Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Представник КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] до психіатричного закладу. В обґрунтування заяви вказував, що у [PERSON] діагностовано гостре порушення психічного стану, а саме останній страждає на розумову відсталість в ступені вираженої дебільності з порушенням поведінки та соціальної адаптації з рідкими судомними нападами та у звязку з тяжким психічним станом неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, являє небезпеку для себе та оточуючих, та потребує стаціонарного лікування. Зазначає, що [PERSON] рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2007 року визнаний недієздатним та до КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР звернувся опікун останнього, вказуючи на погіршення його психічного стану. Тому представник заявника просить суд ухвалити рішення про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний заклад КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР для надання психіатричної допомоги. У судовому засіданні представник КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР - лікар-психіатр заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо його госпіталізації до психіатричного закладу, але не міг суттєво висловити свою думку. Законний представник [PERSON] [PERSON] просила заяву представника Комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про госпіталізацію [PERSON], 21.04.1979року народження до психіатричного закладу задовольнити, вказувала, що останнім часом психічний стан [PERSON] значно погіршився та він потребує лікування в стаціонарі, що він виявляє небезпеку для себе та оточуючих, не може в повній мірі задовольнити життєві потреби, веде себе агресивно, застосовує до неї фізичне насильство.. Прокурор також не заперечував проти задоволення вище вказаної заяви. Представник [PERSON] - адвокат [PERSON] покладався на розсуд суду. Суд, вислухавши прокурора, особу, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу, представника психіатричного закладу - лікаря-психіатра, законного представника, представника [PERSON] - адвоката [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, знаходить заявлені вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено,що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2007 року [PERSON] визнаний недієздатним та опікуном призначена [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з висновку комісії лікарів психіатрів КЗ «Гейківська ПЛ» ДОР від 06.07.2016 року [PERSON] страждає тяжким психічним захворюванням розумову відсталість в ступені вираженої дебільності з порушенням поведінки та соціальної адаптації з рідкими судомними нападами та у звязку з погіршенням психічного стану, що виразилося у тому, що він не спить ночами, тікає з дому, підтримуюче лікування не приймає, почастішали судомні напади, конфліктний та у звязку з тим, що останній являє небезпеку для себе та оточуючих, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність потребує стаціонарного лікування. Відповідно до положень ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до положень ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, вказане положення рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними). Та визначено такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що "стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи" (пункт 30 рішення у справі "МакКей проти Сполученого Королівства" від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічнохворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (е) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: "за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є "психічнохворою". Сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, - вимагає обєктивної медичної експертизи; психічний розлад має бути такого характеру або ступеня, які виправдовували б обовязкове позбавлення свободи; обґрунтованість позбавлення свободи залежить від стійкості такого розладу" (пункт 39 рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року). У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO] 16.06.2016 року був госпіталізований до КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР за заявою опікуна [PERSON] (а.с.1). Враховуючи перелічені докази, те, що [PERSON] виявляє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, суд вважає вимоги представника Комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], [INFO] обґрунтованими та відповідно до ч. 5 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне госпіталізувати його до вказаного психіатричного закладу терміном до 3-х місяців..

Outcome: approved