Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Представник позивача уточнюючи позовні вимоги просить захистити авторські права [PERSON], порушені шляхом публічного показу та піратства контрафактних примірників творів під назвами «Непослушные бабочки…» та «Утренняя гимнастика…» в складі обкладинок до документів, фізичною особою підприємцем [PERSON], стягнути з Фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат 29\~000,00 гривень за факти публічного показу та реалізації обкладинки з контрафактним примірником твору [PERSON] під назвою «Непослушные бабочки…» (2008 р), стягнути з Фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат 14\~500,00 гривень за факт публічного показу та реалізації обкладинки з контрафактним примірником твору [PERSON] під назвою «Утренняя гимнастика…» (2009 р). Позовна заява обґрунтована тим, що 23.05.2015 року в магазині «Vivat», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, 2 в ТЦ «Квадрат», господарську діяльність в якому здійснює [PERSON], представником [PERSON] зафіксовано факти публічного показу та розповсюдження наступного товару: - обкладинка для документів з малюнком картина [PERSON] «Непослушные бабочки». Товар представляє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою «Непослушные бабочки». Обкладинка для документів з малюнком картина [PERSON] «Утренняя гимнастика». Товар представляє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою «Утренняя гимнастика». У 2008 році позивач своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Непослушные бабочки». У 2009 році позивач своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Утренняя гимнастика». Відповідач у свою чергу порушив права позивача, шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу позивача контрафактних примірників творів (піратство), а саме розмістив зазначені товари у приміщенні магазину таким чином, що відвідувачі ТЦ «Квадрат», а також магазину «Vivat» мали змогу ознайомлюватись з даними спірними товарами, а також реалізувати у магазині «Vivat», зазначені товари. Оскільки відповідачем здійснювався публічний показ та розповсюдження двох різних товарів з двома різними обєктами інтелектуальної власності, права на які належать позивачу, достатнім буде стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний факт порушення та обєкт інтелектуальної власності. Позивач у судове засідання не зявилась, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі, та просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 43500,00 гривень, що становить 30 мінімальних заробітних плат. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23.05.2015 р. в магазині «Vivat» що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Білоруська, 2, в ТЦ "Квадрат", господарську діяльність в якому здійснює [PERSON] було зафіксовано факти публічного показу та розповсюдження (реалізації, продажу) наступного товару: обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "Непослушные бабочки", товар представляє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "Непослушньїе бабочки", реалізація вказаного товару підтверджується товарним чеком від 23.05.2014р. /а.с.10/. Обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "Утренняя гимнастика" товар представляє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "Утренняя гимнастика" /а.с.102/. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Згідно ч.2 ст. 11 ЗУ «Про авторське право і суміжні права авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» за відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). У 2008 році [PERSON] своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Непослушные бабочки...» що підтверджується підписом [PERSON] у лівому нижньому куті картини «Непослушные бабочки...», рік створення зазначений у нижньому правому куті картини /а.с. 11/. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № 54869, та копії рішення про реєстрацію авторського права на твір, 20.05.2014 року було зареєстровано збірку творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці [PERSON] за 2008 рік» /а.с.13,14/. У 2009 році [PERSON] своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Утренняя гимнастика», що підтверджується підписом [PERSON] у лівому нижньому куті картини, рік створення зазначений у нижньому правому куті картини /а.с. 12/. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № 54868, та копії рішення про реєстрацію авторського права на твір, 20.05.2014 року було зареєстровано збірку творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці [PERSON] за 2009 рік» /а.с.15,16/. Згідно ст. 14 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», автор має право вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо, а також вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора. Згідно ст. 15 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Відповідно до п.п. а), б) ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було порушено права позивача [PERSON], шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу позивача контрафактних примірників творів (піратство), а саме розміщено зазначені товари в приміщенні магазину таким чином, що відвідувачі ТЦ "Квадрат", а також магазину «Vivat» мали змогу ознайомлюватись з даними спірними товарами, а також реалізовував в магазині «Vivat» зазначені товари. Згідно п. З, ч. З ст. 15 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: публічну демонстрацію і публічний показ. Згідно ст. 1 ЗУ "Про авторське право і суміжні права", контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, відтворений, розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Публічний показ - будь-яка демонстрація оригіналу або примірника твору, виконання, фонограми, відеограми, передачі організації мовлення за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо або на екрані за допомогою плівки, слайда, телевізійного кадру тощо (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) або за допомогою інших пристроїв чи процесів у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї особи, яка здійснює показ, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (публічний показ аудіовізуального твору чи відеограми означає також демонстрацію окремих кадрів аудіовізуального твору чи відеограми без дотримання їх послідовності). Згідно п. 43 Постанови Пленуму ВС України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", Під контрафактними примірниками твору, розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, розповсюджені з порушенням авторського права (особистих немайнових і (або) майнових). Згідно п. г) ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Згідно п. 42 Постанови Пленуму ВС України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Відповідно п. г) ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Згідно ч. 1 ст. 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВС України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", авторське право на твір і право власності на матеріальний об'єкт, у якому втілено твір, не залежать одне від одного. Відчуження матеріального об'єкта, в якому втілено твір, не означає відчуження авторського права і навпаки. Згідно ст.438-441 ЦК України автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу, а також право: вимагати зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору, якщо це практично можливо; забороняти зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору; обирати псевдонім у зв'язку з використанням твору; на недоторканність твору. Автор має право протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню або іншій зміні твору чи будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі та репутації автора, а також супроводженню твору без його згоди ілюстраціями, передмовами, післямовами, коментарями тощо. Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Використанням твору є його опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переклад; переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; публічне виконання; продаж, передання в найм (оренду) тощо; імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже суд, аналізуючи докази кожен окремо та всі у сукупності, приходить до висновку, що відповідач здійснював публічний показ та розповсюдження двох різних товарів з двома різними обєктами інтелектуальної власності, права на які належать позивачу, а тому з відповідача підлягає стягненню компенсація у розмірі 43500,00 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved