Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . 23.06.1995 року матір позивача склала на його користь заповіт на усе своє майно. З січня 2019 року він проживав без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , яка належала на праві власності його матері. Необхідність спільного проживання була обумовлена тим, що з січня 2019 року його мати [PERSON] потребувала сторонньої допомоги у зв`язку із станом здоров`я. 11.05.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, йому було відмовлено у зв`язку з тим, що [PERSON] не був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного заявник звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] ; визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на спадкове майно: квартиру [ADDRESS] , загальної площею 50, 9 кв.м., та земельну ділянку, площею 0, 1 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:62:513:0006. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києві від 22.09.2021 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до Київської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року витребувано докази по справі, а саме витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратенко О.В. належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали заяву, просили її задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до Відзиву представник просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу за відсутності представника Київської міської ради. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача та представника позивача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.03.2020 року серія [NUMBER] (а.с. 8). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 25.03.1986 року, серія [NUMBER] (а.с. 9). Як вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.06.1979 року, серія [NUMBER] , після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). 23.06.1995 року державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори посвідчено заповіт, складений [PERSON] , відповідно до якого остання заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 11-12). З січня 2019 року по 14.03.2020 року позивач [PERSON] проживав без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , що належала на праві власності його матері [PERSON] у зв`язку з тим, що мати заявника потребувала сторонньої допомоги у зв`язку із станом здоров`я. 11.05.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса КМНО Кондратенко О.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що ним не підтверджено факт постійного проживання з померлою на день відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS] (а.с. 18-19). З Довідки № 29/56 від 19.04.2021 року, виданої ЖБК «Арсеналець 29», вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] своєю матері - [PERSON] , фактично постійно проживав у квартирі [ADDRESS] (а.с. 17). Встановлення факту постійного проживання позивача разом із його матір`ю необхідно йому для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно. Факт спільного проживання позивача [PERSON] разом з його матір`ю [PERSON] у період з січня 2019 року по 14.03.2020 року включно знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними письмовими доказами, зокрема: заповітом від 23.06.1995 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори; свідоцтвом про народження позивача; довідкою № 29/56 від 19.04.2021 року, виданої ЖБК «Арсеналець 29», відповідно до якої [PERSON] на день смерті [INFO] своєю матері - [PERSON] , фактично постійно проживав у квартирі [ADDRESS] ; показами свідка [PERSON] від 14.12.2021 року, відповідно до яких свідок підтвердила факт постійного проживання заявника разом з матір`ю до її смерті. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю позивача та його матері необхідно для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно після смерті [PERSON] , факт постійного проживання вказаних осіб до моменту смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання права власності, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, сам факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини є достатнім для висновку про настання юридичного факту прийняття таким спадкоємцем спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини в цьому разі таким спадкоємцем не вимагається. Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. З письмових матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] та земельна ділянка по [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 06.12.1996 року та державним актом на право власності на земельну ділянку від 28.05.2010 року. Як встановлено при розгляді справи, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, судом встановлений факт спільного проживання позивача із матір`ю, а тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved