Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь та гідність [PERSON], відомості, опубліковані у статті «Подозреваемый в убийстве мачухи сын николаевского судьи показал, как зажимал в кресле блондинку», та поширені відносно неї 09.09.2014 року редактором журналу «Ник Лайф» -[PERSON], зобовязати редактора вибачитись перед нею, шляхом опублікування спростування на головній сторінці сайту в триденний строк після ухвалення рішення, опубліковані твердження від 09.09.2014 року, які не відповідають дійсності та принижують її честь та гідність. При цьому, позивач також просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. У подальшому позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та просила про їх задоволення, шляхом визнання недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь та гідність [PERSON] відомості, опубліковані у вказаній вище статті, та зобов*язати редактора та ТОВ « [PERSON] групп «опублікувати на головній сторінці сайту журналу спростування твердженням, опублікованим в статті від 09.09.2014 року, які не відповідають дійсності та принижують честь та гідність [PERSON] в триденний строк після ухвалення рішення, стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили про їх задоволення. При цьому звернули увагу суду на наступне. Фото, які були взяті автором для своєї статті, були отримані незаконно, без дозволу та прав на їх використання та обговорення. Відповідачі занадто різко та неправильно коментують фото своїми лукавими висловлюваннями, дозволяє читачу робити дуже непристойні та інтимні висновки, хоча самі фото про таке і не натякають. Висновки, коментарі та фактичні твердження редактором зроблені неправильно, не відповідають дійсності, на думку позивача, з посиланням на наступне. Фото були зроблені декілька років назад на дні народження [PERSON], та свідчать про дружні стосунки та дружній поцілунок в лоб, без жодної «подяки за щось". Коментарі редактора є лише її фантазією та уявою, оговорили позивача, зневажливо поставилась до неї. Посилаючись на викладене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.ст. 297, 277 23 ЦК України, позивач і просила про задоволення позову. Відповідачі позов вважали таким, що не підлягає задоволенню та просили про розгляд справи у їх відсутність, надавши письмові заперечення, з яких слідує, що інформацію, яку позивач вважає недостовірною, є доказаною фотографіями, а також є очевидною. При цьому, відповідачі вважають, що судження під фотографіями є оціночними та не підлягають спростуванню. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності відповідачів, що відповідає приписам ст. 169 ЦПК України. Судом встановлено наступне. На сторінці Інтернет журналу «Ник Лайф" Інформаційного агентства ТОВ «[PERSON] медіа групп", за підписом редактора [PERSON] 09.09.2014 року під назвою «Подозреваемый в убийстве мачехи сын николаевского судьи показал, как зажимал в кресле блондинку», розміщені фото адвоката [PERSON] та містять коментарі. Так, вказано наступне. Сын экс-председателя Заводского районного суда г. Николаева адвокат [PERSON] показал как проводит время в компании роскошной блондинки. Но до того, как тело мачехи было найдено в реке под Николаевом в целлофановом пакете, [PERSON] выложил в соцсеть на своей странице в Одноклассниках несколько пикантных фото. Подозреваемый в заказном убийстве [PERSON] показал три стадии общения в кресле с девушкой. Усадил на коленки, обнял, получил цемку…Устал… На одном из них сын судьи держит на коленях светловолосую молодую особу. Далее девушка целует в лоб Сергея, как бы в благодарность за что-то. Ну, а финальная фотография красноречиво демонстрирует негу и чувство удовлетворения. Чем визвано такое удовольствие на лице подозреваемого, можно только догадываться. Однако причина того явно осталась за кадром. К слову, вероятнее всего с этой же блондинкой [PERSON] запечатлел себя и на картине маслом в образе джентльмена во фраке и роскошной леди в вечернем платье. Правда, такой образ, скорее чужд адвокату, нежели свойственен ему. Ведь, если пересмотреть остальные фото [PERSON] он или позирует в спортивках у камина, или с телефоном и граненным стаканом, или просто на фоне ветхой лачуги. Единственное фото сына судьи в костюме и то сделано в виде селфи отражения в зеркале в мужском туалете Відповідно до ст. 3 Конституції України, честь і гідність людини визнані найвищою соціальною цінністю. Порушення цих фундаментальних прав вимогає відповідного захисту. Статтею 55 закріплено право захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 року, визначено, що кожен повинен неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію. За ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право на звернення до суду з позовом про захист її гідності та честі. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності , з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності їх діянь загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових,службових, громадських чи інших обовязків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій , і, яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України, суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення зазначеного позову є : поширення інформації, поширена інформація стосується конкретної особи, та поширення недостовірної інформації. Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 року, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. За ч.2 ст. 30 ЗУ Про інформацію,оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій , а також висловлювання , що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані , зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів. Модальні слова\~ окремий розряд лексичних одиниць, який утворився в результаті постійного використання форм різних частин мови у вставній функції з метою вираження ставлення мовця до змісту висловлювання. Функціональна місткість модальних слів із значенням невпевненості визначається їх здатністю виражати як логіко-смислові, так і емоційно-експресивні відтінки. Використовуючи такі слова, мовець дає свою логічну оцінку достовірності висловлювання. Вона виступає як припущення про відповідність висловленого реальній дійсності або сумнів у цьому і характеризується некатегоричністю, проблематичністю. Вибір мовцем тих чи інших модальних слів залежить від їх здатності до вираження потрібного ступеня впевненості в конкретній ситуації.\~ Словами, які вказують на характер припущення, є можливо, мені здається тощо. У ст. 200 ЦК України, та ст. 1 Закону України Про інформацію визначено, що інформацією є документовані або публічно оголошені відомості (певні факти, дані про кого-, що-небудь) про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищу, а порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом. Згідно ст. 26 Закону України Про інформацію, джерелами інформації є передбачені або встановлені законом носії інформації: документи та інші носії інформації, які являють собою матеріальні об'єкти, що зберігають інформацію, а також повідомлення засобів масової інформації, публічні виступи. Частинами 1 і 2 статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, кожен має право вільно збирати зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу і дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно ст. 5 ЗУ Про друковані засоби масової інформації Відносини, пов'язані з діяльністю друкованих засобів масової інформації в Україні, регулюються Конституцією України , Законом України "Про інформацію", цим Законом та іншимизаконодавчими актами України. Дія цього Закону поширюється на друковані засоби масової інформації, засновані в Україні, а також на друковані засоби масової інформації інших держав, які розповсюджуються в Україні. Стаття 6 даного закону передбачає, що діяльність друкованих засобів масової інформації -це збирання, творення, редагування, підготовка інформації до друку та видання друкованих засобів масової інформації з метою її поширення серед читачів. Діяльність друкованих засобів масової інформації, спрямована на отримання прибутку, є підприємницькою діяльністю у цій сфері і здійснюється на основі цього Закону, Закону України "Про підприємництво" та інших актів чинного законодавства України. Діяльність друкованих засобів масової інформації забезпечується самостійністю її суб'єктів у всіх видах відносин, пов'язаних із здійсненням їх прав і обов'язків. Втручання в діяльність друкованих засобів масової інформації поза межами,визначеними цим Законом, забороняється. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції Охорона інтересів фізичної особи , яка зображена на фотографіях передбачена ст. 308 ЦК України. За п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України з огляду на положення статті 32 Конституції України, судам належить розрізняти справи про захист гідності, честі чи ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (права на відповідь) від справ про захист інших особистих немайнових прав, зокрема, перелічених у статті 270 ЦК , порушених у зв'язку з поширенням про особу інформації, недоторканість якої спеціально охороняється Конституцією та законами України і поширення якої може завдати моральну шкоду навіть у випадку, якщо ця інформація відповідає дійсності і не порочить гідність, честь чи ділову репутацію. Тобто, якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені. Встановивши при вирішенні таких спорів факт поширення інформації про приватне життя позивача, що відповідає дійсності та не порочить його гідність, честь чи ділову репутацію, а також факт відсутності згоди позивача на поширення цієї інформації, суд повинен захистити його право на таємницю приватного життя та може зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. ст. 57 - 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З точки зору\~ сприймання позивачем та іншими особами фотографій з застосуванням вказаних мовних засобів,\~ викладене свідчить про те, що розповсюджена інформація є оціночними судженнями, а тому, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Окрім того, слід зауважити, що стаття не містить посилань на конкретну особу, фотографії не містять відображення обличчя «в анфас», доказів, що саме відображена на фото [PERSON] не надала, а лише послалась на те, що вона себе впізнала. Відповідно до абзацу 4 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями), критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд також відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. Позивачем не пред*явлено вимог щодо захисту особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи, тому суд не оцінює дій відповідача щодо цього. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають. В світі вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, судові витрати та витрати на правову допомогу розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed