Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

21.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ГУ Держземагентства у Миколаївській області. Уточнивши в судовому засіданні предмет позову, позивачка просила визнати за нею переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк земельної ділянки площею 20 га пасовищ для сінокосіння та випасу худоби в межах Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Одночасно позивачка просила зобов'язати відповідача прийняти та розглянути її заяву про намір поновити термін дії оренди зазначеної земельної ділянки. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 11 жовтня 2011 року між орендодавцем Миколаївською районною державною адміністрацією і нею як орендарем був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки на строк два роки. Цей договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Миколаївському районі 26 жовтня 2011 року у Державному реєстрі земель за № 482420004000411 і діяв до 26 жовтня 2013 року. Протягом строку дії договору оренди вона належним чином виконувала свої обов'язки. У визначений законом строк 23 вересня 2013 року вона звернулася до орендодавця Миколаївської райдержадміністрації з заявою про продовження строку дії договору оренди. Однак листом від 18.10.2013 року їй було повідомлено що Миколаївська райдержадміністрація не має законних повноважень на поновлення договору оренди. Для вирішення порушеного нею питання цим же листом їй було рекомендовано звернутися до відповідача. 30 вересня 2013 року по вказаному питанню вона звернулась до відповідача, але останній листом від 25 жовтня 2013 року відмовив їй у поновленні строку дії договору оренди земельної ділянки у зв'язку із витоком місячного строку звернення та ненаданням проекту додаткової угоди. Такі дії відповідача позивачка вважає незаконними. Тому просить визнати за нею переважне право на поновлення договору оренди та зобов'язати відповідача прийняти її заяву та розглянути по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача позов не визнав. Подав письмові заперечення, в яких зазначив, про необґрунтованість з правової точки зору вимог позивачки. Пояснив, що підстави для поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки, який раніше був укладений між орендодавцем Миколаївською райдержадміністрацією і позивачкою відсутні, оскільки остання пропустила встановлений договором та законом строк повідомлення орендодавця про намір продовжити дію договору, а також не надала проект додаткової угоди. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, надіславши на адресу суду письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник Кривобалківської сільради повідомив про відсутність заперечень проти позову, а представник Миколаївської РДА своєї позиції щодо позову не висловив. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 11 жовтня 2011 року Миколаївська РДА як орендодавець і позивачка як орендар уклали договір оренди земельної ділянки, за яким позивачка отримала в оренду земельну ділянку з земель державної власності, загальною площею 20 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби, розташовану в межах території Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на строк два роки. Цей договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Миколаївському районі 26 жовтня 2011 року у Державному реєстрі земель за № 482420004000411. (а.с. 11-12) 23 вересня 2013 року позивачка звернулася до орендодавця Миколаївської РДА з заявою про продовження строку дії зазначеного договору оренди на новий строк два роки. До своєї заяви позивачка додала відповідний проект додаткової угоди. (а.с. 13, 14) Листом від 18.10.2013 року голова Миколаївської РДА повідомив позивачку про відсутність у Миколаївської РДА законних повноважень поновити дію договору оренди. (а.с. 15) Заявою поданою 30.09.2013 року позивачка звернулася до відповідача з аналогічним клопотанням. (а.с. 16) 25.10.2013 року відповідач листом за підписом першого заступника начальника ГУ Держземагентства у Миколаївській області відмовив у продовженні дії оренди земельної ділянки площею 20 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби терміном на 10 років. В зазначеному листі як на підставу відмови відповідач послався на те, що заява про поновлення договору оренди земельної ділянки надійшла до Головного управління 30.09.2013 р., тобто пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, а також у зв'язку із ненаданням проекту додаткової угоди. (а.с. 17) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. У відповідності до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Так, договір оренди земельної ділянки був укладений 11 жовтня 2011 року. Згідно зі ст. 17 ЗК України розпорядження землями державної власності, у тому числі й надання їх у користування, на той момент належало до повноважень місцевих державних адміністрацій. Ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). При цьому орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Судом встановлено, що таке повідомлення позивачка направила Миколаївській РДА, яка виступала стороною по договору оренди, і це повідомлення отримано вказаним органом виконавчої влади за 1 місяць 3 дні до закінчення строку дії даного договору разом із проектом угоди. Отже позивачка виконала вимогу закону та умови договору оренди землі укладеного за нормами закону, що діяв на той момент. Цей договір не припинив своєї дії і на момент звернення позивачки із повідомленням про намір його продовження. Отримавши повідомлення позивачки про намір продовжити дію договору оренди землі, Миколаївська РДА, яка виступала стороною по договору, за відсутності в неї таких повноважень, в порушення ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" не переслала таке повідомлення відповідачеві в строк не більше 5 днів, а лише 18.10.2013 року надало позивачці формальну відповідь. Таким чином позивачка не з її вини фактично була позбавлена можливості реалізувати своє переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк. Не зважаючи на це позивачці також було відмовлено у розгляді аналогічного звернення по суті і відповідачем, хоча це звернення надійшло до останнього за 26 днів до закінчення дії договору. З огляду на те, що у спірних правовідносинах із органами виконавчої влади позивачка як фізична особа є заздалегідь більш слабкою стороною, суд находить її право порушеним і таким, що підлягає захисту. Разом із тим, суд виходить з того, що згідно ст. 319 ЦК України відповідач при здійсненні повноважень власника землі є вільним у реалізації права розпоряджатися землею та вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права користування землею в порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 33 ч. 5 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням. З огляду на це, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд вважає необхідним визнати з позивачем переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди земельної ділянки, а відповідача, в свою чергу, слід зобов'язати прийняти та розглянути по суті заяву позивачки з урахуванням її переважного права і прийняти з цього питання обґрунтоване і законне рішення. У зв'язку з уточненням способу захисту порушеного права судом, розглядуваний позов належить задовольнити частково. Одночасно з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: partial