Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до Покровської сільської ради Мангушського району Донецької області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Мангушської районної державної адміністрації, СФГ «Агрофірма «Шлях Ілліча», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відділ держгеокадастру у Мангушському районі Донецької області про визнання недійсними рішень, визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що вона є власницею земельної ділянки, площею 5,440 гектарів, яка розташована на території Іллічівської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка була виділена їй відповідно до Указів Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та від 3 грудня 1999 року N 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» та на підставі Розпорядження голови Першотравневої районної державної адміністрації від 02.04.2003 року № 133 «Про погодження схеми поділу земель пайового фонду на земельну частку (пай)», відповідно до якого було погоджено схему поділу земель пайового фонду на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в зв`язку з її виходом із членів СТОВ «Еліта» загальною площею 5,44 га ріллі. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІУ-ДН № 120714 від 12.12.2003 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 297 В травні 2015 року, позивач звернулась до інженера - землевпорядника ФОП [PERSON] задля встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Листом № 21 від 21.05.15, їй було відмовлено у виконанні робіт з встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), у зв`язку з тим, що вона частково зайнята сторонніми землевласниками. До листа додається викопіювання з чергового кадастрового плану, з якого вбачається, що земельну ділянку позивача перетинають чотирнадцять земельних ділянок, кадастрові номери яких: 1423982200:03:000:0045, 1423982200:03:000:0044, 1423982200:03:000:0056, 1423982200:03:000:0068, 1423982200:03:000:0096, 1423982200:03:000:0093, 1423982200:03:000:0029, 1423982200:03:000:0058, 1423982200:03:000:0030, 1423982200:03:000:0028, 1423982200:03:000:0047, 1423982200:03:000:0094, 1423982200:05:000:0209, 1423982200:05:000:0210. 19 серпня 2015 року позивач звернулась із заявою до Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області, в якій просила повідомити, яким чином та на підставі яких рішень відбувся виділ частини її земельної ділянки іншим особам. Іллічівською сільською радою Першотравневого району Донецької області були надані копії: -рішення № 5/7-300 від 22.02.2007 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,1200 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень в межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] : -рішення № 5/17-892 від 26.06.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 675,91 кв.м. на території Іллічівської сільської ради із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; -рішення № 6/42-748 від 18.07.2014 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0, 1200 га в межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; -рішення № 5/18-970 від 18.09.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1200 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у власність в межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; -рішення № 5/18-972 від 18.09.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1200 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; - рішення № 5/18-973 від 18.09.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0, 1200 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; - рішення № 5/15-785 від 10.04.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 1200 кв.м. на території Іллічівської сільської ради із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] . - рішення № 5/17-884 від 26.06.2008 року про затвердження технічної документації та передання безоплатно із земель житлової та громадської забудови земельної ділянки загальною площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; - рішення № 5/15-786 від 10.04.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 1200 кв.м. на території сільської ради із земель житлової та громадської забудови для та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; -рішення № 5/17-886 від 26.06.2008 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання безоплатно у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; - рішення № 5/14-721 від 05.02.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 1200 кв.м. та території Іллічівської сільської ради із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; -рішення № 5/17-893 від 26.06.2008 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання безоплатно у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; - рішення № 5/14-720 від 05.02.2008 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 1200 кв.м. на території Іллічівської сільської ради із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських приміщень у межах населеного пункту [ADDRESS] [PERSON] ; - рішення № 5/25-1148 від 16.07.2009 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання безоплатно у приватну особисту власність земельної ділянки загальною площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] [PERSON] . Як вважає позивач, впродовж 2008 - 2014 років, Іллічівською сільською радою Першотравневого району Донецької області були надані дозволи на розробку проектів відведення земельних ділянок задля подальшої передачі цих ділянок у власність третім особам та відведені та передані безоплатно у власність відповідачам земельні ділянки, та частково захоплюють земельну ділянку позивача, що находиться у її власності з 2003 року. На думку позивача Іллічівська сільська рада прийняла незаконні та безпідставні рішення про передачу земельної ділянки іншим особам без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивач просить Визнати недійсними рішення Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області: рішення № 5/7-300 від 22.02.2007 року; рішення № 5/17-892 від 26.06.2008 року; рішення № 6/42-748 від 18.07.2014 року; рішення № 5/18-970 від 18.09.2008 року; рішення № 5/18-972 від 18.09.2008 року; рішення № 5/18-973 від 18.09.2008 року; рішення № 5/15-785 від 10.04.2008 року; рішення № 5/17-884 від 26.06.2008 року; рішення № 5/15-786 від 10.04.2008 року; рішення № 5/17-886 від 26.06.2008 року; рішення № 5/14-721 від 05.02.2008 року; рішення № 5/17-893 від 26.06.2008 року; рішення № 5/14-720 від 05.02.2008 року; рішення № 5/25-1148 від 16.07.2009 року. Також просить визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю, видані на підставі рішень Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області та скасувати їх державну реєстрацію та відповідно до ст. 88 ЦПК України, вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, з урахуванням доказів, що є в матеріалах справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч. 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного коедксу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом г ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що позивач є власницею земельної ділянки, площею 5,440 гектарів, яка розташована на території Іллічівської сільської ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була нею отримана на підставі Розпорядження голови Першотравневої районної державної адміністрації від 02.04.2003 року № 133 «Про погодження схеми поділу земель пайового фонду на земельну частку (пай)», відповідно до якого було погоджено схему поділу земель пайового фонду на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в зв`язку з моїм виходом із членів СТОВ «Еліта» загальною площею 5,44 га ріллі (т.1 а.с.11-12), та що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІV-ДН № 120714 від 12.12.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 297 (т.1 а.с.13) Позивачу у 2015 році було відмовлено у виконанні робіт з встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), у зв`язку з тим, що вона частково зайнята сторонніми землевласниками. До листа додається викопіювання з чергового кадастрового плану, з якого вбачається, що земельну ділянку позивача перетинають чотирнадцять земельних ділянок, кадастрові номери яких: 1423982200:03:000:0045, 1423982200:03:000:0044, 1423982200:03:000:0056, 1423982200:03:000:0068, 1423982200:03:000:0096, 1423982200:03:000:0093, 1423982200:03:000:0029, 1423982200:03:000:0058, 1423982200:03:000:0030, 1423982200:03:000:0028, 1423982200:03:000:0047, 1423982200:03:000:0094, 1423982200:05:000:0209, 1423982200:05:000:0210 (т.1 а.с.18). Дійсно, земельні ділянки з вказними кадастровими номерами були надані у власність відповідачам, згідно рішень Іллічівської сільської ради (т.1 а.с.20-34). 31.08.2016 року ухвалою Першотравневого районного суду було витребувано з відділу Держгеокадастру у Мангушському районі Донецької області та Мангушської РДА архівну копію технічної документації на земельну ділянку [PERSON] . Держгеокадастр у Мангушському районі Донецької області листом повідомив, що на ім`я [PERSON] документації із землеустрою не обліковується. (т.1 а.с.181-182) Як вбачається з наданої Мангушською РДА архівної копії Розпорядження Голови Першотравневої РДА від 02.04.2003 року № 133,земельна ділянка гр. [PERSON] була надана з земель розвитку населеного пункту (т.1 а.с.180). Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. На тому, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію, наголошено у абзаці четвертому пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 (справа про акти органів Верховної Ради України). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно положень Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі і на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Статтею 121 Земельного кодексу закріплені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. На підставі статті 122 ЗКУ сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом України, провадиться один раз по кожному виду використання. Частинами першою, третьою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до частин 2,3,6 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. За правилами ст.76 ЦПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України ), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України ). Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України , предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вирішенні даного спору суд керується загальними засадами цивільного законодавства, до яких відносяться справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України), а також основними принципами цивільного судочинства, серед яких важливу роль відіграє принцип пропорційності. Суд приходить до висновку, що відповідачі виконали усі необхідні вимоги, визначені статтею 123 Земельного кодексу України, при зверненні до органу місцевого самоврядування, а саме Іллічівської сільської ради із заявою про отримання у власність земельних ділянок, що підтверджується рішеннями Іллічівської сільської ради, витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень (т.7 а.с. 4-21). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Іллічівська сільська рада Мангушського району Донецької області при прийнятті рішень про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та передачу їх у власність відповідачам діяла в межах власних повноважень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, позивач жодним чином не спростував факт правомірності набуття відповідачами у власність земельних ділянок з кадастровими номерами 1423982200:03:000:0045, 1423982200:03:000:0044, 1423982200:03:000:0056, 1423982200:03:000:0068, 1423982200:03:000:0096, 1423982200:03:000:0093, 1423982200:03:000:0029, 1423982200:03:000:0058, 1423982200:03:000:0030, 1423982200:03:000:0028, 1423982200:03:000:0047, 1423982200:03:000:0094, 1423982200:05:000:0209, 1423982200:05:000:0210. При цьому, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на тому, що координати вищезазначених земельних ділянок частково накладаються на фактичні межі земельної ділянки, яка у користуванні позивача. Однак незгода позивача з координатами земельних ділянок відповідачів не свідчить про відсутність у останніх права власності на вказані земельні ділянки та не може призвести до позбавлення такого права. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята судом до провадження. Тобто, незважаючи на те, що земельна ділянка, яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН № 120714 перебуває у власності у позивача [PERSON] вважається сформованою, державна реєстрація цієї земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власника. Поскільки позивач не розробляла технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) державна реєстрація цієї земельної ділянки не проводилась, відповідно інформація про неї відсутня в Державному земельному кадастрі. Даний факт підтверджується листом відділу Держземагенства У Першотравневому районі Донецької області від 21.04.2015 року № 516 (т.1 а.с.14) За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» . Згідно з п.1 ч.1 ст.2 вказаного Закону України державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Так як, судом не ухвалено рішення про визнання недійсними та не скасовані документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав на земельні ділянки, з кадастровими номерами 1423982200:03:000:0045, 1423982200:03:000:0044, 1423982200:03:000:0056, 1423982200:03:000:0068, 1423982200:03:000:0096, 1423982200:03:000:0093, 1423982200:03:000:0029, 1423982200:03:000:0058, 1423982200:03:000:0030, 1423982200:03:000:0028, 1423982200:03:000:0047, 1423982200:03:000:0094, 1423982200:05:000:0209, 1423982200:05:000:0210 ,звідси, суд встановлює, що позивач не зазначив, яким актам цивільного законодавства суперечить прийняте рішення про державну реєстрацію прав, що є підставою для визнання його незаконним і скасування. Так, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] жодним чином не спростувала факт правомірності набуття відповідачами у власність земельної ділянки з кадастровими номерами 1423982200:03:000:0045, 1423982200:03:000:0044, 1423982200:03:000:0056, 1423982200:03:000:0068, 1423982200:03:000:0096, 1423982200:03:000:0093, 1423982200:03:000:0029, 1423982200:03:000:0058, 1423982200:03:000:0030, 1423982200:03:000:0028, 1423982200:03:000:0047, 1423982200:03:000:0094, 1423982200:05:000:0209, 1423982200:05:000:0210, а тому підстави для визнання недійсним рішення Іллічівської сільської ради відсутні. За таких обставин, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів суд дійшов до висновку про відмову з задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвала Першотравневого районного суду від 30.04.2021 року, якою було забезпечено позов у виді накладення арешту у вигляді заборони відчуження на земельні ділянки: -кадастровий № 1423982200:05:000:0210; розташування: Донецька область,Першотравневий район, Іллічівська сільська рада; площа 6,0088 га; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; дата державної реєстрації: 04.03.2005; орган, який зареєстрував земельну ділянку: Відділ Держгеокадастру у Першотравневому районі Донецької області; власник - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . -кадастровий № 1423982200:05:000:0188; розташування:Донецька область,Мангушський район, Покровська сільська рада; площа: 2,2280 га; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; дата державної реєстрації земельної ділянки: 04.03.2005; орган, який зареєстрував земельну ділянку: Відділ Держгеокадастру у Першотравневому районі Донецької області; власник: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . -кадастровий №1423982200:05:000:0209; розташування:Донецька область, Мангушський район, Покровська сільська рада, площа: 8,7233 га; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; дата державної реєстрації земельної ділянки: 04.03.2004; орган, який зареєстрував земельну ділянку: Першотравневий РВ ДРФ ДП Центр ДЗК; власник: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] скасувати з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі ст.ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 90, 116, 118, 121-123, 155 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed