Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Представник Концерну „Міські теплові мережі" звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 4894,59 гривень вказавши, що у період з березня 2010 року по квітень 2014 року відповідачу було надано послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 5222,27 гривень. В даній квартирі відповідач є відповідальним квартиронаймачем. За весь час, відповідач лише частково погасив заборгованість в сумі 327,68 гривень, у зв'язку з чим, залишок боргу на час звернення до суду складає суму 4894,59 гривень. У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на своєму позові просив суд задовольнити його у повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Своїх заперечень на позов не надав. З заявою про розгляд справи за його відсутністю не звертався. За такими обставинами суд, зі згоди представника позивача у порядку ст. 224-226 ЦПК України ухвалює по справі заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, засновані на Законі, а тому підлягають задоволенню виходячи з наступного: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. Позивач у судовому засіданні доводив суду, що саме діями відповідачів були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Представником позивача у судовому засіданні доведено, що згідно п. 1.1. Статуту Концерн „Міські теплові мережі" створено на підставі рішення тридцять четвертої сесії двадцять третього скликання Запорізької міської ради від 11.01.02 № 17 „Про створення комунальних підприємств теплових мереж", згідно із законами України „Про місцеве самоврядування в Україні", „Про підприємства в Україні". „Про власність", „Про підприємництво". Пунктом 2.1. даного статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу Концерну. Згідно Рішенню Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.09 „Про визначення виконавців житлово - комунальних послуг" у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.09 виконавцем житлово - комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „МТМ" і будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ". Позивач у період з березня 2010 року по квітень 2014 року надав Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: 69121, [ADDRESS] на загальну суму 5222,27 грн. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач частково сплатив суму заборгованості в розмірі 327,68 гривень, після чого припинив оплату за надані йому послуги, чим порушив норми Житлового Кодексу України та норми ЦК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води в сумі 4894,59 гривень є доведеними та обґрунтованими. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. Крім того, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судового збору узгоджуються з нормами ст.. 88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрат.

Outcome: approved