Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

26 лютого 2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 14.06.2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк"та [PERSON] укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору щодо погашення кредиту, станом на 31.01.2018 року у неї виникла заборгованість в сумі 19300,00 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою суду від 18.05.2018 року (головуючий суддя Вергелес В.О.) у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 19.06.2018 року (головуючий суддя Вергелес В.О.) постановлено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.09.2018 року на підставі розпорядження керівника Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області № 45 від 03.07.2018 року дану справу, за допомогою повторного автоматизованого розподілу, розподілено судді Гончарук-Аліфановій О.Ю. Ухвалою суду від 19.09.2018 року призначено підготовче судове засідання у даній справі. Ухвалою суду від 17.10.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився. У відповідності до наявного в матеріалах справи клопотання представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 41). Відповідач в підготовчому судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, в судове засідання не з'явилась, відзиву на позовну заяву не подала. Згідно письмових пояснень відповідача,, нею дійсно було оформлено 14 червня 2012 року платіжну картку з встановленим кредитним лімітом в ПАТ КБ "Приватбанк", разом з тим на початку липня 2015 року нею було отримано письмове повідомлення від ТОВ "Кредитекспрес [PERSON]ЕЛ.Сі." про наявність заборгованості за кредитними договорами, зокрема від 14 червня 2012 року, яка складала 4 996 грн. 81 коп та пропозицію досудового врегулювання спору - погашення даної заборгованості до 20 липня 2015 року. З огляду на те, що 13 липня 2015 року нею було внесено на рахунок погашення заборгованості 5000 грн, просила відмовити в задоволенні позову та стягнути понесені витрати на оплату правової допомоги. Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14.06.2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, у відповідності до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви (копія на а.с. 8), Витягу з Тарифів обслуговування кредитної карти "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с. 8), а також Умов та правил надання банківських послуг (копія на а.с. 9-32). Підтвердженням укладення договору № б/н від 14.06.2012 року є заява відповідача (копія на а.с. 7). Відповідно до даної заяви відповідач ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, про що свідчить її підпис в даній заяві. З наданої відповідачем копії кредитної картки слідує, що її термін дії закінчився в квітня 2016 року. 01 червня 2015 року до [PERSON] звертався ТОВ "Кредитекпрес [PERSON] Сі." з вимогою про повернення в досудовому порядку суми заборгованості за кредитними договорами, в тому числі від 14 червня 2012 року в розмірі 4996 грн. 81 коп., яку відповідачу запропоновано погасити до 20 липня 2015 року. Згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с. 5-6), відповідач 13 липня 2015 року внесла в рахунок погашення заборгованості 5000 грн. Правовідносини сторін регулюються наступними нормами права. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно із п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплати винагороди банку. Власник зобовязаний стежити за витратою коштів в межах кредитного ліміту з метою попередження виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Як слідує з розрахунку, відповідач неналежним чином виконувала свої обов'язки за договором, в результаті чого, у неї утворилась заборгованість. При цьому зарахування сплачених в рахунок погашення кредитної заборгованості коштів відбувалося з дотриманням умов договору,. Разом з тим, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком, доданим до позовної заяви з таких підстав. Дійсно, сума тіла кредитку, не повернута відповідачем ,становить 423 грн. 23 коп. Однак, оскільки сторони погодили строк кредитування до закінчення дії кредитної картки, згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, проценти по кредиту могли нараховуватись лише в межах цього строку, таким чином сума процентів, які підлягають стягненню становить 1932 грн. 75 коп. Вказана позиція суду відповідає також позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. В частині стягнення з відповідача інших платежів, суд враховує, що у відповідності до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15 та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 366/1358/16-ц. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафів і комісії задоволенню не підлягають. Щодо розміру пені, з урахуванням наданого розрахунку, та вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, її розмір має становити 1000 грн. та підлягає стягненню з позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Суд відмовляє в розподілі судових витрат за професійну правничу допомогу через невиконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК україни. На підставі викладеного та

Outcome: approved