Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,63 га, кадастровий номер 4825783200:11:000:0068, розташованої в межах території колишньої Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 16 грудня 2011 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди, зареєстрований 30 серпня 2012 року у відділі Держкомзему у Снігурівському районі, за яким він передав ФОП [PERSON] в оренду належну йому земельну ділянку строком на 10 років. За умовами договору орендар зобов"язалася сплачувати йому орендну плату у грошовій формі в ромірі 1693,47 грн. за кожен рік оренди, не пізніше як до 31 грудня кожного року, а в останній рік до закінчення строку договору. Проте, відповідач належним чином умови договору щодо своєчасності виплати орендної плати не виконує. Орендна плата за користування на умовах договору оренди землі за 2012, 2015-2019 роки йому не виплачена. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов`язань за договором не виконала, оренду плату за 2012, 2015-2019 роки йому не сплатила, позивач просив розірвати вказаний договір оренди землі через істотне порушення відповідачем умов договору, а саме систематичної несплати орендної плати. У своєму відзиві на позовну заяву від 07 серпня 2020 року, відповідач позовні вимоги позивача не визнала та просила відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. 16 грудня 2011 року між сторонами укладено договір оренди землі площею 3,63 га, що належить позивачу, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Снігурівському районі 30 серпня 2012 року. Згідно з п. п. 9,10 Договору орендна плата становить 1693,47 грн. на рік та сплачується до 31 грудня. Розмір орендної плати за 8 років (2012-2019) становить 13 547,76 грн. Позивачем згідно з розписками: від 28 квітня 2017 року отримано орендну плату за 2019 рік, тобто наперед; від 21 липня 2017 року отримано 300грн. орендної плати в рахунок орендної плати за 2020 рік; від 25 вересня 2017 року відповідачем сплачено в рахунок погашення боргу в магазині ПП [PERSON] 13832грн. Тобто, позивач отримав орендну плату більше ніж 13547грн. Крім того, в рахунок орендної плати він отримував продукти, інші товари і кошти під розпис, про що вносилися записи у зошит розрахунків за земельні паї. 19 грудня 2017 року позивач уклав договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, за що отримав 30000грн. 15 вересня 2020 року надійшла відповідь на візив, у якій позивач вважав представлені позивачем розписки та записи про отримання ним грошових коштів за укладеним із відповідачем договором оренди неналежними доказами, складеними і підписаними невідомими особами. На обгрунтування ухилення відповідача від сплати орендної плати надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2012 по 31.03.2020, де відсутні дані про нарахування ФОП [PERSON] на користь [PERSON] орендної плати за договором. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив про його задоволення. Суду показав, що дійсно на виконання умов договору оренди, укладеним ним із відповідачкою у 2011 році, від останньої отримував кошти, а також продукти харчування та сільгоспродукцію у рахунок орендної плати. Так, у 2012 році кошти орендної плати за договором отримав у повному обязі. У 2015 та 2016 роках грошима та товаром відповідач сплатила йому орендну плату у розмірі 365 грн. та 881 грн. відповідно. У 2017 році він отримав від відповідачки кошти та товар частинами у рахунок сплати орендної плати на суму 2821 грн., а також відповідач погасила за нього борг у сумі 13832,06 грн., який також було зараховано у рахунок сплати орендної плати, що ним підтверджено розпискою від 25.09.2017 року. У 2018 році орендну плату він не отримував. Орендну плату за 2019 рік він отримав у 2017 році, що підтверджено розпискою написаною ним 28.04.2017 року. Крім того, він дійсно мав намір продати відповідачу дану орендновану нею ж земельну ділянку, про що між ними було укладено договір купівлі - продажу від 19.12.2017 року, за яким до грудня 2017 року відповідач сплатила йому 30 000 грн. На даний час його не влаштовують умови договору оренди землі, він бажає передати земельну ділянку іншому орендарю на більш вигідних умовах. Внесення змін у договір оренди ним не ініціювалося. Після 2017 року до позивачки з приводу сплати орендних платежів він не звертався. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, пояснивши, що позивачу орендна плата виплачувалась наперед і сума виплат перевищувала суму вказану у договорі. Порушень умов договору з її боку не було. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 3,63 га, кадастровий номер 4825783200:11:000:0068, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Широківської сільської ради Миколаївської області (колишньої Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області), на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 066348, виданого 27 серпня 2004 року Снігурівською райдержадміністрацією на пдставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2004 року № ВВВ № 673652, зареєстрованого в реєстрі за № 2-165 (а.с. 8). 16 грудня 2011 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який 30 серпня 2012 року зареєстровано у відділі Держкомзему у Снігурівському районі за №482578004005522 (а.с. 9-12). На підставі акту приймання-передачі відповідач прийняла в оренду земельну ділянку площею 3,63 га (а.с. 13). Пунктом 9 Договору, сторони погодили що, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1693,47 грн. за кожен рік. За згодою орендодавця, орендна плата може сплачуватись в натуральному або відробітковому вигляді розрахована у грошовому еквіваленті. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до приписів ст. 14 Закону України " Про оренду землі". Згідно ст. 15 Закону України, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно зі ст. ст. 21, 24 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки "систематичність", має значення саме несплата орендної плати. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року в справа № 484/3687/16. Відповідно до пункту 10 Договору, орендар ФОП [PERSON] зобов"язалася вносити орендну плату протягом дії договору непізніше, як до 31 грудня кожного року, в останній рік - до закінчення строку договору. Згідно п.37 Договору оренди передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання лише у разі: взаємної згоди сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок не виконання другою стороною обов"язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Отже у разі систематичної несплати орендної плати, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, як на підставу розірвання договору оренди, посилається на систематичну несплату відповідачем орендної плати за 2012, 2015-2019 роки. У судовому засіданні позивач визнав, що орендну плату за 2012 рік він отримав вчасно. У 2015-2016 роках орендну плату отримав як грошима, так і товаром у розмірі 365 грн. та 881 грн. відповідно. У 2017 році орендна плата була йому сплачена у сумі 2821 грн. та згідно з розпискою від 25 вересня 2017 року відповідачем погашено за нього борг у магазині ПП [PERSON] на суму 13 832,65 грн. у рахунок сплати орендної плати. 28 квітня 2017 року згідно з розпискою ним отримано орендну плату за 2019 рік. Крім того, як встановлено судом, за даними книги ведення відповідачем обліку сплати орендної плати за землю, позивачу в рахунок орендної плати продуктами, іншими товарами і коштами сплачено: у 2015 році загалом 510,00грн, у 2016 році - 3602,00грн., у 2017 році - 2246,00 грн. та згідно з розпискою від 25 вересня 2017 року відповідачем погашено борг позивача у магазині ПП [PERSON] на суму 13 832,65 грн. 28 квітня 2017 року згідно з розпискою позивачем отримано орендну плату за 2019 рік. Факт виплати позивачем зазначених у вище вказаній книзі сум та передачі товарів і послуг підтверджується особистими підписами позивача, та ним не спростовано. Вказане повністю узгоджується і з поведінкою позивача щодо його бездіяльності з приводу заборгованості з орендної плати, а також непред`явлення відповідних вимог про стягнення орендної плати за вказаний період одночасно з вимогою про дострокове розірвання договору оренди. Крім того, позивач не звертався до відповідача з пропозиціями про внесення змін до договорів оренди землі в частині перегляду розміру орендної плати або вимогами про виплату заборгованості з орендної плати, що також підтверджується відсутністю в матеріалах даної цивільної справи належних та допустимих письмових доказів. Судом було встановлено, що сплата орендної плати проводилась відповідачем наперед та у більшому, ніж передбачено Договором, розмірі та не суперечить умовам договору, які не містять таких положень та як згідно зі ст. 531 ЦК боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Тобто, твердження позивача, що відповідачем не виконувався обов`язок щодо сплати орендної плати спростовується матеріалами справи та самим позивачем. Суд не приймає до уваги доводи відповідача на виконання ним свого обов"язку за договором оренди землі отриманням позивачем 30000грн. за договором купівлі-продажу від 19 грудня 2017 року, оскільки такі були сплачені позивачу не в рахунок орендної плати. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів щодо систематичної несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою на день звернення з позовом до суду, а тому позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду та у їх задоволенні слід відмовити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed