Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернулася з даним позовом, в якому просила визнати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Діденко О.П. Є.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46102158 від 22 березня 2019 року - про державну реєстрацію права власності за АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що 27.04.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (назву змінено на ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір кредиту № 895/06-034-274, згідно яких вона отримала грошові кошти в сумі 50 200 швейцарських франків на споживчі цілі. Одночасно із укладенням кредитного договору 27.04.2007 року було укладено іпотечний договір №ІД895/06-034-274, згідно якого для забезпечення зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку передано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 27.04.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 895/06-034-273, згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 50 200 швейцарських франків на споживчі цілі. Одночасно із укладенням кредитного договору 27.04.2007 року було укладено іпотечний договір №ІД895/06-034-273, згідно якого для забезпечення зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку власник [PERSON] передала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вказане майно є забезпеченням по двом кредитам на загальну суму 100 400 швейцарських франків. 10.01.2008 року Третейським судом по справі №832/07 винесено рішення в справі, яким позов АКБ «Укрсоцбанк» задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ІД895/06-034-273 від 27.04.2007 року для задоволення вимог банку за договором кредиту №895/06-034-273 від 27.04.2007 року. Встановлено спосіб реалізації квартири шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації 483 285 грн. 18.03.2008 року Третейським судом по справі №894/07 винесено рішення в справі, яким позов АКБ CР «Укрсоцбанк» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки (квартира) за іпотечним договором № ІД895/06-034-274 від 27.04.2007 року для задоволення вимог банку за договором кредиту №895/06-034-274 від 27.04.2007 року. Встановлено спосіб реалізації квартири шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації 483 285 грн. Дніпровським районним судом м.Києва було видано виконавчі листи №6-321 та №6-552 про звернення стягнення на предмет іпотеки, які були пред`явлені стягувачем до виконання. 28.05.2014 року Центральним відділом ДВС винесено постанову про №42226930 та №42227224 про зупинення вказаних виконавчих проваджень. Не зважаючи на вказані рішення Третейського суду, відповідач звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на підставі іпотечного застереження. Рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Діденко О.П. Є.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46102158 від 22 березня 2019 року - про державну реєстрацію права власності зареєстровано право власності за АКБ СР «Укрсоцбанк», на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору кредиту від 27.04.2007 року №895/06-034-273, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] та іпотечного договору №ІД895/06-034-273 від 27.04.2007р. Вважає, що зазначене рішення державного реєстратора є незаконним, а вчинений запис про право власності підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням реєстратором вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На переконання позивача, реєстрацію права власності за банком (відповідачем) вчинено з порушенням норм законодавства України, виходячи з наступного. Так, умовами договору іпотеки, а саме п. 4.5 передбачено, що Іпотекодержатель за вибором застосовує один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (п.4.5.3). Позивач зазначає, що рішенням Третейського суду по справі №832/07 винесено рішення в справі, яким позов АКБ СР «Укрсоцбанк» задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ІД895/06-034-273 від 27.04.2007 року для задоволення вимог банку за договором кредиту №895/06-034-273 від 27.04.2007 року. Встановлено спосіб реалізації квартири шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації 483 285 грн. В даному випадку банк скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у судовому порядку, а тому, на переконання позивача, звернення банку до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на дану квартиру є грубим порушенням норм законодавства і свідчить про подвійне стягнення за однією вимогою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач також зазначає, що наразі існує заборона звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо кредит надавався в іноземні валюті. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Також позивач вказує, що законодавством чітко передбачено, що перед вчиненням дій направлених на визнання права власності кредитор зобов`язаний направити повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Також кредитор повинен був провести оцінку майна перед даною процедурою для визначення ціни з метою подальшого визначення чи покриває чи ні вартість заборгованість, проте, жодних повідомлень ні позивач, ні основний боржник не отримували, наявне в матеріалах цивільної справи повідомлення містить не вірну валюту кредиту та незрозумілий розмір заборгованості, а тому, на переконання позивача, крім вищевикладеного не було дотримано процедури визнання права власності в позасудовому порядку. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, адже банком та державним реєстратором порушено вимоги законодавства, а тому державна реєстрація відбулася з численними порушеннями. Ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси Троян Т.Є. від 25.09.2020 року провадження в справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси Троян Т.Є. від 03.12.2020 року завершено підготовчі дії, закрите підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, звернення банку до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на дану квартиру є грубим порушенням норм законодавства і свідчить про подвійне стягнення за однією вимогою. Також, додала, що наразі в суді перебуває позов банку про виселення її з іпотечної квартири, який зупинений до розгляду даної справи. Просила позов задовольнити та визнати протиправним та скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Представник відповідача - Луньова А.Г. в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснила, що відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №160704037 від 22.03.2019 року АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» було оформлено право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 15.10.2019 року, на підставі іпотечного договору, укладеного на виконання зобов`язань за кредитним договором №895/06-034-273 від 27.04.2007 року. Оскільки позичальником умови кредитного договору, банк реалізував процедуру позасудового стягнення, яке здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, що відповідає ст.ст.33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Щодо виконавчого провадження за рішеннями Третейського суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами № ІД895/06-034-273 та № ІД895/06-034-273 від 27.04.2007 року для задоволення вимог банку за договорами кредиту №895/06-034-273 та №895/06-034-274 від 27.04.2007 року зазначила, що виконавче провадження по ним завершено, а тому твердження позивача про подвійне стягнення не відповідає дійсності. Підписанням договору іпотеки іпотекодатель засвідчила, що вона надає згоду Іпотекодержателю на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до банку. До даних правовідносин не застосовується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки цей закон передбачає заборону на примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно. А в даному випадку звернення стягнення відбувається не у примусовому порядку, оскільки позивач надала іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя в іпотечному договорі, згідно п.4.5.3 даного договору. На адресу позивачки було направлення повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому позивач вважається повідомленою про такий намір згідно до п.6.2 Іпотечного договору, також суб`єктом оціночної діяльності підготовлено висновок про вартість майна від 05.03.2019 року. За таких обставин, у державного реєстратора не було підстав для відмови у проведенні державної реєстрації на підставі іпотечного застереження, що відповідає ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 27.04.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 895/06-034-274, згідно яких вона отримала грошові кошти в сумі 50 200 швейцарських франків на споживчі цілі. Одночасно із укладенням кредитного договору 27.04.2007 року було укладено іпотечний договір №ІД895/06-034-274, згідно якого для забезпечення зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку передано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 27.04.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 895/06-034-273, згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 50 200 швейцарських франків на споживчі цілі. Одночасно із укладенням кредитного договору 27.04.2007 року було укладено іпотечний договір №ІД895/06-034-273, згідно якого для забезпечення зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку власник [PERSON] передала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Тобто, вказана квартира є забезпеченням по двом кредитам на загальну суму 100 400 швейцарських франків. 10.01.2008 року Третейським судом по справі №832/07 винесено рішення в справі, яким позов АКБ «Укрсоцбанк» задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ІД895/06-034-273 від 27.04.2007 року для задоволення вимог банку за договором кредиту №895/06-034-273 від 27.04.2007 року. Встановлено спосіб реалізації квартири шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації 483 285 грн. 18.03.2008 року Третейським судом по справі №894/07 винесено рішення в справі, яким позов АКБ «Укрсоцбанк» задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № ІД895/06-034-274 від 27.04.2007 року для задоволення вимог банку за договором кредиту №895/06-034-274 від 27.04.2007 року. Встановлено спосіб реалізації квартири шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації 483 285 грн. Виконавчі провадження на підставі виконавчих листів №6-321 та №6-552 про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаними рішеннями зупинено, згідно постанов про зупинення виконавчого провадження від 28.05.2014 року. Відповідно до умов договору іпотеки, а саме п. 4.5 передбачено, що Іпотекодержатель за вибором застосовує один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (п.4.5.3). АКБ СР «Укрсоцбанк» звернулося до державного реєстратора КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Діденко О.П. із заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 02 квітня 2008 року. Рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Діденко О.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46102158 від 22 березня 2019 року, номер запису про право власності 30831151 - про державну реєстрацію права власності зареєстровано право власності за АКБ СР «Укрсоцбанк», на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі рекомендованого повідомлення, серія та номер 1400041964628, повідомлення про звернення стягнення, серія та номер 08УСБ-465, виданого 02.03.2018 р., договору кредиту від 27.04.2007 року №895/06-034-273, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] та іпотечного договору №ІД895/06-034-273 від 27.04.2007р. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» . Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. За наслідками прийнятого державним реєстратором КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Діденко О.П. за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Як вбачається зі змісту договору, кредит надавався позичальнику на споживчі цілі (п.1.2. кредитного договору). Встановлено, що квартира в [ADDRESS] , використовується як місце постійного проживання позичальника - [PERSON] , позивач не має у власності іншого нерухомого житлового майна. З огляду на викладене, суд вважає, що спірна квартира не може бути примусово стягнута на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-банк» як забезпечення виконання [PERSON] та [PERSON] умов укладеного договору кредиту № 895/06-034-273 від 27.04.2007, укладеного в іноземній валюті. Отже, у державного реєстратора КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Діденко О.П. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АКБ СР «Укрсоцбанк». Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20. Щодо вимоги позивача про поновлення відомостей про попереднього власника, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дане питання вирішується відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зокрема, абз.2 ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. № 3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог з відповідача слід стягнути судовий збірв сумі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved