Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

11.07.2017 року до суду звернулася уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 30.01.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №89/08-А, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 44\~811,88 доларів США, зі сплатою12,5 % річних за користування кредитними коштами з терміном погашення кредиту до 29.01.2015 року. Цього ж дня, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній взяв на себе зобовязання солідарно відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобовязання по кредитному договору №89/08-А від 30.01.2008 року. 06.09.2010 року рішенням Київського районного суду м.Полтави солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 379\~643 грн. Не зважаючи на рішення суду, зобовязання за кредитним договором до цього часу не виконано. В звязку з чим станом на 10.01.2017 рік утворилася заборгованість, яка становить 2 5345 17 грн. 88 коп. На даний час різниця нестягненої суми заборгованості складає 1\~255\~636 грн. 85 коп. В звязку з чим просили суд стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 1\~255\~636 грн. 85 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в повному обсязі, застосувавши вимоги ч.4 ст.267 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи згоду представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №89/08-А, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 44\~811,88 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами з терміном погашення кредиту до 29.01.2015 року. Цього ж дня, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній взяв на себе обов»язок солідарно відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобовязання по кредитному договору №89/08-А від 30.01.2008 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 06.09.2010 року рішенням Київського районного суду м.Полтави з [PERSON] та [PERSON] на користь банку стягнуто заборгованість в розмірі 379\~643 грн. з яких: 43\~305,77 доларів США заборгованість за кредитом, 3546,30 доларів США відсотки за користування кредитом, 2\~087 грн. 80 коп. комісія та 181\~931 грн. 11 коп. штраф/пеня. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 10.01.2017 року становить 2\~534\~517 грн. 88 коп. та складається з наступного: 43\~305,77 доларів США заборгованість за кредитом, 47\~679,10 доларів США, 26\~635 грн. 51 коп. заборгованість по комісії за РО, 28\~396 грн. 45 коп. штраф/пеня. На даний час різниця нестягненої суми заборгованості, на думку Фонду, складає 1\~255\~636 грн. 85 коп. Але суд не може погодитись з даними позовними вимогами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» [PERSON], оскільки вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом, як до [PERSON], так і до його поручителя [PERSON]. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом щести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов"язання не встановлений або встановлений моментом пред"явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред"явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З матеріалів справи вбачається, що кінцевою датою повернення кредиту є 29.01.2015 року. 06.09.2010 року рішенням Київського районного суду м.Полтави з відповідачів [PERSON] та [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 379\~643 грн. 11.07.2017 року позивач повторно звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 89/08-А від 30.01.2008 року. Таким чином, позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності, який закінчився у вересні 2013 року. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в позові Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити через сплив строку позовної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed