Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

16.11.2020 року ТОВ «Лан-Агро» звернулося до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроТрак», Державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області [PERSON] в якому просить: 1) скасувати рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни, яке датоване 11.06.2019 року з індексним номером 47299194, в частині державної реєстрації прав припинення права оренди земельної ділянки площею 1,7043 га із кадастровим номером земельної ділянки 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, за ТОВ «Лан-Агро»; 2) визнати недійсним укладений 02.07.2019р. між [PERSON] та ТОВ «Агро Трак» договір оренди землі площею 1,7043 га із кадастровим номером земельної ділянки 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, який був зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 11.07.2019р., індексний номер 47721362; 3) визнати укладеною додаткову угоду від 05.04.2019р. до договору оренди землі № 47 від 02.02.2009р, між [PERSON] та ТОВ «Лан-Агро», предметом якого є оренда земельної ділянки 1,7043 га із кадастровим номером земельної ділянки із кадастровим номером земельної ділянки 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, на наступних умовах: Орендодавець - гр. [PERSON] з однієї сторони та Орендар - ТОВ «Лан-Агро» в особі директора Покотилової О.І,, яка діє на підставі Статуту - з другої сторони, уклали цю додаткову угоду про нижче наведене: 1.У зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку площею 1,7043 га, кадастровий номер 0521686300:06:000:0146 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Василишеною Л.В., 30.04.2015 р., зареєстрованого в реєстрі за №635, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №154479 виданого Калинівською райдержадміністрацією 01.09.2004 зареєстрованого за №192 до її спадкоємця [PERSON] , сторони дійшли згоди здійснити заміну Сторони Орендодавця [PERSON] в договорі оренди землі №47 від 02.02.2009 (надалі-Договір), а саме замінити «Орендодавця» на його правонаступника [PERSON] ідентифікаційний код [NUMBER] ). 2.Сторони домовились викласти п.3.1 Договору оренди землі №47 від 02 лютого 2009 року в наступній редакції: «Договір укладено на 7 (сім) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Строк дії договору оренди, що минув, станом на момент підписання даної додаткової угоди, до строку вказаному в даному пункті додаткової угоди не враховується. 3. Сторони домовились викласти п.4.1 Договору оренди землі №47 від 02 лютого 2009 року у наступній редакції : «Орендна плата Орендодавцю, сплачується орендарем у розмірі 10 500,00 (десять тисяч п`ятсот) грн 00 коп, з якої вираховується податок з доходів Орендодавця згідно Податкового кодексу України та військовий збір.». 4.Ця угода укладена у чотирьох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу. Угода набирає чинності відповідно до діючого законодавства. 5.Сторони погодили, що всі терміни та визначення, які застосовуються у цій Угоді додатково не роз`яснюються в ній, мають те значення, яке Сторони надали їм у Договорі. Реквізити сторін. В обґрунтування цих вимог позивач зазначив, що 02.02.2009р. між ТОВ «Лан-Агро» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7043 га із кадастровим номером 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району строком на 10 років, який був зареєстрований у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.06.2009 року за № 04098630042. Оскільки відповідний запис про державну реєстрацію зазначеного договору внесений до Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди 10.06.2009 року, а строк дії договору становить 10 років, то в такому разі даний договір діє в період часу з 10.06.2009 року по 10.06.2019 року, в межах якого товариство має право самостійно господарювати на земельній ділянці [PERSON] в обсязі встановленому договором. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка датована 2020 роком, право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 635 , виданого 30.04.2015 року Державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент переходу права власності на земельну ділянку) та згідно з п. 12.5 Договору оренди землі від 02.02.2009 року - перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання Договору, в зв`язку з чим до [PERSON] перейшли права та обов`язки орендодавця попереднього власника земельної ділянки за договором і останній зобов`язаний дотримуватися умов укладеного договору оренди землі із ТОВ «Лан Агро», бо є його стороною, тобто орендодавцем. Однак позивачу стало відомо, що за відсутності на те законодавчих підстав рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського раойну Вінницької області з індексним номером 47299194 на час дії укладеного 02.02.2009 року Договору між позивачем [PERSON] 10.04.2019 року проведено державну реєстрацію прав припинення права оренди земельної ділянки площею 1,7043 га із кадастровим номером 0521686300:06:000:0146 за ТОВ «Лан-Агро», яке виникло у позивача на підставі укладеного 02.02.2009 року договору із [PERSON] , однак позивач з жодними заявами до державного реєстратора з приводу державної реєстрації прав припинення прав оренди на вказану вище земельну ділянку не звертався. Підставою для припинення за позивачем права оренди були: повідомлення про вручення; опис вкладеного та квитанція про відправлення, лист повідомлення від [PERSON] щодо відмови в пролонгації договору оренди від 27.05.2019. Тобто всупереч вимогам ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор здійснила державну реєстрацію припинення права оренди з підстав, не передбачених законом, жодних угод про дострокове розірвання договору між сторонами не укладалося, а договір може бути розірвано лише за згодою сторін, будь-які судові рішення про припинення його чинності відсутні. Водночас дата та час державної реєстрації вказано 10.04.2019, тоді як документи, на підставі яких її було проведено - 27-29.05.2019, тобто яких не було на момент прийняття рішення державним реєстратором не було. Вказаними діями було позбавлено позивача права оренди вищевказаної земельної ділянки. Також позивачу стало відомо, що [PERSON] всупереч договору оренди землі від 02.02.2009 р. та актам цивільного законодавства України, які регулюють відносини пов`язані з орендою землі, 02.07.2019 уклав договір оренди спірної земельної ділянки із ТОВ «Агро Трак», державна реєстрація якого проведена 05.07.2020 року, чим порушене переважне право ТОВ «Лан-Агро» перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), а тому такий договір підлягає визнанню недійсним. Так, на виконання вимог п. 3.1 укладеного договору позивач 26.04.2019 року позивач направив [PERSON] лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі від 02.02.2009 року та проект додаткової угоди до нього від 05.04.2019 року, підтвердженням чому є: опис про відправку цінного листа із штрих-кодом № 2102801223331, в якому перераховані вкладення у направленому конверті; список №630 згрупованих поштових відправлень, де під порядковим номером 5 отримувачем листа із вказаним вище штрих-кодом вказано [PERSON] ; фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» , який датований 26.04.2019 щодо відправлення поштових відправлень за списком №630. Направлений позивачем лист-повідомлення та проект додаткової угоди отримано відповідачем-1 особисто 24.05.2019 року, щопідтверджується рекомендованим відправленням із штрих-кодом 2102801223332. У відповідь на вказаний лист позивача, [PERSON] , направив лист повідомлення, від 27.05.2019 щодо відмови у пролонгації договору оренди землі, оскільки останній бажає використовувати спірну земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти, що суперечить дійсним обставинам справи, а саме спірна земельна ділянка на підставі укладеного договору оренди землі від 12.06.2019 року (розірвано 01.07.2019 року) перебувала в оренді ТОВ «СВК «Мрія». Проте незважаючи на намір позивача скористатися переважним правом на укладання договору оренди на новий строк, [PERSON] уклав новий правочин щодо спірної земельної ділянки з ТОВ «Агро Трак». Дані дії відповідача [PERSON] свідчать про невизнання переважного права позивача на поновлення договору оренди землі, оскільки орендодавець всупереч ст.33 Закону України «Про оренду землі», ст.777 ЦК України та умов укладеного договору, позбавив першочергового права ТОВ «Лан-Агро» оренди спірної земельної ділянки, надавши перевагу в передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «Агро Трак», який немає будь-якого переважного права на оренду земельної ділянки як позивач. За вказаних обставин, договір оренди землі, укладений 02.07.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Агро Трак» підлягає визнанню недійсним, що гарантуватиме можливість позивачу безперешкодно користуватись спірною земельною ділянкою. Оскільки договір оренди від 02.02.2009р., укладений між ТОВ «Лан-Агро» та відповідачем [PERSON] вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. 16.03.2021 до закінчення підготовчого судового засідання представник позивача - Мельник Ю.М. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій доповнив позовні вимоги вимогами наступного змісту: скасувати рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни, яке датоване 11.07.2019 роком з індексним номером 47721362 про державну реєстрацію прав, а саме права оренди земельної ділянки площею 1,7043 га із кадастровим номером 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за ТОВ «Агро Трак» на підставі укладеного 02.07.2019 року договору оренди землі із [PERSON] . Вимоги в цій частині представник позивача обґрунтовував тим, що рішення про державну реєстрацію від 11.07.2019 за №47721362 прийнято з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: зокрема, рішення про державну реєстрації не відповідає заявленому заявниками виду державної реєстрації речового права, заяву про державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Агро Трак» подано неналежною особою ТОВ «СВК Мрія», якому правочин від 02.07.2019 не створює жодних наслідків, відсутні підписи обох заявників на такій заяві, оплату за проведення адміністративних послуг здійснила особа, - [PERSON] , який не був суб`єктом звернення, тобто плату за державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Агро Трак» проведено не було. Відповідач ТОВ «Агро Трак» в особі представника - адвоката Сидорова П.В. подало відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, обґрунтовуючи свою позицію тим, що за договором оренди спірної земельної ділянки, укладеного 02.02.2009р. між [PERSON] та ТОВ «Лан-Агро», станом на 02.07.2019 (день укладення договору з ТОВ «Агро Трак») та на день його державної реєстрації 05.07.2019 право оренди за позивачем припинилось, а також не було порушено право попереднього орендаря на пролонгацію договору оренди землі від 02.02.2019, оскільки [PERSON] листами повідомив свої наміри ТОВ «Лан Агро» про відмову у пролонгації договору оренди. Позивач не сплачував орендну плату протягом останніх двох років, земельна ділянка вибула з користування позивача, після якого було два користувачі, і останній надав докази обробки та посіву земельної ділянки, при чому орендодавець (власник) землі повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди в строки зазначені діючим законодавством. Водночас відповідно до Закону № 161-ХІV, укладання договору оренди землі не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладання договору оренди, при якому враховуються положення ст.ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду від 27.06.2019 №312/275/17 та від 22.05.2019 №709/1899/17. На момент укладення договору між ТОВ «Агро Трак» та [PERSON] 02.07.2019 та на момент його державної реєстрації, будь-яких зареєстрованих інших договорів не було зареєстровано, тому такий договір не суперечить актам цивільного законодавства. Крім іншого проект додаткової угоди до договору оренди землі від 02.02.2009 року містить інші умови, ніж сам договір оренди, а саме позивач запропонував змінити договір орендної плати на строк дії договору, на зміну яких необхідна згода обох сторін, якої досягнуто не було, орендодавець не погоджував договір з позивачем на інших умовах, а тому ТОВ «Лан Агро» втратило своє право на поновлення договору оренди земельної ділянки. Від відповідача [PERSON] - в особі його представника адвоката Сидорова П.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить у задоволенні позову ТОВ «Лан Агро» відмовити. Доводи, на які посилається відповідач у поданому відзиві як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву ТОВ «Агро Трак». Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19.11.2020 за вказаним позовом було відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.03.2021 прийнято до розгляду заяву представника позивача - Мельника Ю.М. про збільшення позовних вимог. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 29.04.2021 підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Лан-Агро» - адвокат Мельник Ю.М. підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити, з підстав, зазначених в позові. Додатково зазначив, що позивач належним чином користувався орендованою земельною ділянкою і виконав у встановленому законом порядку вимоги щодо реалізації права на переважне поновлення договору оренди землі. Представник відповідачів ТОВ «Агро Трак» та [PERSON] - адвокат Сидоров П.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином в передбаченому законом порядку, із заявою чи клопотанням з приводу відкладення розгляду справи не зверталася. Державний реєстратор Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області - [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в передбаченому законом порядку. Згідно розпорядження сільського голови Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Кобринчук М.М. № 81 від 11.10.2019р., [PERSON] звільнено з посади державного реєстратора Вовчоцької сільської ради з 11.10.2019р., за згодою сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Доказами відповідно до статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.3, 4 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 02.02.2009 року між позивачем ТОВ «Лан-Агро» та [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] надала, а ТОВ «Лан-Агро» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,7043 га, яка розташована на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області та належить орендодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 154479 від 01.09.2004, строком на 10 років. Даний договір оренди землі зареєстрований у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.06.2009 року за № 040986300042, що також підтверджується Книгою записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, витяг з якої наданий згідно листа Відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах від 25.07.2019р. № 0-2-0.181-602/124-19 (а.с.20-21, 26, 31-32). Відповідно до п.14.1 вказаного Договору оренди землі від 02.02.2009 року, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі від 02.02.2009р.) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Частиною 1 ст.210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статей 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі від 02.02.2009р.) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, тобто після державної реєстрації, а не з моменту його укладення. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17, а також постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №702/764/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі №704/1413/16-ц. З огляду на те, що реєстрація договору оренди землі від 02.02.2009 року була здійснена 10.06.2009 року, то строк дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Лан-Агро» та [PERSON] розпочався з моменту його державної реєстрації, тобто - з 10.06.2009 року, та є чинним протягом 10 років з дня його державної реєстрації, тобто - до 10.06.2019 року, що було погоджено сторонами під час укладення цього договору (п.3.1 р.3 та п.14.1 р.14 Договору). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.11.2020 № 231820058 право власності на земельну ділянку площею 1,7043 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області з кадастровим номером 0521686300:06:000:0146 зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Василишеною Л.В. 30.04.2015 за №635 (а.с. 27). ТОВ «Лан-Агро» направило 26.04.2019 року лист-повідомлення (датований 05.04.2019р.) на адресу [PERSON] з пропозицією поновлення договору оренди земельної ділянки від 02.02.2009 р. шляхом підписання додаткової угоди, до якого долучило її проект (а.с. 33-36). Конверт, з вмістом листа-повідомлення та проектом додаткової угоди отримано [PERSON] 24.05.2019, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за № 212801223332 (а.с.37). 27.05.2019 [PERSON] на лист-повідомлення ТОВ «Лан Агро» направив лист-повідомлення, в якому повторно повідомив про небажання пролонгації договору оренди землі від 02.02.2009, оскільки має намір використовувати земельну ділянку самостійно, для власних потреб на власний розсуд. У зв`язку з цим просив врахувати ротацію культур та утриматись від вчинення дій, які перешкоджатимуть одразу після закінчення строку дії договору оренди використовувати належну йому земельну ділянку. Та просив припинити дію договору оренди у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.58). Відповідь [PERSON] отримано ТОВ «Лан Агро» 29.05.2021, що підтверджується копією листа-повідомлення від 27.05.2019, описом вкладення до цінного листа , копією конверта, долученого позивачем до позовної заяви та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №22100018989932 (а.с. 104-106). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 3 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до частини першої статті 78 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків (стаття 152 ЗК України). Частиною першою статті 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) має назву «Поновлення договору оренди землі» та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 цього Закону). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев`ята статті 33 вказаного Закону). У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята статті 33 зазначеного Закону). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею ЗЗ Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою - п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність. Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку. Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таких правових висновків викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц. Судом встановлено, що [PERSON] до закінчення строку дії договору оренди від 02.02.2009 року направив на адресу ТОВ «Лан-Агро» лист від 27.05.2019, у якому виразив своє волевиявлення про небажання продовжувати термін дії договору оренди з даним орендарем. Такий лист є достатнім підтвердженням відмови орендодавця від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк. Відповідно до Закону України "Про оренду землі" укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладання договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 312/275/17. Разом з тим, як видно з матеріалів справи у ТОВ «Лан Агро» не надало доказів продовження користування спірною земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору 10.06.2019 року, здійснення обробки, вирощування сільськогосподарських культур. Також не надано доказів здійснення орендної плати за 2019 рік, яка відповідно до п. 4.5 Договору від 02.02.2009 повинна вноситися з липня по березень кожного наступного року оренди. Тобто кінцевим терміном внесення орендної плати за 2019 рік є березень 2020 року. Однак як видно з матеріалів справи ТОВ «Лан Агро» востаннє здійснило виплату орендної плати [PERSON] за 2018 рік (а.с. 32). Таким чином, при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди, направлення ТОВ «Лан Агро» пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у позивача відсутнє переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк за встановлених обставин. З цих підстав суд доходить висновку про відмову у задоволенні і похідної вимоги позивача про визнання укладеною додаткової угоди від 05.04.2019 року до договору оренди землі від 02.02.2009 року. Крім іншого розділом 3 договору оренди землі б/н від 02.02.2009р. передбачено, що даний договір укладено на 10 років. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право на продовження його на новий строк та переважне право на викуп земельної ділянки (п.3.1 договору). Сторони дійшли згоди, що у разі відсутності за один рік до закінчення строку дії договору письмового повідомлення Орендодавця про ненадання згоди на продовження терміну дії даного Договору оренди, цей договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах. Згідно з листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі від 02.02.2009р., підписаного 05.04.2019р. директором ТОВ «Лан-Агро» та направленого 26.04.2019р. на адресу [PERSON] відповідно до Закону України «Про оренду землі» та п.3.1. договору оренди землі від 02.02.2009р., ТОВ «Лан-Агро» повідомляє орендодавця про намір скористатись своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, у зв`язку із чим надсилає на адресу останнього проект додаткової угоди. Згідно проекту цієї додаткової угоди до договору оренди землі від 02.02.2009р., ТОВ «Лан-Агро» пропонує викласти п.3.1 договору оренди землі № 19 від 02.02.2009р. в новій редакції «Договір укладено на 7 (сім) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Строк дії договору оренди, що минув, станом на момент підписання даної додаткової угоди, до строку вказаному в даному пункті додаткової угоди не враховується». Крім цього, ТОВ «Лан-Агро» пропонує і п.4.1 цього ж договору викласти в новій редакції «Орендна плата Орендодавцю, сплачується Орендарем у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот)грн. 00коп., з якої вираховується податок з доходів Орендодавця згідно Податкового кодексу України та військовий збір». Отже, вказані дії засвідчили небажання ТОВ «Лан-Агро» продовжувати дію договору оренди землі від 02.02.2009р. на термін та на умовах, зазначених в ньому, як це було передбачено п.3.2 Договору. Відповідно до п.12.1 договору оренди землі № 19 від 02.02.2009р., зміна умов цього договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Згідно частини третьої статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Оскільки проект додаткової угоди до договору оренди землі від 02.02.2009р., містить інші умови, ніж сам договір оренди, а саме товариством запропоновано змінити розмір орендної плати та строк дії цього договору. На зміну вказаних істотних умов договору необхідна згода сторін (частина четверта статті 33 Закону України «Про оренду землі). Між сторонами такої згоди досягнуто не було. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі № 395/167/17. 02.07.2019 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі між ТОВ «Лан Агро» та [PERSON] 10.06.2019 року між [PERSON] та ТОВ «Агро Трак» було укладено договір оренди земельної ділянки розташованої на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області з кадастровим номером 0521686300:06:000:0146 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7043 га строком на 7 років з дати державної реєстрації права оренди. Право оренди спірної земельної ділянки за ТОВ «Агро Трак» було зареєстровано 05.07.2019 року (а.с.112). Відповідно до положень статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом достеменно встановлено, що ТОВ «Лан-Агро» втратило право на поновлення договору оренди земельної ділянки від б/н 02.02.2009р. на новий строк, а тому його право зазначеним договором не порушене, оскільки спірна земельна ділянка передана у користування ТОВ «Агро Трак» вже після закінчення дії договору оренди землі від 02.02.2009 року, а відтак підстав для визнання недійсним договору оренди землі між ТОВ «Агро Трак» та [PERSON] від 02.07.2019 суд не вбачає. Згідно із ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки підстави для визнання недійсним договору оренди землі від 02.07.2019 року відсутні, не підлягає до задоволення похідна вимога про скасування рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни, яке датоване 11.07.2019 роком з індексним номером 47721362 про державну реєстрацію прав, а саме права оренди земельної ділянки площею 1,7043 га із кадастровим номером 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за ТОВ «Агро Трак» на підставі укладеного 02.07.2019 року договору оренди землі із [PERSON] . Наявність такого запису про поведену державну реєстрацію права за ТОВ «Агро Трак» не порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача - ТОВ «Лан Агро». Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приписами статті 126 ЗК України регламентовано, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є загальною засадою державної реєстрації прав (п.4 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до вимог частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться в порядку, встановленому статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також на підставі документів, визначених у статті 27 цього Закону. Так, згідно пункту чотирнадцятого частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту першого частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора слідує, що одним із його обов`язків є встановлення за допомогою поданих йому документів факту набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Для перевірки цієї інформації, державний реєстратор в межах наданих йому повноважень, не лише вправі, а й зобов`язаний, зокрема, запитувати від відповідних органів необхідну інформацію, а також у разі потреби вимагати подання додаткових документів тощо. Такий обов`язок узгоджується із закріпленими в пункті першому частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно з ч.1 ст. 26 вищевказаного Закону заява про державну реєстрацію припинення речового права на земельну ділянку, похідного від права власності, незалежно від наявності чи відсутності відомостей про поновлення договору може бути подана в будь-який час до припинення такого права. За результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Реєстрація припинення права оренди земельної ділянки площею 1,7043 га із кадастровим номером земельної ділянки 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, за ТОВ «Лан-Агро» здійснена на підставі рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни, від 11.06.2019 року з індексним номером 47299194, тобто після закінчення строку дії договору оренди між ТОВ «Лан Агро» та [PERSON] , який не було поновлено. Підставою для прийняття вказаного рішення були відомості про відмову [PERSON] в поновленні договору оренди, та повідомлення про це позивача, що відповідає приписам п.14 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни, яке датоване 11.06.2019 року з індексним номером 47299194, в частині державної реєстрації прав припинення права оренди земельної ділянки площею 1,7043 га із кадастровим номером земельної ділянки 0521686300:06:000:0146, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, за ТОВ «Лан-Агро». Враховуючи вищевикладене у задоволенні позовних вимог ТОВ «Лан Агро» про визнання договору оренди землі недійсним, визнання укладеною додаткової угоди, скасування рішень державного реєстратора необхідно відмовити у повному обсязі. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи зроблену представником відповідачів заяву від 07.06.2021 року, питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати у порядку, передбаченому ч.8 ст.141, п.5 ч. 7 ст. 265, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України ЦПК України, у разі подання відповідних доказів про оплату правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тобто до 12.06.2021 року.

Outcome: dismissed