Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа: державний реєстратор Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко Олена Євгеніївна про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі іпотечного застереження. Свої вимоги обгрунтувала наступним. 3 червня 2008 року в зв?язку з наданням їй кредиту АТ «УКРСОЦБАНК», який був забезпечений іпотекою майна, що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 серпня 1998 року та державного акту на право власності від 07 лютого 2007 року на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 3225510101:07:016:0008, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] . Протягом декількох років вона належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за валютним кредитним договором №402/110/08-Пі від 21.01.2008. В 2014 році АТ «Укрсоцбанк» було ліквідовано, а про правонаступників їй нічого відомо не було, внаслідок чого сплата кредиту припинилася. Однак, на початку листопада 2020 року до належного їй будинку з`явилися представники відповідача, які повідомили її про те, що на даний час вони вже є власниками належного їй майна, а тому їй необхідно звільнити будинок. На підтвердження вказаних обставин представниками було надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ознайомившись з витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясувалося, що згідно договору іпотеки №31-40/І-1, серія та номер: 5342, виданий 03.06.2008, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. було вчинено реєстраційну дію щодо реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк». До цього часу, будь-яких повідомлень від АТ «УкрсоцБанк» та АТ «Альфа-Банк» нею отримано не було. Їй взагалі невідомо, яким чином АТ «Альфа-Банк» став розпорядником належного їй майна. Разом з тим, вона вважає такі дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про зміну власника предмета іпотеки незаконними, виходячи з наступних обставин. Реєстраційна дія державного реєстратора була вчинена під час дії мораторію на стягнення майна. Зокрема, спірне майно було забезпечене кредитом в іноземній валюті, його площа не перевищує 250 кв. м, крім того дане майно використовується як місце постійного проживання позичальника, відтак в силу вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» спірне майно не може бути примусове стягнене. Просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є., індексний номер: 51388772 від 28.02.2020 року, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності АТ «Альфа-Банк» на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0,1 га, кадастровий номер 3225510101:07:016:0008, що розташовані по [ADDRESS] . Ухвалою Яготинського районного суду від 24 листопада 2020 р. відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивачки та позивачка не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки в заяві до суду просила розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності. Надав до суду відзив, в котрому зазначив, що рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, що є предметом іпотеки, є правомірним, оскільки воно прийнято з наданням заявником- відповідачем усіх документів, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та у відповідності до ЗУ "Про іпотеку". Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, позов не визнала. Надала письмові пояснення, котрі обгрунтовані наступним. В своїх діях реєстратор керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, якою затверджуються Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Порядок доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та іншими нормативними документами та підзаконними актами. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1)прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2)виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6)відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Законом визначено, що заявник - це власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Дія державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідне: реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. [PERSON] , представником АТ "Альфа-Банк" для реєстрації права власності було надано всі необхідні документи, а саме договір іпотеки, несвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 03.06.2 і обсяг. за № 5342, Рішення № 4/2019 єдиного акціонера АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» від 11 жовтня 2019 року, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Россохою С.С. Передавальний акт від 11 жовтня 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Россохою С.С., Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» від 15 жовтня 2019 року, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Россохою С.С. Протокол № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів акціонерного товариства «Альфа- Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Россохою С.С., Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням на ім`я [PERSON] з описом вкладення та рекомендованим повідомленням, копію висновку про вартість нерухомого майна (копії даних документів додаються), які були відскановано в електронну справу. Отже, державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена нею - державним реєстратором, без порушення процедури такої реєстрації, та у відповідності із Порядком та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Просила залишити позов без задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно із ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до частин першої, другої статті 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмета іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Визначальним при вирішенні спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Велика Палата Верхового Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19) виклала правовий висновок про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від наявності згоди іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Зважаючи на наведене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі № 331/7829/17. У постанові від 23 вересня 2020 року Верховний Суд по справі № 200/18401/18 вказав, що «установивши, що квартира [ADDRESS] щодо якої здійснено реєстрацію використовується позивачем як місце постійного проживання та є її єдиним житлом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена квартира не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», як забезпечення виконання [PERSON] умов договору про іпотечний кредит від 27 червня 2008 року, укладеного в іноземній валюті, у зв`язку з чим у державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О. О. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»» Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Верховний Суд у постанові від 29 січня 2020 року по справі №607/8488/18 вказав, що «суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи відсутні відомості про направлення [PERSON] та отримання ним письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна.» Також, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)). В судовому засіданні установлено, що 3 червня 2008 року між позивачкою та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" було укладено іпотечний договір № 31-40/I-1, згідно умов котрого [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання нею зобов"язань за договором кредиту № 402/110/08-Пі від 21.01.2008, нерухоме майно: домоволодіння, що складається із житлового будинку загальною площею 93,60 кв.м, та надвірних будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , яке належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 серпня 1998 року, земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 3225510101:07:016:0008, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , та належить позивачці згідно державного акту на право власності від 07 лютого 2007 року, (а.с. 16, акт обстеження, а.с. 89). Згідно із рішенням № 5/2019 Єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк" від 15.10.2019 р. було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво всього майна, прав та обов"язків АТ "Украсоцбанк", які зазначені у Передавальному акті, виникає у АТ "Альфа-Банк", із 15.10.2019 р, та протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" від 15.10.2019 р. вирішено затвердити Передавальний акт, (а.с. 97-106). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 18-20) вбачається, що згідно договору іпотеки № 31-40/І-1, серія та номер: 5342, виданий 03.06.2008, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 лютого 2020 р. було вчинено реєстраційну дію щодо реєстрації права власності на іпотечне майно за АТ «Альфа-Банк». При цьому, позивачка не отримувала повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, (а.с. 57-58). Із звіту № ВА200219-001 про незалежну оцінку вартості домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 59-80) вбачається, що ринкова вартість домоволодіння, що складається із житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 93,6 кв. м, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер 3225510101:07:016:0008) за адресою: [ADDRESS] , складає 555 238 грн., в т.ч. ринкова вартість вказаного будинку, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер 3225510101:07:016:0008) за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину, бланк серія ААО № 141141 від 26 серпня 1998 року, складає: 505 908 грн., ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер 3225510101:07:016:0008) за адресою: [ADDRESS] , належної [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку бланк серія ЯД № 675850 від 07 лютого 2007 р. складає 49 330 грн. Реєстраційна дія державного реєстратора була вчинена під час дії мораторію на стягнення майна. Іпотечне майно було забезпечене кредитом в іноземній валюті, (а.с. 16, іпотечний договір № 31-40/I-1). Площа будинку по [ADDRESS] не перевищує 250 кв.м, крім того дане майно використовується як місце постійного проживання позивачки, відтак в силу вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вищевказане майно не може бути примусово стягнене. В порушення ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Іпотекодержателем не було надіслано письмову вимогу Іпотекодавцю про усунення порушень. Відтак, банк державному реєстратору не надав документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Крім цього, іпотекодержателем не було ознайомлено Іпотекодавця із оцінкою спірного майна. Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. В силу вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, по`вязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача надано на підтвердження своїх вимог акт виконаних робіт від 12 березня 2021 р., розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордера, Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги, (а.с. 125-128). В силу ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Ураховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 141 та ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що на користь позивачки із відповідача Акціонерного товариства "Альфа-Банк" слід стягнути 10000 (десять тисяч) гривень витрат за надання правничої допомоги та 840, 80 (вісімсот сорок гривень 40 копійок) судового збору.

Outcome: approved