Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Косівсько-Полянська сільська рада Рахівського району Закарпатської області звернулася в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою. Заява обґрунтована тим, що [INFO], помер громадянин [PERSON], мешканець, [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] На вказаний будинок, матір"ю померлого - [PERSON], яка померла [INFO], було складено заповіт. Спадкоємців за законом (1-5 черг спадкування за законом) після смерті [PERSON], не залишилося. Тому у зв"язку з відсутністю спадкоємців, Косівсько-Полянська сільсьска рада просить визнати спадщину відумерлою, а саме - житловий будинок [ADDRESS], що залишився після смерті громадянина [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні, заявник - Косівсько-Полянська сільська рада в особі сільського голови - Митрюка Ф.Ф., показав суду, що можливо і є спадкоємці п"ятої черги спадкування за законом померлого [PERSON], однак невідомо чи зможуть такі спадкоємці довести факт їх родинних відносин з померлим. Незважаючи на це, доводи та обґрунтування заяви підтримав, просить визнати спадщину відумерлою. Представник заінтересованої особи - Рахівської державної нотаріальної контори, Пріц О.І., на задоволенні заяви не заперечувала. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Так, згідно з статтею 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO], помер громадянин [PERSON], який являвся спадкоємцем за заповітом житлового будинку [ADDRESS], що стверджується довідкою Косівсько-Полянської сільської ради від 12.06. 2014 року № 1041, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 10311323 від 10.07. 2007 року, та заповітом посвідченим головою Косівсько-Полянської сільської ради Поповичем П.П., 17.10. 2005 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Тобто спадкування - є відносини правонаступництва, за яких відбувається перехід прав та обов'язків, які належали спадкодавцю на момент смерті, до інших осіб. Відповідно до ст. 275 ЦПК України, у заяві про визнання спадщини відумерлою, повинно бути наведено, зокрема, відомості про майно, що становить спадщину, а також повинно бути надано докази, що свідчать про належність цього майна спадкодавцю. Заявник просить визнати житловий будинок [ADDRESS], що залишився після смерті [PERSON], відумерлим, не надавши при цьому доказів належності вказаного будинку померлому [PERSON] Посилання Косівсько-Полянської сільської ради про належність вказаного будинку померлому жодними доказами не підтверджено, що на думку суду, є припущенням та на підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України, судом не може бути взято до уваги, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки суду не надано доказів належності померлому [PERSON], житлового будинку [ADDRESS], таким чином і факт відкриття спадщини саме на вказаний будинок не доведено. Зі змісту ст. 278 ЦПК України вбачається, що суд, при винесенні рішення про задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою повинен встановити: відсутність спадкоємців за заповітом та за законом, а саме: відсутність фізичних осіб, які є живими на час відкриття спадщини, а також осіб, які були зачаті за життя спадкодавця та народжені живими після відкриття; спадкоємці усунуті від права на спадкування; спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття. З витягу зі Спадкового реєстру № 38007630 від 30.07. 2014 року вбачається, що померлим [PERSON], за життя не складався заповіт, таким чином спадкоємці за заповітом відсутні та із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], до нотаріальної контори ніхто не звертався. На підтвердження відсутності спадкоємців за законом, Косівсько-Полянська сільська рада надає довідку № 30.07. 2014 року, № 223, в якій вказано про відсутність у померлого [PERSON], родини усіх черг споріднення. Норми гл. гл. 85,86 ЦК України, регулюють відносини спадкування за законом та за заповітом. Положеннями вказаних глав не передбачено, що особами, які можуть бути спадкоємцями, є тільки родичі спадкодавця відповідної черги споріднення. Зокрема, ст. ст. 1264, 1265 ЦК України, передбачає, що у четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Таким чином, довідка Косівсько-Полянської сільської ради № 223 від 30.07. 2014 року, не береться судом до уваги як доказ відсутності спадкоємців за законом майна, що залишилося після смерті [PERSON] Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що заявником не надано суду жодних доказів належності житлового будинку [ADDRESS] померлому [PERSON], не доведено відсутність інших спадкоємців, що в даній категорії справ підлягає обов'язковому з'ясуванню та доведеною, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати в сумі 121,80 гривень, як судовий збір у справах окремого провадження, слід залишити за заявником. З квитанції № 0521110185 від 11.06. 2014 року, вбачається, що заявником внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж передбачено п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір". Згідно п.1. ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому, суд вважає, що заявнику слід повернути судовий збір, зайво сплачений, згідно квитанції № 0521110185 від 11.06. 2014 року.

Outcome: dismissed