Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ( надалі управління) звернулося в Млинівський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення переплати пенсії. В обґрунтування позовних вимог управління зазначило, що 26 серпня 2006 року [PERSON] був переведений із пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як трактористу-машиністу, розмір якої визначено відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Статтею 27 вказаного Закону передбачено, що розмір пенсії за віком обчислюється шляхом множення заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія на коефіцієнт страхового стажу. Згідно розпорядження 122774 від 12.10.2006 року, основний розмір пенсії відповідача за віком склав 424,68 (894,06 грн. заробіток для обчислення пенсії *0,47500 коефіцієнт страхового стажу) В ході подальших масових перерахунків пенсій, основний розмір пенсії відповідача постійно збільшувався із застосуванням нової середньої заробітної плати шляхом множення її на той же коефіцієнт страхового стажу - 0,47500. У лютому 2020 року Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виявлено програмну помилку щодо обрахунку пенсії відповідача при переведенні із пенсії по інвалідності на пенсію за віком та при масових перерахунках пенсії в частині застосування коефіцієнта стажу 0,47500. Згідно протоколу від 21.02.2020 року програмну помилку виправлено, застосований вірний коефіцієнтт стажу - 0,3775 при обрахунку пенсії відповідача за віком. Пенсію відповідача приведено у відповідність до норм пенсійного законодавства. За період з 29 серпня 2006 року по 29 лютого 2020 року по особовому рахунку відповідача виникла переплата пенсії в сумі 30957,91 грн.. 13.05.2020 року, 19.05.2020 року та 23.09.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області відповідачу були надіслані листи для вирішення питання по утриманню переплати пенсії. На даний час, переплата з пенсії відповідача не утримується , на листи відповідач не реагує, в зв`язку з чим, позивач був змушений звернутись у суд для стягнення переплати пенсії в судовому порядку. У судове засідання представник позивача не з`явився. Натомість у позовній заяві управління просило справу розглядати у відсутності представника. Відповідач у судовому засіданні та його представник [PERSON] проти позову заперечували, посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ні зловживання, чи то недобросовісної поведінки з боку [PERSON] , або ж з боку страхувальника при поданні документів для призначення і виплати пенсії, ні арифметичної ( рахункової) помилки, в даному випадку, не було. Заслухавши пояснення відповідача і його представника, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що відповідача [PERSON] 26 серпня 2006 року переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як трактористу - машиністу та здійснюється її виплата відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, відповідно до розпорядження 122774 від 12.10.2006 року основний розмір пенсії відповідача за віком склав 424,68 грн. (894,06 грн. заробіток для обчислення пенсії*0,47500 коефіцієнт страхового стажу). (а.с. 5) З розпоряджень на перерахунок пенсії від 01.03.2007 року та 01.05.2012 року, які містяться в матеріалах цивільної справи, вбачається, що призначена [PERSON] пенсія неодноразово перераховувалася у зв`язку із збільшенням середньої заробітної плати, шляхом множення її на коефіцієнт страхового стажу 0,47500. (а.с. 6, 7) Разом з тим, за твердженнями позивача, проведеним у лютому 2020 року перерахунком пенсії відповідача [PERSON] , виявлено програмну помилку щодо застосування коефіцієнта стажу, в результаті якої виникла переплата пенсії за період з 29.08.2006 року по 29.02.2020 року у розмірі 30957,91 грн. Частиною першою ст.1212\~ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. В свою чергу, відповідно до ст.. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Крім цього, згідно зі ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Верховний Суд, розглядаючи спір про стягнення суми пенсії, виплаченої надміру, в постанові від 09.11.2018 у справі № 243/5236/17 зазначив, що ст. 50 Закону № 1058 містить вичерпний перелік випадків, коли надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії, а саме: потрібні - наявність зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Отже, предметом доказування у даній справі є доведеність належними та допустимими доказами одночасно факту відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела виплату пенсії відповідачеві, і факту недобросовісності набувача, чи страхувальника. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-91цс14 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 753/15556/15-ц (провадження N 14-445цс18). Відповідно до ч.4 ст.263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ст.80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем в розпорядження суду доказами не доводиться такої обов`язкової ознаки для повернення коштів, як недобросовісність [PERSON] , оскільки, в даному випадку, підставою своїх позовних вимог позивач зазначає помилкове застосування управлінням коефіцієнта страхового стажу - 0,47500. Також, на переконання суду, позивачем не доведено відповідними засобами доказування, що помилка в застосуванні коефіцієнта, внаслідок якого мала місце переплата пенсії [PERSON] , є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій по її виплаті. Так, щодо рахункової помилки зі сторони особи, яка проводить виплату пенсії, Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі № 501/2500/15-ц зазначив, що до лічильних ( рахункових) помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування за один і той самий період, тощо. Не можуть вважатися рахунковими помилками не пов"язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, неправильне написання суми, помилки при введенні початкових даник до комп"ютерної програми, які не потребують правової оцінки. Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу врегульовано ст.25 Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", згідно якої Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85. При цьому, суд враховує, що, як зазначено у позовній заяві, згідно протоколу від 21.02.2020 року при обрахунку [PERSON] пенсії управлінням застосовано коефіцієнт страхового стажу - 0,3775. Водночас будь-якого нормативного обгрунтування і документального підтвердження про те, що саме цей коефіцієнт, а не коефіцієнт - 0,47500 є вірним, позивачем суду не надано. Враховуючи, що застосування при обрахунку пенсії [PERSON] коефіцієнта страхового стажу в розмірі - 047500 тривало впродовж 14 років і цей коефіцієнт був визначений при застосуванні ст.25 згаданого Закону, яка регламентує порядок визначення коефіцієнта страхового стажу, то застосування при обчисленні і призначенні пенсії даного коефіцієнта страхового стажу не може важатись саме програмною, чи лічильною (рахунковою) помилкою, а відтак не є підставою для стягнення з [PERSON] переплати пенсії. Такий висновок суду повіністю узгоджується із практикою Європейьского Суду з прав людини. Так, Пунктом 71 рішення ЄСПЛ у справі " Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року визначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок міститься у рішенні в справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", у справі "Ґаші проти Хорватії" та у справі "Трґо проти Хорватії". За встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що визначення при застосуванні ст.25 З.У. " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнта страхового стажу для [PERSON] при обрахунку його пенсії в розмірі - 0,47500, є наслідком правозастосовчої діяльності працівників позивача, і при цьому не є програмною рахунковою помилкою. Тому, з урахуванням наведених вище практики Європейського Суду з прав людини та норм національного законодавства України, виправлення такого коефіцієнта з визначенням іншого, при якому [PERSON] нараховано переплату пенсії, не може відбуватися за рахунок відповідача та бути підставою для стягнення з останнього суми переплати. \~ \~ \~ \~Інших доводів, які б слугували правовою підставою для стягнення переплати пенсії матеріали справи не містять. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв"язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, до відшкодування, стягненню не підлягають. На підставі\~ст.ст.\~1212,\~1215ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: dismissed