Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У січні 2021 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання незаконним і скасування наказу головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 123 від 27.11.2020 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни». В обґрунтування поданого позову зазначено, що 20.11.2020 року позивач отримала для ознайомлення наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 122 від 19.11.2020 року «Про перенесення проведення атестації інженеру з охорони праці». Даним наказом затверджено склад атестаційної комісії з числа співробітників Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» та міститься вимога про перенесення періодичної, запровадженої один раз на п`ять років атестації інженера з охорони праці на 9 годину 00 хвилин 23 листопада 2020 року. Як вказує позивач, зміст наказу № 122 від 19.11.2020 року не містить чіткого зазначення правових підстав перенесення періодичної атестації, за яким саме напрямком перевірки знань буде проводитись атестація, на знання яких законодавчих актів (з охорони праці, пожежної безпеки, санітарного чи епідеміологічного забезпечення, інше) проводитиметься атестація, місце проведення атестації, порушено законодавчо встановлену процедуру повідомлення про атестацію, не містить вимоги до атестаційної комісії про складання характеристики на особу, що підлягає атестації, та про її ознайомлення з характеристикою. При ознайомленні з наказом № 122 від 19.11.2020 року позивач зробила застереження про те, що Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 672 від 17.03.2020 та № 1106 від 12.05.2020 проведення атестації в закладах охорони здоров`я заборонено. 24.11.2020 року [PERSON] отримала розпорядження головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 771 від 23.11.2020 року про надання інженером з охорони праці письмових пояснень щодо невиконання наказу № 122 від 10.11.2020 року, та зазначенням про те, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2020 року адміністрацією було визначено профілактичні заходи щодо уникнення зараження коронавірусною хворобою. Додано протокол засідання атестаційної комісії від 23.11.2020 року, в якому зазначено, що «на засіданні атестаційної комісії, яка створена на підставі наказу головного лікаря № 122 від 10 листопада 2020 року «Про перенесення атестації інженеру з охорони праці» на 23 листопада 2020 року на 9.00 год. [PERSON] - інженер з охорони праці не з`явилася». На виконання вимог розпорядження головного лікаря №771 від 23.11.2020 року позивач надала пояснення, що вимоги наказу №122 від 10.11.2020 року вона не порушувала, оскільки такого наказу не отримувала. Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2020 №722 «Організація надання медичної допомоги хворим на корона вірусну хворобу (Covid-19)» (яким затверджено Стандарт екстреної медичної допомоги та Стандарт медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (Covid-19)») не стосується того, про що зазначено в розпорядженні. 27.11.2020 року [PERSON] отримала наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» №123 від 27.11.2020 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни», яким до інженера з охорони праці застосовано стягнення у формі догани. Позивач вважає, що наказ №123 від 27.11.2020 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни» є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. У відповідності до вимог Законів України «Про охорону праці», «Про професійний розвиток працівників», Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, [PERSON] проходить навчання та перевірку знань в спеціалізованих центрах, до складу комісії по перевірці знань з питань охорони праці входять фахівці та спеціалісти Управління Держпраці у Кіровоградській області. Вважає, що призначена наказом №122 від 19.11.2020 року дата атестації інженера з охорони праці на 23.11.2020 року є грубим порушенням процедури повідомлення про проведення атестації, оскільки вимогами статті 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» визначено строк повідомлення про атестацію (не пізніше ніж за два місяці до дати проведення атестації). Крім того, наказ №122 від 19.11.2020 року не містить інформації про місце проведення атестації, до наказу не додано доказів проходження членами атестаційної комісії навчання та перевірки знань з питань охорони праці. В порушення вимог законодавства та Положення про атестацію керівних, інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів Комунального закладу «Кіровоградського обласного шкірно-венерологічного диспансеру» характеристика на інженера з охорони праці [PERSON] для ознайомлення не надавалась. В наказі №122 від 27.11.2020 року зазначено, що інженер з охорони праці [PERSON] порушила вимоги посадової інструкції інженера з охорони праці, зокрема пункт 17 розділу II та пункт 7 розділу IX, які вона не порушувала або які взагалі відсутні в посадовій інструкції. Розпорядженням №771 від 23.11.2020 позивача зобов`язано дати пояснення щодо невиконання наказу №122 від 10.11.2020 - наказу, якого не існує, вимоги якого їй не доводились. Крім того, при накладенні стягнення не було зазначено, про ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Так, позивач не має стягнень, при перевірці відповідача контролюючими органами її робота оцінюється тільки позитивно. Вважає, що відстрочення проведення атестації працівника не може нашкодити відповідачу, однак визнання незаконним рішення атестаційної комісії потягне за собою додаткові затрати для відповідача, тому її дії є такими, що направлені на захист установи від незаконних дій посадових осіб, що свідомо наносять шкоду. Відтак позивач просить позовні вимоги задовольнити та визнати незаконним і скасувати наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 123 від 27.11.2020 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни». Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 45). Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда представником відповідача надано відзив (вх. № 11070 від 29.03.2020 року), в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , у їх задоволенні просить відмовити, з огляду на таке. Атестацією працівників у відповідності до статті 1 Закону України «Про професійний розвиток працівників» є процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов`язкам, проведення оцінки їх професійного рівня. Тобто, з метою проведення відповідної оцінки, атестацію працівників слід проводити у розрізі посадової інструкції працівника на предмет дотримання її положень. Відповідач погоджується з доводами позивача, що атестація проводиться за рішенням роботодавця, яким затверджуються положення про проведення атестації, склад атестаційної комісії, графік доведення атестації, так і стосовного того, що інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення. Окрім цього, відповідач не заперечує, що на кожного працівника, який підлягає атестації складається характеристика, яка подається до атестаційної комісії після ознайомлення працівника з нею. Разом з цим, позивач долучає копію наказу відповідача №122 від 19.11.2020 року до позовної заяви, де зазначено, що позивач отримала наказ №122 від 19.11.2020, отже була обізнана у тому, що атестація інженера з охорони праці перенесена на 23.11.2020 року, на яку [PERSON] не з`явилася, що і стало підставою для прийняття рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення відносно порушника трудової дисципліни. Що стосується того, що дата атестації позивача, визначена у наказі №122 від 19.11.2020 року не відповідає вимогам статті 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників», вважає, що дотримання строків про попередження про атестацію у два місяці підлягають обов`язковому застосуванню виключно у разі прийняття роботодавцем рішення про проведення атестації (а не про її перенесення), відповідач зазначив, що рішення відповідача провести атестацію позивача було прийнято не 19.11.2020 року у формі наказу №122 від 19.11.2020 року (яким було лише перенесено атестацію), а 07.07.2017 у вигляді наказу №79. А наказ №79 від 07.07.2017 року оформлений у чіткій відповідності до Закону України «Про професійний розвиток працівників», який доведений до позивача не менш ніж за два місяці до початку атестації, спланованої на 07.09.2017 року. На виконання цього наказу, на позивача складено відповідну характеристику, з якою позивач під підпис ознайомилися перш ніж направити таку характеристику до атестаційної комісії, яка повинна була зібратися 19.10.2017 року з метою проведення атестації позивача. У період часу з 07.09.2017 року (перша дата атестації, визначена відповідачем після прийняття рішення щодо її проведення) до 23.11.2020 року (визначена дата атестації, за неявку на яку до позивачу оголошено догану) тобто більш ніж 2 роки - позивач свідомо ухилялася від проходження атестації, усвідомлюючи, що за результатами її проведення існує ряд можливих наслідків, передбачених статтею 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників», зокрема встановлення невідповідності позивача займаній посаді. У свою чергу, 23.11.2020 року (у день чергової безпідставної неявки позивача на атестацію інженера з охорони праці), відповідачем прийнято рішення зажадати від порушника трудової дисципліни пояснень щодо ухилення від явки на атестацію перш ніж приймати рішення щодо застосування стягнення за невиконання розпоряджень і наказів головного лікаря. Того ж дня, позивач, надаючи пояснення та обґрунтовуючи причини -невиконання наказу відповідача №122 від 19.11.2020 ркоу, зазначила, що вона не розуміє про який наказ йде мова та що наказ №122 від 19.11.2020 року вона взагалі не отримувала, незважаючи на те, що долучена до матеріалів позовної заяви копія наказу №122 від 19.11.2020 містить відомості (ПІБ/дата/підпис) щодо отримання позивачем та ознайомлення з таким наказом. Відповідач вказує, що у своїй позовній заяві, порушник трудової дисципліни зазначає, що відповідачем не зазначено про ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок та попередню роботу позивача, з чим відповідач не погоджується, тому, що в оскаржуваному наказі №123 від 27.11.2020, відповідач враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу [PERSON] . Водночас, відповідач звертає увагу, що норма статті 149 Кодексу законів про працю України зобов`язує роботодавця врахувати, а не зазначити обставини, викладені вище. Крім цього, позивач зазначає, що відповідач, оголошуючи їй догану посилається на пункт 17 розділу II та пункт 7 розділу XI посадової інструкції позивача, які не мають жодного відношення до обставин, що викликали необхідність у застосуванні стягнення. Так, дійсно, під час оформлення наказу №123 від 27.11.2020 року відповідачем здійснено посилання на відповідні пункти посадової інструкції позивача, якими відповідач мав намір підкріпити факт очевидного порушення трудової та виконавської дисципліни позивачем у вигляді невиконання наказів та розпоряджень відповідача, однак допущено письмову помарку при посиланні на пункти посадової інструкції позивача. Зазначає, що лише неточне посилання відповідачем на положення посадової інструкції позивача у поєднанні з обґрунтованою, чіткою та об`єктивною мотивувальною частиною оскаржуваного наказу - не може свідчити про невинуватість позивача в очевидному та неспростовному порушенні трудової дисципліни, відтак, відповідач впевнений, що викладені вище заперечення повністю спростовують доводи позивача. З приводу посилання порушником трудової дисципліни на положення наказу Міністерства охорони здоров`я України №588 «Про атестацію професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у сфері охорони здоров`я», відповідач зазначає, що у відповідності до аркушу 2 трудової книжки [PERSON] , позивач має середню освіту та не є професіоналом (спеціалістом) у розумінні наказу Міністерства охорони здоров`я України№588 «Про атестацію професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у сфері охорони здоров`я», яка передбачає перенесення визначених заходів виключно для спеціалістів (професіоналів), а відтак, вимоги вищезазначеного наказу ніяким чином не поширюються на атестацію інженера з охорони праці, на яку позивач не з`являється з вересня місяця 2017 року (а.с. 54-69). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. В судове засідання призначене на 19 липня 2021 року позивач та ї представник не з`явились, подали до суду заяву (вх. № 26347 від 15.07.2021 року) про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с.148). Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на обставини вказані у відзиві на позов, та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судове засідання призначене на 19 липня 2021 року представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 23400 від 22.06.2021 року) про розгляд справи за його відсутності, у позові просить відмовити в повному обсязі (а.с.146-147). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з трудовою книжкою [NUMBER] [PERSON] з 23 травня 1995 року працює в Кіровоградському обласному шкірно-венерологічному диспансері (Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради») на посаді інженера з охорони праці (а.с. 8-9), що визнається відповідачем. Наказом по Кіровоградському обласному шкірно-венерологічному диспансеру № 67 від 9 вересня 1996 року [PERSON] присвоєна І категорія інженера з охорони праці. Згідно статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положенням частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно статті 142 Кодексу законів про працю України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і вибор ним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Відповідно статті 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з статті 141 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. За порушення трудової дисципліни, як визначено у положенні статті 147 Кодексу законів про працю України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно законодавства України підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Статтею 148 Кодексу законів про працю України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому, згідно статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Тобто, розглядаючи спори про притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 Кодексу законів про працю України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, за діючим законодавством днем виявлення проступку, з якого починається перебіг місячного строку для накладення дисциплінарного стягнення, вважається день, коли особі, якій по службі (роботі) підкоряється працівник, стало відомо про здійснення проступку незалежно від того, чи наділена ця особа правом накладення дисциплінарного стягнення. Згідно зі статтею 150 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Судом встановлено, що наказом головного лікаря комунального закладу «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер» №41 від 17 лютого 2016 року затверджено Положення про атестацію керівних, інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів комунального закладу «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер». Запроваджено періодично, один раз на п`ять років, атестацію працівників керівного, інженерно-технічного складу та інших спеціалістів (не медиків) (а.с. 10). 13 вересня 2016 року головний лікар комунального закладу «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер» видав наказ № 119 «Про затвердження складу атестаційної комісії та проведення атестації інженера з охорони праці» яким створив атестаційну комісію у складі: голова комісії - Попович М.Ю. головний лікар; секретар - Мокрицька С.Г. старший інспектор з кадрів; члени комісії: Парахонько О.М. - голова первинної профспілкової організації ОШВД, Кам`яна Л.М. - заступник головного лікаря з економічних питань, Шаталова І.І. - головний бухгалтер, [PERSON] - інженер. Залучено (за згодою) до роботи атестаційної комісії представників територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Кіровоградській області, а також департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації. Наказом визначено провести періодичну, запроваджену один раз на п`ять років, атестацію інженера з охорони праці. Чергову атестацію провести 11 листопада 2016 року, погодивши з первинною профспілковою організацією (а.с. 12). Копію наказу позивач отримала для ознайомлення 14 вересня 2016 року. Крім того, наказом головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічному диспансер» від 07 липня 2017 року за №79 «Про проведення атестації та затвердження складу атестаційної комісії» створено атестаційну комісію у складі: голова комісії - Кам`яна Л.М. - заступник головного лікаря з економічних питань; секретар- Мокрицька С.Г. старший інспектор з кадрів; члени комісії: Парахонько О.М. голова первинної профспілкової організації ОШВД, Саржевська О.В. заступник головного лікаря з медичної частини, Синиця В.І. завідувач диспансером (поліклінічним) відділенням, [PERSON] - інженер. Залучено (за згодою) до роботи атестаційної комісії представника департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації. Наказом визначено провести періодичну, запроваджену один раз на п`ять років, атестацію бухгалтерської служби, інженера-метролога, інженера з охорони праці. Чергову атестацію провести 07 вересня 2017 року погодивши з первинною профспілковою організацією ОШВД. Пунктом 4 наказу доручено головному бухгалтеру скласти характеристику на кожного працівника у якій відобразити виробничу діяльність, кваліфікацію, досягнуті показники тощо, та подати її не пізніше ніж за два тижні до початку атестації в атестаційну комісію. 07 липня 2017 року [PERSON] отримала копію вказаного наказу (а.с. 76). 14 вересня 2017 року інженер з охорони праці [PERSON] отримала характеристику на ознайомлення (а.с. 77). Згідно розпорядження голови Кіровоградської обласної ради №132-гр від 22 травня 2018 року змінено назву Кіровоградському обласному шкірно-венерологічному диспансері на Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» (а.с. 8-9). За наказом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Попович М. від 26 березня 2019 року за №61 «Про проведення атестації та затвердження складу атестаційної комісії» створено атестаційну комісію у складі: голова комісії- Чаплінська О.Ф. - заступник головного лікаря з економічних питань; секретар- Мокрицька С.Г. - старший інспектор з кадрів; члени комісії: Саржевська О.В. - заступник головного лікаря з медичної частини, Парахонько О.М.- голова первинної профспілкової організації ОШВД, Шаталова О.А. - головний бухгалтер, [PERSON] - інженер-будівельник. Провести періодичну, запроваджену один раз на п`ять років,атестацію бухгалтеру та інженеру з охорони праці. Чергову атестацію провести 09 квітня 2019 року о 13.00 погодивши з первинною профспілковою організацією ОШВД. Головному бухгалтеру скласти характеристику на Гаєвську М.О. , у якій відобразити виробничу діяльність, кваліфікацію, досягнуті показники, тощо та подати її не пізніше ніж за два тижні до початку атестації в атестаційну комісію. Секретарю атестаційної підготувати усі необхідні документи щодо проведення атестації. Старшому інспектору з кадрів Мокрицькій С.Г. ознайомити бухгалтера Гаєвську М.О. та інженера з охорони праці [PERSON] з даним наказом підособистий підпис в 5-денний термін та попередити про відповідальність та наслідки щодо невиконання вимог цього наказу. З вказаним наказом позивач ознайомлена 26 березня 2019 року, про що свідчить її підпис (а.с. 78). Як вбачається із протоколу №1 засідання атестаційної комісії від 09 квітня 2019 року на засідання атестаційної комісії з`явилася бухгалтер Гаєвська М.О. , [PERSON] - інженер з охорони праці не з`явилась. Час та місце проведення атестації було повідомлено належним чином, з наказом ознайомлені. Рекомендовано головному лікарю перенести проведення атестації інженера з ОП [PERSON] (а.с. 79). Згідно наказу головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Попович М. від 15 квітня 2019 року за №75 «Про перенесення проведення атестації інженеру з охорони праці» вирішено перенести періодичну, запроваджену один раз на п`ять років, атестацію інженера з охорони праці [PERSON] на 13.00 30 квітня 2019 року погодивши з первинною профспілковою організацією ОШВД (а.с. 80). 17 вересня 2020 року відповідачем видано наказ № 110 «Про перенесення проведення атестації інженеру з охорони праці», яким на підставі рекомендації атестаційної комісії від 22 липня 2020 року в черговий раз перенесено атестацію позивача на 9.00 29 вересня 2020 року і затверджено змінений склад атестаційної комісії (а.с. 38, 81-88, 105-111). 19 листопада 2020 року головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Попович М. видано наказ №122 «Про перенесення проведення атестації інженеру з охорони праці», якими створено атестаційну комісію у складі: голови комісії- Саржевська О.В.- заступник головного лікаря з медичної частини; секретар- Рижкова Л.В. - старший інспектор з кадрів; члени комісії: Парахонько О.М. - голова первинної профспілкової організації ОШВД, Чаплінська О.Ф. - заступник головного лікаря з економічних питань, [PERSON] - завідуюча господарством. Перенесено періодичну, запроваджену один раз на п`ять років, атестацію інженера праці на 9.00 23 листопада 2020 року погодивши з первинною профспілковою організацією. Позивач отримала 20 листопада 2020 року копію наказу №122 від 19 листопада 2020 року. При цьому, при ознайомленні з наказом №122 від 19.11.2020 року [PERSON] зробила застереження про те, що Наказами Міністерства охорони здоров`я України №672 від 17.03.2020 та №1106 від 12.05.2020 проведення атестації в закладах охорони здоров`я заборонено (а.с. 24). За розпорядженням головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Попович М. від 23 листопада 2020 року за №771 інженеру з охорони праці [PERSON] надати письмове пояснення щодо не виконання наказу №122 від 10 листопада 2020 року. Згідно наказу МОЗ від 28 березня 2020 року адміністрацією було визначено профілактичні заходи щодо уникнення зараження коронавірусної хворобою. Додано протокол засідання атестаційної комісії від 23 листопада 2020 року, в якому зазначено, що «на засіданні атестаційної комісії, яка створена на підставі наказу головного лікаря №122 від 10 листопада 2020 року «Про перенесення атестації інженеру з охорони праці» на 23 листопада 2020 року на 9.00 [PERSON] - інженер з охорони праці не з`явилася». На виконання вимог розпорядження головного лікаря №771 від 23.11.2020 року [PERSON] надала пояснення, що вимоги наказу №122 від 10.11.2020 вона не порушувала, оскільки такого наказу не отримувала. Наказ Міністерства охорони здоров`я від 28.03.2020 №722 «Організація надання медичної допомоги хворим на коронавірусну хворобу (Covid-19)» (яким затверджено Стандарт екстреної медичної допомоги та Стандарт медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (Covid -19)» не стосується того, про що зазначено в розпорядженні (а.с. 25-26, 27). Як встановлено в судовому засіданні, була допущена технічна помилка у розпорядженні за №771 від 23 листопада 2020 року про наявність наказу №122 від 10 листопада 2020 року та у протоколі засідання атестаційної комісії від 23 листопада 2020 року, в яких помилково зазначено дату наказу №122 10 листопада 2020 року замість правильного - 19 листопада 2020 року. Наказом головного лікаря від 27 листопада 2020 року №123 «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни» [PERSON] , інженеру з охорони праці, за порушення трудової дисципліни застосовано стягнення у формі догани (п.17, розділу ІІ Завдання та обов`язки, п.7 IV розділу Відповідальність-невиконання наказів, розпоряджень і доручень головного лікаря без поважних причин). Того ж дня позивач отримала копію наказу від 27 листопада 2020 року та висловила письмово свою незгоду з доганою. В оскаржуваному наказі зазначено, що наказами по Комунальному некомерційному підприємству «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» від 13.09.2016 №119 та №131 від 24.10.2016 створено атестаційну комісію з метою оцінки професійного рівня працівників встановленим кваліфікаційним вимогам та посадовим обов`язкам та визначено 23.11.2020 року датою проведення відповідної атестації. Зазначені накази були погоджені з профспілковим комітетом та доведені до відома інженера з охорони праці [PERSON] під особистий підпис, яка належним чином була ознайомлена з вищезазначеними документами та термінами проведення кваліфікаційної атестації, однак, 23.11.2020 року на засідання атестаційної комісії інженер з охорони праці [PERSON] не з`явилася, не повідомивши уповноважених осіб підприємства про причини своєї неявки, не надавши жодних пояснень своїм діям. За вказаним фактом пропуску [PERSON] кваліфікаційної комісії складено відповідний протокол. Відповідно до пункту 3.2. Положення про атестацію керівних, інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів комунального некомерціииого підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», атестація проводиться тільки в присутності працівника, оскільки атестаційна комісія позбавлена об`єктивної можливості надати оцінку діловим та професійним якостям працівника, без проведення бесіди з ним. 23.11.2020 року керівництвом підприємства прийнято рішення у формі розпорядження №771 з метою зобов`язати інженера з охорони праці [PERSON] надати пояснення своєї неявки та невиконання наказів головного лікаря підприємства, з якими її ознайомлено під особистий підпис. Пояснення [PERSON] надала але вони не відповідають встановленій вимозі та зазначила, що жодних внутрішніх наказів закладу з приводу організації та проведення атестації не отримувала. Викладені вище факти свідчать про очевидне порушення інженером охорони праці [PERSON] вимог посадової інструкції інженера з охоронипраці,зокрема пункту 17 розділу II та пункту 7 розділу IX (а.с. 28). Так, судом з`ясовано, що у відповідача діє колективний договір на 2016 - 2021 роки (а.с. 70-) пунктом 4.1.3. якого передбачено таке: «З метою підвищення відповідальності трудового колективу за кінцевий результат праці, матеріального стимулювання працівників адміністрація диспансеру зобов`язується проводити атестацію керівних, інженерно-технічних працівників і інших фахівців диспансеру згідно з положенням про проведення атестації (додаток 1)». Безпосередньо Положенням про атестацію керівних, інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів Комунального закладу «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер» передбачено, зокрема, таке: атестація проводиться у всіх структурних підрозділах Комунального закладу. Перелік посад, по яких проводиться атестація керівних, інженерно-технічних працівників і інших фахівців, визначається наказом головного лікаря за погодженням з первинною профспілковою організацією (п. 1.2. положення), виходячи з типового переліку посад керівних, інженерно-технічних працівників і інших фахівців промисловості, будівництва, сільського господарства, транспорту і зв`язку і інших галузей народного господарства, що підлягають атестації; атестація проводиться періодично, один раз на п`ять років (п. 2.1. Положення); інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення (п. 2.3. Положення). Вказане положення (а.с. 30) є додатком 1 до колективного договору на 2016 - 2021 роки. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 15 Закону України «По охорону праці», на підприємстві з кількістю працюючих 50 і більше осіб роботодавець створює службу охорони праці відповідно до типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Керівники та спеціалісти служби охорони праці за своєю посадою і заробітною платою прирівнюються до керівників і спеціалістів основних виробничо-технічних служб. Згідно з частиною восьмою статті 18 Закону України «Про охорону праці», вивчення основ охорони праці, а також підготовка та підвищення кваліфікації спеціалістів з охорони праці з урахуванням особливостей виробництва відповідних об`єктів економіки забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, в усіх навчальних закладах за програмами, погодженими із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. Відповідно статті 1 Закону України «Про професійний розвиток працівників», атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов`язкам, проведення оцінки їх професійного рівня; професійне навчання працівників - процес цілеспрямованого формування у працівників спеціальних знань, розвиток необхідних навичок та вмінь, що дають змогу підвищувати продуктивність праці, максимально якісно виконувати функціональні обов`язки, освоювати нові види професійної діяльності, що включає первинну професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації працівників відповідно до потреб виробництва. Частиною першою статті 7 Закону України «Про професійний розвиток працівників» визначено, що професійне навчання працівників здійснюється за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формою, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами. Відповідно до статті 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників», роботодавці можуть проводити атестацію працівників. Категорії працівників, які підлягають атестації, та періодичність її проведення визначаються колективним договором. На підприємствах, в установах та організаціях, у яких не укладаються колективні договори, категорії працівників, які підлягають атестації, строки та графік її проведення визначаються роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Атестація працівників проводиться не частіше ніж один раз на три роки. Атестація проводиться за рішенням роботодавця, яким затверджуються положення про проведення атестації, склад атестаційної комісії, графік проведення атестації. Інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення. Атестаційна комісія формується з висококваліфікованих фахівців та представника виборного органу первинної профспілкової організації. Безпосередній керівник працівника, який підлягає атестації, не може бути членом атестаційної комісії. Атестація працівника проводиться тільки в його присутності. На кожного працівника, який підлягає атестації, безпосередній керівник складає характеристику, що подається атестаційній комісії після ознайомлення з нею працівника, але не пізніше ніж за тиждень до атестації. Не допускається проведення оцінки професійного рівня та кваліфікації працівника за ознаками, що безпосередньо не пов`язані з виконуваною роботою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що проведення атестації керівних, інженерно-технічних працівників і інших фахівців (не медиків) Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» та періодичність її проведення передбачено умовами укладеного колективного договору на 2016 - 2021 роки. Рішення про проведення атестації, в тому числі інженера з охорони праці, прийнято уповноваженою особою - головним лікарем закладу. Це рішення погоджено з первинною профспілковою організацією, що підтверджується відповідним записом та підписом голови первинної профспілкової організації О. Парахонько на наказі. Головним лікарем затверджено положення про проведення атестації, сформовано склад атестаційної комісії, графік проведення атестації. У зв`язку з цим та відповідно до положень статей 10, 18, 139 Кодексу законів про працю України видані відповідачем на підставі умов колективного договору накази про проведення атестації мають зобов`язальне значення для позивача і є для нього обов`язковими. Проте, всупереч положенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» позивач була повідомлена про проведення її атестації менше ніж за два місяці до її проведення, а саме: з наказом від 19 листопада 2020 року № 122 «Про перенесення проведення атестації інженеру з охорони праці» позивач ознайомлена 20 листопада 2020 року, а проведення атестації позивача призначено на 23 листопада 2020 року. Тобто, і наказ про проведення атестації, і повідомлення про це позивача мали місце менш ніж за два місяці до визначеної дати атестації. У відзиві на позов, і в своїх поясненнях представник відповідача посилається на дотримання Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» вимоги про необхідність повідомлення позивача про проведення атестації, оскільки рішення відповідача провести атестацію позивача було прийнято не 19.11.2020 року у формі наказу №122 від 19.11.2020 року (яким було лише перенесено атестацію), а 07.07.2017 у вигляді наказу №79. Такі доводи сторони відповідача суд вважає безпідставними, оскільки повідомлення працівника про проведення атестації за два дні до неї, при цьому посилання на призначення такої атестації 07.07.2017 року є неприйнятним, так як працівник був позбавлений можливості належної підготовки до атестації. При цьому, в матеріалах справи відсутня інформація, що на позивача, яка підлягає атестації, безпосереднім керівником складено характеристику та подано атестаційній комісії, після ознайомлення з нею [PERSON] , але не пізніше ніж за тиждень до атестації визначеної на 23 листопада 2020 року. Виходячи із загального правила трудового законодавства про недійсність будь-яких умов, що погіршують порівняно з чинним законодавством і укладеними угодами становище працівників, суд робить висновок, що у зв`язку з несвоєчасним повідомленням відповідачем позивача про проведення атестації, її неявка на засідання атестаційної комісії 23 листопада 2020 року не може вважатися неявкою без поважних причин та порушенням трудової дисципліни. Крім того, суд погоджується із позицією сторони позивача щодо необхідності скасування або відтермінування на період карантину проведення запланових атестаційних заходів. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року запроваджено карантин на всій території України, та Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено застереження щодо запобігання та поширення корона вірусної хвороби COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб. Так, головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Попович М. отримано від КНП «ЦПМСД №1 м. Кропивницького» екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок/гостре професійне захворювання, а саме: 06 листопада 2020 року звернулась [PERSON] , яка працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», якій 09 листопада 2020 року встановлено діагноз гострий бронхіт (SARS- CoV-19) та 11 листопада 2020 року госпіталізовано. Вказане підтверджується листами непрацездатності виданих 06 листопада 2020 року та 24 листопада 2020 року [PERSON] , яка після 24 листопада 2020 року продовжувала хворіти та видано новий листок №018896 (а.с. 120, 122, 123). Згідно з пунктами 1, 2 частини двадцятої Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби Сovid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», самоізоляції підлягають: особи, які мали контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком Сovid -19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування; особи з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом Сovid -19 в легкій формі за умови, що особа не потребує госпіталізації. Як зазначалось вище, наказом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Попович М. за №122 від 19 листопада 2020 року «Про перенесення проведення атестації інженеру з охорони праці», створено атестаційну комісію у складі: голови комісії- Саржевська О.В.- заступник головного лікаря з медичної частини;секретар- Рижкова Л.В. - старший інспектор з кадрів; члени комісії: Парахонько О.М. - голова первинної профспілкової організації ОШВД, Чаплінська О.Ф. - заступник головного лікаря з економічних питань, [PERSON] - завідуюча господарством. Перенесено періодичну, запроваджену один раз на п`ять років, атестацію інженера праці на 9.00 23 листопада 2020 року погодивши з первинною профспілковою організацією (а.с. 24). Натомість, як вбачається із протоколу позачергового засідання КІК від 11 листопада 2020 року на порядок денний постановлено розгляд випадку захворювання на коронавірусну хворобу головного бухгалтера Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Шаталової В.І. Заступником головного лікаря з медичної частини Саржевською О.В. 11 листопада 2020 року на електронну адресу закладу прийшло екстрене повідомлення про випадок захворювання Коронавірусної хвороби (Covid-19) головного бухгалтера Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» Шаталової В.І. Шаталова В.І перебуває в одній кімнаті з заступником головного лікаря з економічних питань Чаплінською О.Ф (особа, що входить до складу атестаційної комісії), площа кімнати 21,8 кв.м відстань між робочими місцями більше, ніж 2 метри. Приміщення розташоване у відокремленому приміщенні з окремим входом та санітарними вузлами з природною вентиляцією. Дотримується масковий режим, режим прибирання, дезинфекції, кварцування, провітрювання приміщень. З 06.11.2020 року перебувала на лікарняному. Згідно з додатком 5 до Стандартів медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (Covid -19)» затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 березня 2020 року №722 "Організація надання медичної допомоги хворим на коронавірусну хворобу (Covid -19)" (зі змінами) осіб, визначених як контактні, немає. Комісія прийшла до висновку: відповідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15.07.2020 року № 1604 «Про затвердження переліку посад медичних медичних та інших працівників, безпосередньо заняті у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобіганню поширенню гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та лікування пацієнтів із випадками гострої респіраторної хвороби Covid-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 03.09.2020 року № 202 затвердження переліку типів закладу охорони здоров`я та переліку посад медичних та інших працівників, для становлення доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я, які надають медичну допомогу хворим на гостру респіраторну хворобу Covid-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 та тим, що забезпечують життєдіяльність населення та не відповідає критеріям для розслідування відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337 (а.с. 121). Водночас, суд погоджується з доводами позивача та розділяє її побоювання щодо небезпеки на можливе її зараження коронавірусною хворобою (Covid -19), оскільки до складу атестаційної комісії входили особи, що контактували з хворою. Трудове законодавство України не містить визначення понять порушення трудової дисципліни або ж дисциплінарного проступку. Однак аналіз змісту Глави Х Кодексу законів про працю України дає суду підстави для висновку, що порушення трудової дисципліни являється винним протиправним невиконанням або неналежним виконанням працівником своїх трудових обов`язків. Як і інші види правопорушення, воно характеризується наявністю таких елементів його складу: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона. Об`єктом дисциплінарного проступку є внутрішній трудовий розпорядок певної установи або підприємства, а точніше ті суспільні відносини, які складаються в процесі його реалізації та охороняються нормами цієї галузі права. Ознака протиправності, що відноситься до об`єктивної сторони правопорушення, тісно пов`язана із об`єктом. Вона означає заборону дії під погрозою настання певної санкцій. До об`єктивної сторони дисциплінарного проступку відносяться шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними та діями (бездіяльністю) правопорушника. Суб`єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина, яка може виражатися в умислі або в необережності. Таким чином, відсутність однієї з умов дисциплінарної відповідальності свідчить про необґрунтованість притягнення працівника до неї. Так, в оскаржуваному наказі зазначено, що викладені вище факти свідчать про очевидне порушення інженером охорони праці [PERSON] вимог посадової інструкції інженера з охорони праці, зокрема пункту 17 розділу II та пункту 7 розділу IX (а.с. 28). Відповідно Посадової інструкції інженера з охорони праці, затвердженої головним лікарем Комунального закладу «Кіровоградського обласного шкірно-венерологічного диспансеру» 31 травня 2017 року пунктом 17 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» передбачено, що інженер з охорони праці організовує роботу з забезпечення підрозділів нормативно-правовими актами з охорони праці та актами з охорони праці, що діють в межах диспансеру, посібниками, навчальними матеріалами з цих питань; роботу кабінету з охорони праці, підготовки інформаційних стендів, кутків з охорони праці тощо; наради, семінари, конкурси тощо з питань охорони праці; пропаганду з питань охорони праці з використанням інформаційних засобів (а.с. 35-37). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказаний пункт 17 розділу ІІ Посадової інструкції інженера з охорони праці не стосується підстав застосування до позивача стягнення за порушення трудової дисципліни визначених наказом №123 від 27 листопада 2020 року. Розділ ІХ у вказаній Посадовій інструкції взагалі відсутній. Тому, суд не може вважати доведеною наявність шкідливих наслідків, спричинених діями (бездіяльністю) позивача, а також причинний зв`язок між ними та діями правопорушника. Відповідачем не було доведено причинний зв`язок між діями позивача та наслідками таких дій; не було доведено наявності вини працівника й факту протиправності самих дій позивача у розрізі із наслідками дій. Аналізуючи наказ № 123 від 27.11.2020 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни», суд приходить до висновку, що вказані у ньому накази від 13.09.2016 №119 та №131 від 24.10.2016 року на підставі яких створено атестаційну комісію стосуються Кіровоградського обласного шкірно-венерологічному диспансері та вичерпали свою дію, а тому не можуть бути застосовані до працівників Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради»; роботодавець чітко не зазначив, які саме порушення трудової дисципліни позивачем допущено, а тому оспорюваний наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» № 123 від 27.11.2020 року «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни» прийнятий з порушенням норм чинного трудового законодавства, що є підставою для визнання його незаконним та скасування. Водночас, суд зазначає, що на виконання вимог Законів України «Про охорону праці», «Про професійний розвиток працівників», Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, [PERSON] проходить навчання та перевірку знань в спеціалізованих центрах, до складу комісії по перевірці знань з питань охорони праці входять фахівці та спеціалісти Управління Держпраці у Кіровоградській області, що підтверджується копіями протоколу №315 від 31 серпня 2018 року, посвідчення № [NUMBER] , витягу з протоколу №272 від 19 серпня 2016 року, посвідчення № [NUMBER] , витягу з протоколу №131 від 20 березня 2020 року, протоколу №260 від 21 липня 2020 року (а.с. 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачаКомунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний шкірно-венерологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» на користь позивача 908,00 грн. судового збору. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., суд зазначає, що в пункті 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України визначено, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. В частині першій та другій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з вимогами частини третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частині восьмій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі 826/1216/16. На підтвердження витрат понесених відповідачем за надання правничої допомоги надано договір про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, додаткову угоду від 14 червня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, акт приймання-передачі від 14 червня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, розрахунок від 14 червня 2021 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2020 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №77 від 14 червня 2021 року (а.с. 136-140). Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані суду документи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., оскільки вважає їх розмір співмірним до наданої правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved