Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У жовтні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - ВАТ "НАСК "Оранта") про стягнення страхового відшкодування в сумі 6395,86 грн., пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 1087,47 грн., втрат від інфляції в сумі 1087,18 грн. та трьох процентів річних в сумі 1181,89 грн. Позов обґрунтований наступним. 13 серпня 2013 р. в дорожньо-транспортній пригоді з вини водія автомобіля «Subaru Legasy» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] був пошкоджений належний [PERSON] автомобіль “Mazda 3” д.н.з. [NUMBER]. Оскільки цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", 14 серпня 2013 р. [PERSON] звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи, які підтверджують факт настання страхового випадку. ВАТ "НАСК "Оранта" зобов'язалося здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 6395,86 грн., яке повинно бути виплачене не пізніше 12 листопада 2013 р. Проте у визначені строки виплата страхового відшкодування здійснена не була. Таким чином відповідач відповідно до вимог п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за 345 днів прострочення, втрати від інфляції та три проценти річних від простроченої суми. Позивач [PERSON] подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на позов. Визнавши вимоги щодо стягнення страхового відшкодування та пені, представник відповідача послався на те, що згідно Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" за несвоєчасну виплату страхового відшкодування передбачено лише один вид неустойки - пеню, а отже вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних є необґрунтованими та безпідставними. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані сторонами письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 13 серпня 2013 р. в м. Макарів Київської області з вини водія автомобіля «Subaru Legasy» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу [PERSON] автомобіль “Mazda 3” д.н.з. [NUMBER] (а.с. 10). Цивільна відповідальність при використанні автомобіля «Subaru Legasy» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 червня 2013 р. № АС 1362658. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату)… Таким чином внаслідок настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, між [PERSON] як потерпілою особою та ВАТ "НАСК "Оранта" як страховиком виникли правовідносини, які врегульовані нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон 1961-IV). З позовної заяви вбачається, що 14 серпня 2013 р. позивач [PERSON] звернувся о ВАТ "НАСК "Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхової виплати. Страховим актом № ОЦВ-13-10505/1 страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду від 13 серпня 2013 р. страховим випадком та визначив розмір страхового відшкодування, який становить 6395,86 грн. (а.с. 8). Розмір страхового відшкодування сторонами не оспорюється. Відповідно до вимог ст. 22.1 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно з приписами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов'язанні. Беручи до уваги, що заява про страхове відшкодування подана позивачем 14 серпня 2013 р., граничним строком виконання зобов'язання було 12 листопада 2013 р. Судом встановлено, що на день розгляду справи зобов'язання по виплаті страхового відшкодування страховиком не виконане, що є підставою для стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Всупереч доводам представника відповідача зобов'язання, яке не виконав страховик, є грошовим, а отже він в силу ст. 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Беручи до уваги, що граничним строком виконання зобов'язання було 12 листопада 2013 р., станом на 24 жовтня 2014 р. відповідач прострочив виплату страхового відшкодування на 345 календарних днів. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування становить 1087,47 грн. Розмір пені відповідачем не оспорюється. З огляду на те, що середній індекс інфляції за весь час прострочення становить 1,170, втрати позивача від інфляції становлять 1087,18 грн. (6395,86х1,170)- 6395,86). Три проценти річних від простроченої суми становлять 181,89 грн. (6395,86х3%х345:365:100%). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] і задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved