Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі за текстом - МТСБУ) звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 45450,52 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 670,00 грн., та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 28.12.2015 року по вул. Автопарковій в м. Києві , на момент вчинення ДТП відповідач не мала чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON]. Оскільки, винуватець ДТП, яким є відповідач, не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі потерпілого, позивачем визначено розмір страхового відшкодування та виплачено 45450,52 грн., у зв`язку з чим у МТСБУ виникло право стягнути завдану матеріальну шкоду з відповідача, як особи винної у ДТП, на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою суду від 05.09.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 30 вересня 2019 року (вх.. №61420) до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.12.2015 р. сталась дорожньо транспортна пригода, відповідач керувала транспортним засобом «Мерседес», державний номер якого [NUMBER] . Другим учасником був транспортний засіб «Фіат», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (власник транспортного засобу [PERSON] ). 17.02.2016 р. відповідача запросили на огляд пошкодженого транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] . 19.02.2016 р. представник відповідача був присутній при проведенні огляду пошкодженого транспортного засобу, про що свідчить завірена копія протоколу огляду транспортного засобу від 19.02.2016 р., яка складена експертом-оцінювачем [PERSON]. В зазначеному протоколі представник надав зауваження, що п. 1 та п.4 (згідно опису пошкоджень: п1-передні ліві двері - заміна та п.4 - боковина задня ліва-заміна) підлягає ремонту. Відповідач зазначає, що тільки при отриманні позову (13.09.2019р.) їй стало відомо, що в цей же день (19.02.2016р.) експертом-оцінювачем [PERSON] було виготовлено звіт за №1197, про оцінку транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , яким встановлено вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу в сумі 54 540,63 грн. Згідно ремонтної калькуляції №1197 КСП вбачається, що вартість передніх лівих дверей складає 11570,83 грн. та вартість боковини задньої лівої складає 16 097,32 грн. Згідно звіту фарбування нових вищезазначених деталей визначено в сумі - 9 771,56 грн. Тобто, вартість робіт відносно, яких заперечував представник відповідача складає 37 439,71 грн. Також у вищезазначеному звіті включено «мойка автомобіля» в сумі 64,00 грн., що, на думку відповідача, не має зв`язку з визначенням вартості пошкодженні транспортного засобу. Зауваження, щодо заміни зазначених деталей на нові були зафіксовані представником відповідача, при огляді. В свою чергу звіт № 1197, на думку відповідача, не містить обгрунтування на підставі яких розрахунків зазначені деталі не підлягали ремонту у порушення п. 8.5.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, в якій визначено, що заміна складових частин транспортного засобу приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або у разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту). Також, відповідач вважає, що згідно фотографій, які були зроблені Відповідачем на місці дорожньо транспортної пригоди вбачається, що деталі, які зазначені у звіті експертом підлягали виключно ремонту, оскільки мали незначні пошкодження. Так, на фото №3 чітко відображено пошкодження транспортного засобу Відповідача, з яких вбачається, що при пошкодженні правої передньої фари та зняття краски та лакофарбованого покриття не можливо було пошкодити передні ліві двері та задню ліву боковину транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] так, щоб вони не підлягали ремонту. Також, просить суд звернути увагу на фото №1 - схема місця ДТП від 28.12.2015р. з якої вбачається, що місце зіткнення та розташування транспортних засобів при настанні дорожньо транспортної пригоди також підтверджує, що не можливо було пошкодити передні ліві двері та задню ліву боковину транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] таким чином, щоб зазначені деталі підлягали заміні на нові. Враховуючи викладену інформацію відповідач вважає, що звіт за №1197 від 19 лютого 2016 року, про оцінку транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , який складено експертом-оцінювачем [PERSON] на замовлення Позивача було виготовлено у порушення норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 та не може бути належним доказом у даній справі. 11 жовтня 2019 року (вх. №64883) до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилаючись на те, що Відповідач у відзиві на позовну заяву не погоджується з визначенням вартості пошкодження транспортного засобу «Фіат», державний номерний знак [NUMBER] . Проте Відповідачем на підтвердження своєї позиції не було надано жодних доказів. Представник Відповідача надав зауваження в протоколі огляду транспортного засобу від 19.02.2016 р., який був складений експертом-оцінювачем [PERSON] Враховуючи те, що у Представника немає відповідної освіти для проведення товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, заперечення надані в протоколі не можуть братись до уваги. Так, позиція Відповідача грунтується виключно на припущеннях. Позивач зазначає, що матеріальна шкода є цілком обгрунтованою, всі розрахунки вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Фіат», державний номерний знак « [NUMBER] » наявні у Звіті № 1197 від 19.02.2016 року. Звіт про оцінку автомобіля «Фіат» номерний знак [NUMBER] від 19.02.2016 р. було виконано оцінювачем [PERSON] , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача колісних транспортних засобів, що підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача МФ № 7778 від 12 лютого 2011 року та свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів ФДМУ № 8608 від 09 березня 2011 року. Відповідно до Звіту № 1197 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Фіат», державний номерний знак « [NUMBER] » становить 54 540, 63 грн. Розмір матеріального збитку обумовлюється вартістю відновлюваного ремонту, що включає не лише вартість запасних частин, а й вартість ремонтних робіт також. Так, у ремонтній калькуляції № 1197КСГІ зазначені найменування та вартість потрібних запчастин для відновлюваного ремонту, вартість робіт, додаткові витрати та витрати на фарбування: запасні частини - 34 455,90 грн; вартість робіт - 4 920,00 грн; додаткові витрати - 720,00 грн; фарбування - 14 444,73 грн.. Враховуючи те, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) здійснювалося безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, була зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, (ст. 36 ч. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Розмір виплати матеріального збитку становив 45 450, 52 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8367рв. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача завдану шкоду. 23 жовтня 2019 року (вх.. №67457) на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надішли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Позовні вимоги позивача грунтуються лише на проведеному Звіті за №1197 від 19 лютого 2016 року, про оцінку транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , який складено експертом-оцінювачем [PERSON] , який складено у порушення вимог нормативних документів, які є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень на підставі п. 1.1; 1.2 та 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідач наголошує, що вищезазначений звіт виготовлено у порушення п. 8.5.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, в якій визначено, що заміна складових частин транспортного засобу приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або у разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту). Звіт проведений на замовлення Позивача не містить обгрунтування щодо неможливості відновлення складових частин пошкодженого транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , з посиланням на технічні вимоги або у разі їх економічної недоцільності. В свою чергу Позивачу було заздалегіть відомо, що у Відповідача є зауваження, щодо саме «заміни пошкоджених деталей» - передніх лівих дверей та боковини задньої лівої, що підтверджено належним доказом - оригіналом протоколу огляду транспортного засобу від 19.02.2016 р.. Також, відповідач вважає, що вказаний звіт не відповідає вимогам п. 3.10 Методики - не містить висновку, щодо неможливості відновлення складових частин та п. 3.1 - не містить аналіз цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ. Враховуючи викладену інформацію відповідач вважає, що звіт за №1197 від 19 лютого 2016 року, про оцінку транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , який складено експертом-оцінювачем [PERSON] на замовлення Позивача було виготовлено у порушення норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 та не може бути належним доказом у даній справі і підлягає виключенню з числа доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що на підставі постанови Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2016 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с 5-7). Як зазначено у мотивувальній частині постанов: «28.12.2015 року приблизно о 10 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи власним автомобілем «Mercedes» державний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Автопарковій біля буд. № 7 в Дарницькому районі м. Києва в порушення п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України, не була уважна та не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на ії зміну, не обрала безпечну швидкість та не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Fiat», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 05 липня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №АІ/7845478, строк дії якого з 06.07.2015 року по 05.07.2016 року включно. Об`єктом страхування відповідно до даного договору, є транспортний засіб - автомобіль «Фіат», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 13) Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 05 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля «Фіат», державний номерний знак [NUMBER] , яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28 грудня 2015 року з вини водія [PERSON] , яка керувала транспортним засобом - «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] , та на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с. 30) 19 лютого 2016 року Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , складено Звіт №1197 про оцінку автомобіля «Фіат», номерний знак [NUMBER] , яким встановлено, що вартість матеріального збитку. Завданого власнику автомобіля «Фіат», номерний знак [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу складових складає 54540,63 грн. (а.с.16-18) 31 жовтня 2016 року Моторно (транспортне) страхове бюро України видало наказ №8367 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] », відповідно до якого [PERSON] , в рахунок відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (з вини незастрахованої особи), було перераховано страхове відшкодування за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу в розмірі 45450,52 грн. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 8367рв від 02 листопада 2016 року. (а.с. 36) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред`явило вимоги до [PERSON] , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 грудня 2015 року, про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, пов`язаної з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування, внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Фіат» номерний знак [NUMBER] , який є об`єктом страхування. Висуваючи свої заперечення проти позову, відповідач зазначає, що наданий позивачем Звіт за №1197 від 19 лютого 2016 року, про оцінку транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , який складено експертом-оцінювачем [PERSON] , складено у порушення вимог нормативних документів, які є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень на підставі п. 1.1; 1.2 та 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідач наголошує, що вищезазначений звіт виготовлено у порушення п. 8.5.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, в якій визначено, що заміна складових частин транспортного засобу приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або у разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту). Звіт проведений на замовлення Позивача не містить обгрунтування щодо неможливості відновлення складових частин пошкодженого транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , з посиланням на технічні вимоги або у разі їх економічної недоцільності. В свою чергу Позивачу було заздалегіть відомо, що у Відповідача є зауваження, щодо саме «заміни пошкоджених деталей» - передніх лівих дверей та боковини задньої лівої, що підтверджено належним доказом - оригіналом протоколу огляду транспортного засобу від 19.02.2016 р.. Також, відповідач вважає, що вказаний звіт не відповідає вимогам п. 3.10 Методики - не містить висновку, щодо неможливості відновлення складових частин та п. 3.1 - не містить аналіз цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Відповідно до п. 34.2, 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Як вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 2016 року (вих. № 3/1-05/4239) МТСБУ направило на адресу ФОП [PERSON] повідомлення про надання доручення на виконання робіт по справі №31300, відповідно до якого, МТСБУ відповідно до умов договору №2015/0016 від 10.12.2015 року доручає виконати в строк до 09.03.2016 року наступні роботи: провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; скласти прокол огляду; надати фотографії на електронному носії; визначити: ринкову вартість ТЗ на момент ДТП; вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість; коефіцієнт фізичного зносу складників; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників. [PERSON] проводить свою діяльність на підставі свідоцтва про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів за №8608 від 09 березня 2011 року, виданого Фондом державного майна України, та сертифікату №16265/14 суб`єкта оціночної діяльності від 08 квітня 2014 року, строк дії якого з 08 квітня 2014 року по 08 квітня 2017 року, зі спеціалізацією «оцінка колісних транспортних засобів». (а. с. 27зв., 28) Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (далі - кваліфікаційне свідоцтво) є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювачавстановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит. Під час складення звіту №1197 про оцінку автомобіля «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , був присутній представник відповідача, яким в протоколі огляду транспортного засобу від 19 лютого 2016 року вказано зауваження, а саме що п. 1 та п.4 (згідно опису пошкоджень: п1-передні ліві двері - заміна та п.4 - боковина задня ліва-заміна) підлягає ремонту. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Згідно ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування полягає у неупередженому об`єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки, відповідно до напряму та спеціалізації її кваліфікаційного свідоцтва. (п. 63 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440) Згідно п. 67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440, рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. Звіт класифікується за такими ознаками: - звіт повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; - звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки; - звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків; - звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. ( ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ч.2 ст.78 Цивільного процесуального кодексу України) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що Звіт за №1197 від 19 лютого 2016 року, про оцінку транспортного засобу «Фіат», державний номер [NUMBER] , який складено експертом-оцінювачем [PERSON] , складено у порушення вимог нормативних документів, які є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, оскільки, представник відповідача, будучи присутнім під час проведення огляду транспортного засобу, висловивши свої зауваження в протоколі огляду транспортного засобу від 19 лютого 2016 року, мав достатньо часу для звернення до відповідної установи щодо проведення рецензування звіту, або проведення нової незалежної експертизи для оцінки транспортного засобу, в той же час в матеріалах відсутні докази які б свідчили про невідповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, як і істотних обставин які б давали суду змогу не приймати вказаний звіт до уваги при вирішенні питання про стягнення шкоди в порядку регресу. Крім того, зауваження в протоколі огляду транспортного засобу від 19 лютого 2016 року, викладені представником відповідача, за відсутністю даних про наявність в нього кваліфікаційного свідоцтва оцінювача, побудовані виключно на припущеннях, яка має на меті зменшити матеріальну відповідальність свого довірителя, відповідача по справі. Також, суд не бере до уваги посилання відповідача про порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, оскільки дана Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту, якою керується оцінювач при оформленні звіту про оцінку транспортного засобу, порушення якої встановлюється під час рецензування з наданням висновком про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. Як убачається з матеріалів справи, позивачем МТСБУ окремо заявлено вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 670,00 грн. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування вартості витрат за послуги аварійного комісара, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не убачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] вартості витрат за послуги аварійного комісара в сумі 670,00 грн., тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 45450 грн. 52 коп.. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: partial