Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Городенківського районного суду від 09.02.2021 позивачам на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині будинковолодіння по [ADDRESS] . Станом на 26.04.2021 у їхньому господарстві зареєстрований відповідач [PERSON] , однак фактично не проживає. [PERSON] в період з 19.09.1989 до 23.02.2016 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] . На час розірвання шлюбу (точніше ще з 2014 року) відповідач проживає за іншою адресою по [ADDRESS] , тобто уже більше 7 років фактично відсутній за адресою господарства позивачів. В ході судового розгляду цивільної справи про визнання права власності на спадкове майно за законом - будинковолодіння [ADDRESS] , [PERSON] отримав грошову компенсацію за частку в колгоспному дворі у вказаному господарстві в сумі 20 000 грн., усно зобов`язався в місячний строк знятися із реєстрації за вказаною адресою. Не зважаючи на це, знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку не бажає, чим порушує право власності позивачів на майно. Зняття з реєстраційного обліку в житловому будинку позивачів не завдасть відповідачу істотної шкоди, так як потреби у житлі він немає. Їхнє звернення до суду із даним позовом - є однією із форм захисту власником своїх прав. В судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, через канцелярію суду, від представника позивача - адвоката Бундзяк У.М. поступила заява про розгляд справи у відсутності позивачів та їх представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судові засідання призначені по справі не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі через сайт "Судова влада". Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду теж не надходило. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09.02.2021 по справі №342/950/20 (провадження 2/342/94/2021) визнано за [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , право власності по 1/2 частині житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться по [ADDRESS] , в порядку спадкування. Копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 262789848 та № 252790168 формованих 15.04.2021 [PERSON] Гвіздецька селищна рада Івано-Франківська обл., доводиться, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 58,1 кв.м, житлова площа 33.7 кв.м, що розташовані по [ADDRESS] зареєстровано по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області, № 342/950/20 виданого 09.02.2021. Дата державної реєстрації: 12.04.2021. Із довідки № 16/79 виданої 26.04.2021 Семаківським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що в [ADDRESS] [PERSON] , 1966 р.н, зареєстрований, але не проживає. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23 лютого 2016 року по справі № 342/60/16-ц (провадження 2/342/150/2016 позов [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 19.09.1989 року виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 - розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено позивачці прізвище " [PERSON] ". Рішення набрало законної сили 09.03.2016. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу позивачка зазначила, що з липня 2014 року вони з відповідачем не проживають спільним сімейним життям, не пов`язані спільним побутом. Із копії розписки відповідача [PERSON] , 1966 р.н., який проживає по [ADDRESS] , від 22.12.2020 слідує, що він 22.12.2020 отримав 20000 грн. грошову компенсацію за частку в колгоспному дворі в [ADDRESS] . Претензій не має та мати не буде до власників зазначеного господарства. Письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які подані через канцелярію суду, підтверджується, що вони знайомі з усіма учасниками даної справи. Позивачі все своє життя проживали у власному будинку [ADDRESS] , самостійно несуть всі витрати щодо його утримання. Відповідач [PERSON] в період з 1989 по 2016 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але фактично з 2014 року проживає за іншою адресою в нової співмешканки по [ADDRESS] років тому [PERSON] забрав всі особисті речі з господарки сім`ї [PERSON] та отримав від позивачів грошову компенсацію в сумі 20 000 грн. Просять суд взяти до уваги надані ними пояснення, оскільки через карантинні обмеження не можуть особисто прибути до суду. Копіями квитанцій про оплату комунальних послуг підтверджується те, що позивач [PERSON] оплачує комунальні послуги. З наведеного слідує, що відповідач фактично не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні та відповідачем не подано належних і допустимих доказів того, що він з позивачами пов`язаний спільним побутом та мають взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі не є членами сім`ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачем не укладали. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивачів, хоча зареєстрований в ньому. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Те, що відповідач фактично не проживаючи в будинку позивачів, зареєстрований в ньому, перешкоджає позивачам належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved