Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

І. Описова частина. Стислий виклад позовних вимог позивача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 03.11.2021 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 50000,00 гривень. Свій позов сторона позивача обґрунтовує тим, що між сторонами укладений договір позики, що підтверджується видатковим касовим ордером від 10.07.2020 , який власноручно підписаний [PERSON] та відповідно до якого ТОВ "Піщанобрідське + " надав відповідачці готівкові кошти в сумі 50000 гривень. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі. Позивачем 17.09.2020 на адресу відповідачки цінним листом був направлений лист - вимога № 72 від 17.09.2020 з вимогою повернути протягом 30 днів від дня пред`явлення даної вимоги надані в позику грошові кошти в розмірі 50000 гривень. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення, поштового відправлення [PERSON] вказаний лист отриманий 19.09.2020. Однак відповідачка, на момент звернення до суду з цим позовом, ухиляється від повернення коштів, що спонукало сторону позивача звернутися до суду з даним позовом . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Позивач 28.12.2020 подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що [PERSON] особисто розписалася у видатковому касовому ордері від 10.07.2020. Докази надані позивачем підтверджують надання позивачем позики відповідачеві в сумі 50000 грн. Видатковий касовий ордер від 10.07.2020, який підписаний особисто відповідачем, містить істотні умови договору позики, а саме найменування позикодавця, найменування позичальника, суму позики, дату отримання суми позики, вказівку на те, що кошти отримані саме в позику. Отже ,зазначення у видатковому касовому ордері від 10.07.2020 про те, що кошти взяті у позику без вказівки на зобов`язання відповідача їх повернути, є достатнім підтвердженням виникнення між сторонами правовідносин з позики. Строк повернення позики не є істотною умовою договору позики, а тому може не зазначатися в самому договорі позики, що відповідає положенням ст. 1049 ЦК України. Позивачем 17.09.2020 на адресу відповідача цінним листом був направлений лист-вимога №72 від 17.09.2020 з вимогою до відповідача повернути позивачеві протягом 30 днів від дня пред`явлення даної вимоги надані в позику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачем вказаний лист отриманий 19.09.2020. Позов поданий до суду після спливу 30 денного строку встановленого в ст. 1049 ЦК України. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Представник відповідача [PERSON] , надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності у задоволені позову просив відмовити, також 15.12.2020 до суду надав відзив, згідно з яким просить відмовити у задоволені даного позову в повному обсязі, оскільки при візуальному огляді доданої до позовної заяви копії видаткового касового ордеру №52 від 10.07.2020 про видачу [PERSON] 50000 грн позики, відповідач категорично заявляє, що підпис у зазначеному видатковому ордері в графі "Підпис одержувача" виконаний не нею, а іншою особою. Також [PERSON] стверджує, що 50000,00 грн від ТОВ "Піщанобрідське+" протягом 2020 року не отримувала. Наказ №14 від 09.07.2020 та видатковий касовий ордер, на їх переконання не підтверджують укладення між сторонами договору позики та досягнення згоди щодо всіх його істотних умов, оскільки не мітить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів з обов`язком їх повернути. При з`ясуванні дійсної правової природи наданого позивачем письмового доказу- видаткового касового ордеру №52 від 10.07.2020, з урахуванням установлених у цій справі обставин, відповідач вважає, що даний документ не є самостійним борговим документом, оскільки не містить зобов`язання повернути борг, а є лише документом, що свідчить про отримання 50000,00 грн, походження яких невідомо, як невідомо і ким саме отримано ці кошти. Також не зрозуміла природа іншого письмового доказу- наказу директора ТОВ "Піщанобрідське+" від 09.07.2020 " Про надання позики", оскільки письмова заява [PERSON] про надання позики в розмірі 50000,00 грн, яка за логікою повинна була передувати наказу, в матеріалах справи відсутня. Тому у даному випадку відсутній як договір позики так і боргова розписка, тобто, необхідні умови, передбачені ЦК України не дотримані. Відсутній строк, на який надано позику, та і інші умови, які визначаються виключно договором позики та підтверджуються відповідною розпискою. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2020 відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) учасників справи та призначено судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2021 клопотання представника ТОВ " Піщанобрідське +" про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2021 постановлено розгляд цивільної справи проводити за правилами загального позовного провадження з врахуванням реалізованого права сторін подачі відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2021 витребувано докази. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30.06.2021 залишено без розгляду клопотання представника відповідача про призначення почеркознавчої експертизи та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Мотивувальна частина. Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з наказом №14 від 09.07.2020 виданого директором ТОВ "Піщанобрідське+" , надано позику в сумі 50000,00 грн [PERSON] , за сімейними обставинами ( а.с. 8). Зі змісту видаткового касового ордеру від 10.07.2020 ТОВ "Піщанобрідське+" з`ясовано, що документ видано [PERSON] , підстава: позика, сума: 50000,00 грн, одержав: 50000,00 грн, 10.07.2020 підпис одержувача Копотієнко ( а.с. 9). Відповідно до картки рахунку : [NUMBER] , контрагенти: [PERSON] : Замовлення за 2020 ТОВ "Піщанобрідське+", податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку встановлено, що 10.07.2020 [PERSON] було виплачено 50000,00 грн ( а.с 10,11-13). Зі змісту листа-вимоги про повернення суми позики вих.№72 від 17.09.2020, встановлено, що ТОВ "Піщанобрідське+" направило вимогу [PERSON] повернути ТОВ "Піщанобрідське+" протягом 30 днів від дня пред`явлення даної вимоги надані їй в позику грошові кошти в сумі 50000,00 грн ( а.с. 14). Вказаний лист [PERSON] відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримала 19.09.2020 ( а.с. 16). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог частин 1,3 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Якщо строк ( термін ) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, видатковий касовий ордер від 10.07.2020 не містить терміну виконання зобов`язання. Однак, стороною позивача надано суду письмові докази про направлення [PERSON] на адресу позичальника лист -вимогу від 17.09.2020 з вимогою повернути борг протягом 30 днів з моменту отримання даної претензії. Отже, останнім днем строку виконання зобов`язання є 19.10.2020. Частинами 1-2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 08.06.2016 ухвалив постанову у справі №6-1103цс16, предметом якої був спір стягнення боргу за договорами позики і зробив правовий висновок про те, що відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13.12.2017 ухвалив постанову у справі №6-996цс17, предметом якої був спір стягнення боргу за договорами позики і зробив правовий висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Отже, письмова форма договору позики, зокрема у вигляді видаткового касового ордеру від 10.07.2020 № 52 внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом видаткового касового ордеру від 10.07.2020, підписаного [PERSON] 10.07.2020, встановлено, що відповідачка отримала позику 50000,00 грн 10.07.2020 (а. с.9). Також суд зазначає, що факт отримання відповідачкою коштів підтверджується податковим розрахунком форми 1 ДФ за 3 квартал 2020 року, де зазначено що [PERSON] і.н. [NUMBER] видано дохід 50000 гривень з ознакою доходу 197 - "основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку"(а.с.11-13). Також в матеріалах справи наявний лист-вимога позивача про повернення суми позики у відповідності до вимог ст.1049 ЦК України із наявним поштовим повідомленням про вручення відповідачем та із описом вкладеного (а.с.14-16). Отже, видатковий касовий ордер від 10.07.2020 №52 є документ, який підтверджує факт передачі позивачем предмету позики відповідачеві. Факт знаходження оригіналу видаткового касового ордеру від 10.07.2020 в розпорядженні позивача підтверджує існування по день розгляду спору цивільно-правових відносин між сторонами, які виникли з договору позики. Доказів, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві, відповідачем не надано та не заявлялося до суду клопотань про їх витребування . Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року № 6-79цс14. Сторона відповідача в судовому засіданні заявила клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, водночас у зв`язку із відсутністю коштів за її оплату, представник відповідача просив залишити клопотання про призначення експертизи без розгляду, яке суд задовольнив ухвалою від 30.06.2021. Отже суду не надано доказів, що відповідачка не підписувала видатковий касовий ордер. Суд зазначає, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися. Крім того, відсутність строку повернення позики не є істотною умовою договору позики та ці правовідносини врегульовані ст.1049 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу у розмірі 50000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідачки на користь позивача, понесені ним судові витрати у справі у вигляді судового збору. Враховуючи зазначене, відповідно до ст.ст. 11, 203, 204, 207, 526, 530, 625, 626,1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved