором б/н від 2 жовтня 2008 року і в тій же в загальній сумі 16849 грн. 95 коп. Борг станом на 30 квітня 2011 року складався із заборгованості по кредиту в сумі 14756 грн. 47 коп., боргу по процентам в сумі 814 грн. 91 коп., а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина і 778 грн. 57 коп. - процентна складова. Рішенням суду від 17 жовтня 2011 року, вже в цій справі за № 2-1064/11, позов був задоволений повністю і з відповідача на користь банку стягнуто борг в повному розмірі. Перевіркою цивільної справи № 2-856 та з відповіді органу ДВС вбачається, що рішення у цій справі не виконувалося, а рішення в справі № 2-1064 виконано повністю станом на червень 2015 року (а.с. 86-88). І хоча в судовому порядку двічі помилково стягнуто борг, що виник на один і той же період, але стягнутий він був в порядку примусового виконання рішення суду лише один раз. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК україни). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами (ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до Договору від 2 жовтня 2008 року строк його дії співпадає зі строком дії кредитної картки, оформленої на ім'я позичальника [PERSON] За п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє 12 місяців з часу його підписання (далі - Умови). Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Доказів про те, що відповідач користувався платіжною карткою після закінчення строку дії договору, та відповідно після судових рішень, Банком не надано. Також відсутні докази про отримання відповідачем нової платіжної картки. З виписки по особовому рахунку відповідача виходить, що після постановлення судом рішень від 17 жовтня 2011 року, у нього на картці був від'ємний баланс. Відповідно до п. 9.4 Умов, що діяли на час укладення договору, у випадках наявності перевищення платіжного ліміту за карткою і його непогашення клієнтом протягом шести місяців, картка закривається, наступне погашення поновлення дії картки можливе тільки після повного погашення заборгованості клієнтом. Отже, відповідач не міг знімати гроші з картки, а заборгованість збільшувалася внаслідок нарахування йому неустойки за користування кредитом. Виходячи з того, що за спливом шести місяців після винесення судом рішення від 17 жовтня 2011 року строк дії картки закінчився і відповідно закінчився строк дії кредитного договору, тому вимоги позивача про стягнення боргу за договором у виді комісії та процентів є безпідставні. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але з такі вимоги позивач у цій справі не заявляв. За положеннями ст. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, з відповідача не стягуються. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed