Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 40.29-48/127 від 05.04.2007 року у розмірі 231 941,01 доларів США, що еквівалентно 5 339 145,24 грн., мотивуючи тим, що 05 квітня 2007 року між ПАТ АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Урсоцбанк"), та відповідачем був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/127. Відповідно до умов Кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (на поточні потреби) грошові кошти у розмірі 103 600 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 04 квітня 2017 року, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, ПАТ "Укрсоцбанк" просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 04.11.2015 року, що містить заборгованість: за кредитом - 88 865,57 доларів США, що еквівалентно 2 045 632,99 грн.; за відсотками - 78 065,81 доларів США, що еквівалентно 1 797 028,89 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 33 501,16 доларів США, що еквівалентно 771 176,83 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 31 508,48 доларів США, що еквівалентно 725 306,53 грн. Представник позивача, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справу без його участі, в якій просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що сторона відповідача повністю визнає суму заборгованості за тілом кредиту, частково визнає суму заборгованості за відсотками, взагалі не визнає суму заборгованості за пенею, пояснивши, що заборгованість виникла через скрутне матеріальне становище відповідача, оскільки курс долара значно зріс. Вважає безпідставною нарахування пені та неправильним розрахунок розміру заборгованості за відсотками, але свій розрахунок суду не надала. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що ПАТ "Укрсоцбанк" є повним правонаступником АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк". Як вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2007 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та відповідачем був укладений Кредитний договір № 40.29-48/127. Відповідно до п.1.1 даного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (на купівлю 3-ї квартири в [ADDRESS]), грошові кошти у розмірі 103 600 дол. США, зі сплатою 12,5 % процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 04.04.2017 року, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених Кредитним договором та відповідно до графіку погашення заборгованості. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору, у разі прострочення терміну сплати процентів, визначених п. 2.4 договору, а також прострочення строків повернення пені визначених п.п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої за кожен день прострочки, що діє у цей період. 09 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості. 27 листопада 2015 року вказана вимога отримана відповідачем, однак в добровільному порядку останній умови договору не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредитні ресурси в повному обсязі, однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом сплати відсотків не виконав. У зв'язку з чим, станом на 04.11.2015 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 88 865,57 доларів США, що еквівалентно 2 045 632,99 грн.; заборгованості за відсотками - 78 065,81 доларів США, що еквівалентно 1 797 028,89 грн. Представник відповідача визнав розмір заборгованості за тілом кредиту, визнання позову не порушує вимоги закону та прав і законних інтересів осіб, розмір заборгованості підтверджений наданими документами. Між тим, заперечуючи проти розміру заборгованості за відсотками, представником відповідача не наданий суду свій розрахунок для перевірки, доказів на підтвердження іншого розміру заборгованості за відсотками не давав, а тому виходячи з принципу змагальності сторін, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсотками, який відповідає закону та умовам укладеного між сторонами договору. Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом № 15-93, «Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України», затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 р. № 200, «Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 р. № 520, та іншими документами. Матеріалами справи підтверджено, що кредитні зобов'язання виникли між сторонами щодо грошових коштів, виданих позивачем у доларах США. Крім того, відповідно до п.2.5 кредитного договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту. А відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками за його користування у доларах США з еквівалентом у національній валюті України, з урахуванням меж заявлених позивачем вимог. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 88 865,57 доларів США, що еквівалентно 2 045 632,99 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 78 065,81 доларів США, що еквівалентно 1 797 028,89 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та повернення відсотків, суд виходить з такого. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги, до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, у тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. Як вбачається з наданих документів, позивачем розрахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період 11.12.2014 р. - 13.10.2015 р., а за несвоєчасне повернення відсотків - за період 03.11.2014 р. - 25.09.2015 р. До суду позивач звернувся з позовом 26.02.2016 р., докази на підтвердження поважності причин пропуску позовної давності позивачем не надані, а тому період, за який з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, з урахуванням меж заявлених позивачем вимог, становить з лютого 2015 р. Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Вказаний розмір пені відповідає розміру, встановленому п.4.2 укладеного між сторонами кредитного договору. Кредитним договором не встановлено стягнення пені у валюті кредиту. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Правова природа пені, яка є видом неустойки, є особливою мірою цивільно-правової відповідальності, що передбачає покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення пені. А відтак стягнення пені повинно відбуватися виключно у національній валюті, а тому наданий позивачем розрахунку нарахування цих сум, призведений у доларах США, суд не приймає до уваги та виходить лише з наведеного розрахунку у гривні. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, періоду, за який підлягають стягненню суми, та меж заявлених позивачем вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період 06.02.2015 р. - 13.10.2015 р. в розмірі 663 751,93 грн.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків за період 06.02.2015 р. - 25.09.2015 р. в розмірі 617 407,3 грн. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, стороною відповідача доказів на наявність таких обставин суду не надано, розмір пені, що підлягає стягненню, не перевищує заборгованість за тілом кредиту, а відтак правових підстав для застосування судом вимог ст.551 ч.3 ЦК України не має. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, з урахуванням пропорційно задоволених вимог, у розмірі 76 858,22 грн. (1,5% від загальної суми стягнення - 5 123 881,11 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial