Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

04.04.2016 року позивач звернувся у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 23.09.2011 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки: загальною площею 316,16 га, кадастровий номер: 1421586300-02-000-0456 розташованої на території Привільненської сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту серія ЯЛ № 562177, загальною площею 0,7558 га, кадастровий номер: 1421586300-02-000-1030 розташованої на території Привільненської сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту серія ЯЛ № 569746, загальною площею 0,7149 га, кадастровий номер: 1421586300-02-000-0753 розташованої на території Привільненської сільської ради Волноваського району, Донецької області, призначеної для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту серія ЯЛ № 567754. Земельні ділянки померлому [PERSON] були виділені згідно розпорядження голови Волноваської РДА від 11.08.2011 року № 353. За період з 11.08.2011 року по час смерті 23.09.2011 року [PERSON] Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 562177, ЯЛ № 569746, ЯЛ № 567754 не отримав, т.я. згідно Книги записів про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку фізичної особи земельні ділянки [PERSON] не зареєстровані. Позивач вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] спадкового майна у вигляді земельних ділянок, т.я. на час смерті чоловіка проживала разом з ним, користується спадковим майном, від спадщини не відмовлялася. Вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. В видачі свідотцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки нотаріусом відмовлено, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Крім позивача спадкоємцями після смерті [PERSON] є їх діти: [PERSON], [PERSON], які також прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідачі відмовились від спадщини на користь позивача. Тому позивач просила суд визнати за нею право власноті на земельні ділянки. Позивач надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгяд справи без його участі, позов визнав. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі позов визнає. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З наданої інформації Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області вбачається, що згідно розпорядження голови Волноваської РДА від 11.08.2011 року № 353 [PERSON] було виділено земельні частки в натурі та викреслено державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: ділянка № 1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 562177, площею 3,1616 га, кадастровий номер 1421586300-02-000-0456, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва, діляннка № 2 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 569746, площею 0,7558 га, кадастровий номер 1421586300-02-000-1030, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва, ділянка № 3 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 567754, площею 0,7149 га, кадастровий номер 1421586300-02-000-0753, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва.(.а.с.11). [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24.10.1987 року, що підтверджується свідотцтвом про укладення шлюбу серія V-НО № 266570 виданим Краснівською сільською радою Волноваського району Донецької області від 24.10.1987 року.(а.с.7). Згідно свідотцтва про смерть серія 1-НО № 540386 виданого 26.09.2011 року виконкомом Привільненської сільської ради [PERSON] помер 23.09.2011 року.(а.с.12). На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] та мав склад сім'ї: дружина [PERSON] -[INFO], син - [PERSON], [INFO], донька [PERSON] Анатоліївна-31.01.1997 року народження, що підтверджується довідкою Привільненської сільської ради Волноваського району № 291 від 03.08.2012 року. (а.с.30). З наданої інформації завідуючої державної нотаріальної контори [PERSON] від 06.04.2016 року № 290/01-16 вбачається, що 31.07.2012 року Волноваською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова спрва № 501/2012 після смерті [PERSON]. Спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину, шляхом постійного проживання із спадкоємцем є дружина спадкодавця [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON]А.(а.с.18). З постанови державного нотаріуса Волноваської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.04.2016 року за № 293/02-31 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідотцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв"язку з відсутністю оригиналів правовстановлюючих документів.(а.с.17). Відповідно до Закону України " Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 №3613-У1, починаючи з 01.01.2013 року, видача державніх актів на право власності на земенльні ділянки не передбачено. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи , яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як дружини померлого. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельні ділянки: ділянка № 1, площею 3,1616 га, кадастровий номер 1421586300-02-000-0456, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва, діляннка № 2 площею 0,7558 га, кадастровий номер 1421586300-02-000-1030, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва, ділянка № 3 площею 0,7149 га, кадастровий номер 1421586300-02-000-0753, призначеної для ведення товарного сільскогосподасрького виробництва. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved