Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

30 квітня 2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути надміру виплачені суми пенсії в розмірі 3769 грн. 24 коп. Позов мотивовано тим, що відповідач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 08.10.2003 року. Відповідач не працює з 27.07.2006 року відповідно до записів в трудовій книжці. При перевірці Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування позивач встановив, що відповідач з 03.08.2006 року зареєстрований як особа, що займається адвокатською діяльністю. З 01.04.2009 року, відповідно до постанови КМУ №198 від 11.03.2009 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", до пенсії відповідача виплачувалося підвищення розміру пенсії, яке встановлювалося лише не працюючим особам. Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення" відповідачу проводилась виплата індексації, як не працюючому пенсіонеру. У зв'язку з тим, що відповідач не повідомив орган Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати (тобто про те, що він займається адвокатською діяльністю), позивачу нанесено збитків за період з 01.04.2009 року по 30.06.2012 року на загальну суму 3769,24 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити на підставі доводів позовної заяви. Додатково пояснила, що форма повідомлення орган Пенсійного фонду України про працевлаштування пенсіонера не передбачено чинним законодавством, встановлено лише обов'язок такого повідомлення. В матеріалах пенсійної справи відповідача відсутні докази повідомлення про його працевлаштування. Електронні бази персоніфікованого обліку осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, є страхувальниками, та осіб, що отримують пенсію, є різними, доступ в базу персоніфікованого обліку обмежений. Про те, що відповідач є самозайнятою особою та отримує надбавку до пенсії, яка виплачується тільки непрацевлаштованим пенсіонерам, стало відомо позивачу після звірки електронних баз обліку центральним органом Пенсійного фонду України, який має доступ до обох електронних баз. В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що не приховував від органу Пенсійного фонду України, що є самозайнятою особою, адвокатом, подавав до органу Пенсійного фонду України звіти за формою «ІНДАНІ-СПД», де вказуються індивідуальні відомості про застраховану особу. Згідно заперечень проти позову просив застосувати строк позовної давності, закрити провадження у справі. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 08.10.2003 року, відповідач не працює з 27.07.2006 року відповідно до записів в трудовій книжці (згідно матеріалів пенсійної справи). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] зареєстрований в органі державної реєстрації як підприємець 03.08.2006 року. Згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER], [PERSON] має право на зайняття адвокатською діяльністю починаючі з 17.07.2006 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009 року №198 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", до пенсії відповідача виплачувалося підвищення розміру пенсії, яке встановлювалося лише не працюючим особам. Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідачу провадилась виплата індексації, як не працюючому пенсіонеру, що підтверджується розрахунком виплачених сум за період з квітня 2009 року по червень 2012 року в сумі 3769,24 грн. Відповідно до ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частина 2 статті 1166 ЦК України, встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин). За змістом зазначених норм закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність його вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Згідно зі ст.ст.11,58-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач надані позивачем докази не спростував. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи відповідача, при поданні заяв про перерахунок пенсії від 26 червня 2007 року, від 06 вересня 2012 року [PERSON] робив відмітку, що на даний час не працює. Матеріали пенсійної справи [PERSON] не містять заяви або іншого повідомлення про працевлаштування відповідача. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував, що вказані вище заяви про перерахунок пенсії заповнені ним особисто, не пам'ятав чи робив відмітку про те, що не працює. Згідно заперечень на позов, відповідач просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256,257, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частин 2-5 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку суми позову, позивач просить стягнути матеріальну шкоду, яка утворилася за період, більший ніж три роки. Підстави для переривання перебігу позовної давності відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності, а позивачем доведено факт неповідомлення відповідачем про працевлаштування, завдання матеріальної шкоди. При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача в межах трирічного строку позовної давності, суд враховує, що позивач звернувся до суду 30 квітня 2015 року, матеріальна шкода виникла у період з 01 квітня 2009 року по 30 червня 2012 року та склала 3769,24 грн. Сума завданої матеріальної шкоди за останні три роки становить 356,80 грн. Провадження у даній цивільній справі не підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України у зв'язку з набранням законної сили рішення суду, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідач посилається на судове рішення, яке було постановлено Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області до [PERSON] про відшкодування надміру виплачених сум пенсії в розмірі 3769,24 грн. Проте постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у вказаній вище адміністративній справі була скасована ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у зв'язку з тим, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у адміністративній справі було закрито. У відповідності до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог..

Outcome: partial