Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить припинити обтяження речових прав на нерухоме майно і скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: скасувати арешт нерухомого майна, зареєстрований Першою державною нотаріальною конторою 29.03.2006 року о 12:09:03 за №3030608; скасувати арешти нерухомого майна, зареєстрований Першою Житомирською державною нотаріальною конторою 29.03.2006 року о 12:10:19 за №3030626, записи про арешт яких перенесені державним реєстратором 20.12.2019 року за №34780191 та №34780120. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 25.05.1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Проте, в січня 2020 року позивач дізналася, що на вищевказану квартиру накладено арешт та згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №194179852 обтяження встановлено (номер запису обтяження: 34780191) на підставі договору довічного утримання, видано Арбітражним судом Житомирської області 25.05.1995 року. При цьому, суб`єктом обтяження (особа, майно/права якої обтяжуються) вказано НВтов «МАРС». Позивач одразу ж звернулась до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про зняття обтяження з належної їй квартири. Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області позивачу було надано відповідь про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існують розбіжності, за яких не можливо припинити накладене обтяження. Таким чином, арешт нерухомого майна, що належить позивачу, внесений 29.03.2006 року помилково, оскільки позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 25.05.1999 року, посвідченого 25.05.1995 року державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори Предаченко М.Л. за реєстром №65, що порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном. Ухвалою від 16.03.2020 року відкрито провадження у справи за правилами загального позовного провадження. 16.09.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів у Житомирському обласному державному нотаріальному архіві. 01.03.2021 року постановлено ухвалу про витребування доказів у Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради. Ухвалою від 22.03.2021 року постановлено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача державного реєстратора Гриценко Н.М. Ухвалою від 16.07.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача державного реєстратора Гриценко Н.М. 22.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та перейдено до розгляду справи по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Судові витрати просили з відповідачів не стягувати. Відповідачі в судове засіданні не з`явилися, повідомлялися належно, відзив на позов не подали. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно договору довічного утримання від 25.05.1995 р., посвідченого державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Предаченко М.Л., [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] . Реєстраційний напис на документі зареєстровано в БТІ. Крім того, державним нотаріусом Предаченко М.Л. накладено заборону відчуження вказаної в договорі квартири [ADDRESS] , про що було внесено запис у реєстрі за №65 (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). З пояснень позивача наданих в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] був її батьком. Після його смерті вона постійно проживала у квартирі. На початку 2020 року вона дізналася, що не зважаючи на припинення договору довічного утримання у зв`язку зі смертю відчужувача та припинення обтяження, квартира перебуває під арештом. На звернення позивача щодо зняття заборони з належної їй квартири, державний нотаріус Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Царіцина І.С. листом від 29.01.2020 року повідомила, що у реєстрі Першої Житомирської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами за 1972-1997 роки, наявний запис про накладення Першою Житомирською державною нотаріальною конторою обтяження (р.№65 від 25.05.1995); суб`єкт обтяження - [PERSON] ( [ADDRESS] ); підстава виникнення обтяження - договір довічного утримання. Разом з тим, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суб`єктом обтяження, що накладене Першою житомирською державною нотаріальною конторою 25.05.1995 за №65 на квартиру [ADDRESS] , зазначено НТВ «Марс»; підстава виникнення обтяження - договір довічного утримання б/н, виданий 25.05.1995, видавник - арбітражний суд, а тому враховуючи вищенаведені розбіжності обтяження не може бути припинено (а.с.14) З матеріалів справи вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №261645202 від 15.06.2021, державним реєстратором Виконавчого комітету Житомирської міської ради Гриценко Н.М. було прийнято рішення №50368124 від 20.12.2019р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме арешт нерухомого майна НВ тов "Марс", а саме квартири [ADDRESS] ; підстава реєстрації: договір довічного утримання б\\н від 25.05.1995р.; видавник: Арбітражний суд Житомирської області (номери запису обтяження: 34780191 та 34780120). Вбачається, що номери запису обтяження: 34780191 та 34780120 містять інформацію про дату та час державної реєстрації обтяження: 29.03.2006р. 12:10:19 та 29.03.2006р. 12:09:03 відповідно, а також архівний запис про державну реєстрацію до 01.01.2013р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3030626, 29.03.2006, 12:10:19, реєстратор: Перша житомирська державна нотаріальна контора, Житомирський міський нотаріальний округ; номер реєстра: 65, та архівний запис про державну реєстрацію до 01.01.2013р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3030608, 29.03.2006, 12:09:03, реєстратор: Перша житомирська державна нотаріальна контора, Житомирський міський нотаріальний округ; номер реєстра: 65 (а.с. 111-112). У листі №1619/01-16 від 04.08.2020 року завідувач Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщук А.І. повідомив, що у зв`язку зі смертю відчужувача за договором довічного утримання від 25.05.1995 року Житомирською державною нотаріальною конторою 04.12.2019 року заборону з квартири [ADDRESS] було припинено. Також вказує, що у паперовому носії за №65 від 25.05.1995 року дійсно міститься запис про обтяження квартири [ADDRESS] , підстава його виникнення - договір довічного утримання, а власник - [PERSON] . Інформація про НВ ТОВ «Марс» та арбітражний суд у записі №65, посилання на яке міститься у Єдиному реєстрі заборон, як підстава обтяження №№3030608, 3030626 відсутні. Додатково повідомляє, що у книзі міститься запис №63 від 19.05.1995 року про реєстрацію Першою житомирською державною нотаріальною конторою обтяження майна НВ ТОВ «Марс», що виникло на підставі договору застави основних засобів. У даному договорі перелічені основні засоби НВ ТОВ «Марс», на які накладено заборону, інформація про згадану вище квартиру серед переліку майна відсутня (а.с.32). Листом від 20.07.2020 року завідувач Житомирського обласного державного нотаріального архіву Предаченко М.Л. повідомила, що згідно реєстру Першої житомирської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами зареєстровано одну заборону на підставі договору довічного утримання посвідченого Першою житомирською державною нотаріальною конторою 25.05.1995 року із номером запису №65 від 25.05.1995 року щодо накладення заборони на нерухоме майно [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також повідомляє, що в наряді Першої житомирської державної нотаріальної контори «Договори про відчуження, заставу та розділ жилих будинків та документи на підставі яких вони посвідчувались», знаходиться договір довічного утримання, який було посвідчено Першою житомирською державною нотаріальною конторою 25 травня 1995 року за реєстром №5-2601 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . Предмет договору; квартира [ADDRESS] . Крім того, повідомила, що згідно реєстру Першої житомирської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами наявний інший реєстраційний запис №63 від 19.05.1995 року щодо реєстрації заборони на майно Науково-виробничого товариства «Марс» на підставі повідомлення приватного нотаріуса Котик О.В. від 19.05.1995 року (а.с.37). Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії справи №2-16 том 4 (за період 14.01.1972 року - 04.04.1997 року), згідно реєстру Першої житомирської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами, міститься заборона на підставі повідомлення приватного нотаріуса Котик О.В., із записом №63 від 19.05.1995 року щодо майна Науково-виробничого товариства «Марс» (м. Житомир, вул. Баранова, 62) (а.с. 53-54). Листом від 16.03.2021 року начальник КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради Піонтківський П.В. повідомив, що 21 червня 1995 року була здійснена реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за гр. [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори 25.05.1995 року за реєстром №5-2601, про що зроблено відповідний запис в книзі 130 на стор. 215 за реєстровим №12104. Інформація та документи щодо накладення арешту на вказану квартиру відсутні (а.с. 87). Слід зазначити, що у своїй відповіді від 12.02.2021 року Господарський суд Житомирської області (Арбітражний суд Житомирської області) зазначає, що Господарський суд Житомирської області не міг розглядати питання про укладення договору довічного утримання та згідно бази даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» відсутні відомості щодо накладення Господарським судом Житомирської області арешту на майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.79). В судовому засіданні державний реєстратор відділу речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гриценко Наталія Миколаївна пояснила, що дана ситуація виникла в результаті помилки, яка була допущена в 2006 році, коли державні реєстратори (нотаріуси) переносили відомості про обтяження з реєстрів в паперовій формі до електронних реєстрів. Після внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , в реєстр були перенесені помилкові записи зроблені в 2006р. щодо об`єкта нерухомого майна про його арешт. Таку помилку можливо виправити лише шляхом скасування запису про арешт в судовому порядку. Подібні за змістом пояснення надала представник Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Котенко І.М., вказавши на помилковість внесених записів з огляду на записи, які містяться в паперовому реєстрі Першої житомирської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №261645202 від 15.06.2021, об`єктом обтяження є нерухомість за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] . Разом з тим, містяться відомості, про суб`єкта обтяження (особа, майно/права якої обтяжуються) - НВтов «МАРС». Однак, будь-яких відомосте, що НВтов «МАРС» укладало договір довічного утримання та набуло право власності на квартиру, або, що такий договір видавався Арбітражним судом Житомирської області, в ході розгляду справи не встановлено. Виходячи із наявних в матеріалах доказів, наданих пояснень учасниками справи, слід зробити висновок про помилковість реєстрації обтяження зареєстрованого Першою державною нотаріальною конторою 29.03.2006 року о 12:09:03 за №3030608 та 29.03.2006 року о 12:10:19 за №3030626 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, записи про арешт яких перенесені державним реєстратором 20.12.2019 року за №34780191 та №34780120. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України № 1952). Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закон України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що, на відміну від частини 2 статті 26 зазначеного Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Виходячи з таких обставин, суд вважає наявність арешту нерухомого майна (квартири), яке належить на праві власності позивачу, порушенням її прав на розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки накладений арешт нерухомого майна (квартири) порушує право позивача на розпорядження власним майном, зняття арешту майна не може бути проведено на загальних підставах, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та слід скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, факти викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, за таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Водночас позов не підлягає задоволенню в частині вимог заявлених до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області, оскільки остання не є правонаступником Першої Житомирської державної нотаріальної контори, яку було ліквідовано.

Outcome: partial