Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю ""Рада 6"" звернулося до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останнього 2 083 грн. 44 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги; 2 230 грн. 46 коп. інфляційної складової боргу; 610 грн. 01 коп. 3 % річних та 243 грн. 60 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позову зазначило, що відповідач проживає в квартирі з усіма зручностями, користується комунальними послугами, проте відмовляються приймати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В наданих суду письмових запереченнях [PERSON] проти позову заперечив, зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, у відповідності до положень ст. 267 ЦК України, а нарахована до стягнення сума є надуманою та не відповідає дійсності. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про місце, день і час проведення судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. Товариство з обмеженою відповідальністю ""Рада 6"" в судове засідання свого представника не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. За наведених обставин враховуючи положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Так, в своєму позові Товариство з обмеженою відповідальністю ""Рада 6"" вказує на те, що [PERSON] є власником кв. № 17, що розташована в буд. № 7-Б по бул. Лесі Українки в м. Києві. Вказаний будинок закріплений на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю ""Рада 6"", яке надає житлово-комунальні послуги мешканцям цього будинку та утримує прибудинкову територію. 26 січня 2006 року між ТОВ ""Рада 6"" та [PERSON] було укладено договір ""Про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій"", згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання вносити плату на рахунок позивача за вказані послуги, проте останній не сплачував їх вартість внаслідок чого виникла заборгованість яка станом на жовтень 2014 року становила 2 083 грн. 44 коп. Обгрунтовуючи свої заперечення, відповідач посилається на те, що Договір ""Про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій"" припинив свою дію, на підставі п. 4.3, у зв'язку з тим, що право власності на вказану квартиру на підставі договору дарування від 02 серпня 2006 року перейшло до [PERSON], а тому нарахована заборгованість є безпідставною та не відповідає вимогам закону. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності та просив у зв'язку з цим відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Дійсно, відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у визначені строки. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України ""Про житлово-комунальні послуги"" споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю ""Рада 6"" надано розрахунок заборгованості з вересня 2004 року по жовтень 2014 року в розмірі 4 924 грн. 01 коп. Із вкааного розрахунку вбачається, що період за який нарахована заборгованість в розмірі 2 083,44грн. виникла до грудня 2006 року включно. В період з січня 2007 року по даний час заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] немає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості за період з вересня 2004 року по жовтень 2014 року, позивачем не надано. При цьому відповідач не є особою відповідальною за сплату житлово-комунальних послуг , починаючи з серпня 2006 року, оскільки право власності на нерухоме майно перейшло до іншої особи. Крім цього слід зазначити, що з моменту виникнення заявленої позивачем до стягнення заборгованості до часу звернення до суду сплив термін позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Зі змісту ст. 257 ЦК України вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позивачем нараховано суму заборгованості з вересня 2004 року по жовтень 2014 року. За захистом свого права ТОВ ""Рада 6"" звернулася у грудні 2014 року, при цьому доказів поважності пропущення строку визначеного ст. 257 ЦК України суду представником позивача не надано. В письмових поясненнях поданих [PERSON] до суду 03 березня 2015 року, зазначає про сплив терміну позовної давності. Крім того, слід звернути й на те, що на день розгляду справи в суді між сторонами взагалі відсутні правовідносини, оскільки за договором дарування від 02 серпня 2006 року, квартиру [ADDRESS] [PERSON] було відчужено на користь іншої особи. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ""Рада 6"" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги слід відмовити у зв'язку із спливом терміну позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed