Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земель ну ділянку, посилаючись на наступне. 28 жовтня 2011 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, готовністю 8 % (фундамент), за адресою: [ADDRESS] Відповідно до договору, зазначений житловий будинок, готовністю 8 % (фундамент), розташований на земельній ділянці, площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER]. Зазначений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, готовністю 8 % (фундамент), зареєстровано КП "НМБТІ", про що видано відповідний витяг про державну реєстрацію прав від 15.11.2011 року. З моменту укладення зазначеного договору, вона вважала себе повноправною власницею будинку та земельної ділянки, на якій він розташований. Оскільки нею було набуто лише 8 % житлового будинку, в літку 2017 року вона розпочала консультації щодо початку повноцінного будівництва будинку і з'ясувала, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] їй не належить. З метою її оформлення вона звернулася до Виконавчого комітету Нікопольської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на зазначену земельну ділянку. Своїм листом від 18.08.2017 року № 4712 її було повідомлено, що земельна ділянка, площею 0.0660 га, за адресою: [ADDRESS], передано у власність іншій особі, відповідно до Рішення Нікопольської міської ради від 25.06.2010 року № 80- 48/V «Про безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянам України», тобто власником цієї земельної ділянки за документами був та залишається відповідач по справі [PERSON]. З метою укладення договору-купівлі продажу зазначеної земельної ділянки, вона намагалася звернутися до відповідача, але за адресою його реєстрації він буває дуже рідко, а телефону його вона не має. Враховуючи такі обставини, вона не має іншого виходу, як звернутися до суду за захистом своїх прав. Так, відповідно до ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання сторони не прибули, позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Відповідач про розгляд справи повідомлявся через оголошення в газетах. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідачів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.377 ЦК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено в судовому засіданні, 28 жовтня 2011 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, готовністю 8 % (фундамент), за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-6). Відповідно до договору, зазначений житловий будинок, готовністю 8 % (фундамент), розташований на земельній ділянці, площею 0,0660 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.3). Зазначений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, готовністю 8 % (фундамент), зареєстровано КП "НМБТІ", про що видано відповідний витяг про державну реєстрацію прав від 15.11.2011 року (а.с.4 зв). З моменту укладення зазначеного договору, позивачка є власницею будинку та користується земельною ділянкою, на якій він розташований. Влітку 2017 року позивачка з'ясувала, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] їй не належить офіційно. З метою оформлення земельної ділянки позивачка звернулася до Виконавчого комітету Нікопольської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на складання документів, які посвідчують право на зазначену земельну ділянку. Листом від 18.08.2017 року № 4712 позивачку було повідомлено, що земельна ділянка, площею 0.0660 га, за адресою: [ADDRESS], залишається у власності відповідача по справі [PERSON] (а.с.7-11). З метою укладення договору-купівлі продажу зазначеної земельної ділянки, позивачка намагалася вирішити спірне питання з відповідачем, але не змогла з ним зустрітись. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved