Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що її батько [PERSON] був членом ЖК «Таймир-1» і був власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Пай був виплачений в повному обсязі. На момент смерті батька з ним постійно проживала та була зареєстрована її матір [PERSON] [INFO] року її матір померла. На момент смерті матері вона проживала з нею в спірній квартирі. Увесь цей час до моменту смерті матері та після цього вона утримувала квартиру та сплачувала комунальні послуги. Після смерті матері вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. За таких обставин її право власності як спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину. Представник позивача в судове засідання не з*явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач ЖК «Таймир» надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги заявлені законно та обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], про що Міським відділом реєстрації Харківського обласного управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 6068 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.06.2004 року. [INFO] року померла [PERSON], про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис за № 16940 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 вересня 1971 року, зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] року, батьками є: [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.07.1990 року про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] та зроблено актовий запис № 817. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]». Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за вих. № 205/02-31 від 08.08.2017 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю документу, що підтверджує право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Згідно довідки № 176 від 23 травня 2017 року, виданою головою ЖК «Таймир-14», зазначено, що заборгованість по комунальним платежам по квартирі [ADDRESS] відсутня. Згідно довідки № 200 від 20.06.2017 року виданою головою ЖК «Таймир-14» зазначено, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS], був членом ЖК «Таймир-14» та власником зазначеної квартири. Перший пайовий внесок зроблений в 1973 році, повністю пай виплачений в червні 1988 року. Факт виникнення права власності у [PERSON] після повної сплати внеску узгоджується із приписами ч. 3 ст. 384 ЦК України, відповідно до якої у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 ст. 7 чинного на час існування спірних відносин Закону СРСР від 6 березня 1990 р. «Про власність в СРСР» з 1 липня 1990 р. набували права власності на квартиру в ЖБК ті його члени, які повністю внесли пайові внески за квартири, надані їм у користування. Згідно з п. 3 Постанови Верховної Ради СРСР від 6 березня 1990 р. "Про введення в дію Закону СРСР «Про власність в СРСР» цей Закон поширюється на правовідносини, що виникли як до, так і після 1 липня 1990 р. (дата введення Закону в дію), тобто таке право у члена ЖБК виникало при повній сплаті пайового внеску як до, так і після цієї дати. Зазначена норма міститься і в статті 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991року №697-XII. Викладене узгоджується із пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" від 18 вересня 1987 року N 9, в якому роз'яснено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966року, Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N 56, які діяли в ті часи, спірна квартира як об'єкт нерухомого майна підлягала державній реєстрації. Незважаючи на те, на теперішній час порядок державної реєстрації також змінено, діюче законодавство передбачає обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 р., державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, за життя [PERSON] не оформив належним чином право власності на спірну квартиру, тобто не здійснив державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] фактично прийнята спадщину. Пунктом 8постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7роз'яснено, що частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно з п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку…». Перешкодою для оформлення права власності на спірну квартиру у нотаріальному порядку є відсутність необхідного для вчинення нотаріальної дії правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Відповідно до ст. 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 2ст. 1220 ЦК України, визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до п. 1ст. 1269 ЦК України, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину. З огляду на вищевказані норми права, суд прийшов до висновку, що є всі законні підстави визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved