Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 05 вересня 2001 року помер його дідусь - [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у виді частини будинку №32 по вулиці Шевченка в смт.Березівка Харківського району Харківської області. Спадкоємець першої черги - [PERSON], який є його батьком, помер 22 січня 1994 року. Оскільки в нього не зберіглись документи, які б підтверджували його родинні зв"язки з [PERSON], просив встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], а також визнати за ним право власності на частку майна, яка залишилась після смерті дідуся. Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника - [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з"явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У відповідності з вимогами п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 7 своєї Постанови №5 від 31.01.1995 року (з наступними доповненнями та змінами) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, якщо цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №298628, виданого 06 вересня 2001 року Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] помер 05 вересня 2001 року (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №271433, виданого 28 січня 1994 року Харківським міським відділом РАЦС, [PERSON] помер 22 січня 1994 року (а.с.12). Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №258122, виданого 18 березня 1992 року Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкову, [PERSON] народився 26 жовтня 1991 року. Його батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.11). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 05 вересня 2001 року. А тому в цій частині позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України). Відповідно до ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. У відповідності з вимогами ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 1996 року було визнано право власності на 6/10 часток будинку №32 по вулиці Шевченка в смт.Березівка Харківського району Харківської області за [PERSON], та на 4/10 часток зазначеного будинку в рівних частках за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.17-19). Як вбачається з листа КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" №843 від 14.11.2016 року за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 жовтня 1996 року зареєстровано право власності на 1/10 частку житлового будинку №32 по вулиці Шевченка в смт.Березівка Харківського району Харківської області. На даній земельній ділянці розташовано: житловий будинок ліетр А-2, загальною площею 185,9 кв.м., житловою площею 85 кв.м., погріб літер В, гараж літер Г, сарай з погріб літер "Д, дп", огорожа №№1, 2, вигрібна яма літер к, вигрібна яма літер к1 (а.с.20). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок №32 по вулиці Шевченка в смт.Березівка Харківського району Харківської області, зазначений будинок зареєстрований у наступних частках - 6/10 часток за [PERSON], та по 1/10 частці за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В складі зазначеного домоволодіння є самочинно збудований сарай літер Д (а.с.22-28). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №298628, виданого 06 вересня 2001 року Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] помер 05 вересня 2001 року (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №271433, виданого 22 січня 1994 року Харківським міським відділом РАЦС, [PERSON] помер 28 січня 1994 року (а.с.12). Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №258122, виданого 18 березня 1992 року Київським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкову, [PERSON] народився 26 жовтня 1991 року. Його батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.11). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину у вигляді 1/10 частки житлового будинку №32 по вулиці Шевченка в смт.Березівка Харківського району Харківської області, після смерті діда - [PERSON], який помер 05 вересня 2001 року, оскільки зареєстрований та мешкає за місцем відкриття спадщини, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами. З урахуванням того, що позивач дійсно є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], що було доведено наданими суду доказами у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved