Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

В лютому 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50008832 за умовами якого відповідач отримав кредит для купівлі автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], з об'ємом двигуна 1 968 куб.см., в розмірі 177 530,16 грн. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 21 737,50 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% річних, з кінцевим терміном погашення - 15 серпня 2018 року. 17 червня 2014 року між сторонами підписано договір про внесення змін/додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору, на виконання якого позивач надав відповідачу суму додаткового кредиту у розмірі 112 687,20 грн., еквівалент суми в іноземній валюті - 9 390,60 доларів США та сторони погодили зміну строку кредиту до 63 місяців. Крім того, виконання зобов'язань відповідача перед позивачем забезпечено договором застави № 50008832 від 28 травня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тюріною В.Б., зареєстрованим в реєстрі за № 1181 згідно з умовами якого відповідач передав в заставу автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], з об'ємом двигуна 1 968 куб.см., д/н [NUMBER], що належить йому на праві власності. Свої зобов'язання по кредитному договору та додатковій угоді позивач виконав, невиконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати платежів призвело до утворення заборгованості в сумі 102 167,26 грн. за кредитним договором та 22 259,46 грн. за додатковою угодою. Крім того, позивачем нараховані 3% річних в розмірі 2 618,12 грн. за кредитним договором, 134,70 грн. за додатковою угодою, та 20 024,58 грн. інфляційних втрат. 28 травня 2013 року між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № [NUMBER], на виконання умов додаткової угоди № 1 між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № сгР163017Га/14скв від 17 червня 2014 року, вигодонабувачем за договором страхування виступає ТОВ «Порше Мобіліті». 21 жовтня 2015 року позивачем через кур'єрську службу ТОВ «Експрес Мото Україна» вручено представнику відповідача вимогу від 04 серпня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, в якій зазначено що заборгованість по сумі кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти, її розмір підлягає зміні відповідно до показників обмінного курсу та буде перераховано на дату подання позову, однак, вимога залишена відповідачем без належного реагування. Беручи до уваги викладене, станом на 27 травня 2013 року заборгованість відповідача перед позивачем складається з простроченої заборгованості в сумі 124 809,96 грн. за кредитом та 22 394,16 грн. за додатковим кредитом, та заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 231 023,10 грн. Крім того, 26 травня 2015 року між позивачем та ТОВ «КПД Консалтинг» укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого вартість юридичних послуг складає 10 000,00 грн., крім того ПДВ - 2 000,00 грн. та 21 червня 2012 року між позивачем та ТОВ «Юридична компанія «Трепл Сі» укладено договір про надання юридично-консультаційних послуг, відповідно до якого товариство надало позивачу послуги згідно Акту № 572 від 03 грудня 2015 року на суму 3 500,00 грн., крім того ПДВ - 700,00 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені в порядку п. 8.5 Загальних умов, сума яких складає 4 200,00 грн. Крім того, розмір штрафу, відповідно до договору застави, становить 35 506,03 грн., яку позивач також просить стягнути з відповідача. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості станом на 29 січня 2016 року в сумі 429 933,25 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2016 року, головуючого суддю визначено суддю Марцинкевича В.А. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2016 року, головуючого суддю визначено суддю Яровенко Н.О. 09 грудня 2016 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої 14 червня 2016 року відповідачем здійснено часткову оплату на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором в розмірі 353 905,00 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 273 683,23 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. 09 грудня 2016 року відповідач [PERSON] подано зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50008832 за умовами якого він отримав кредит для купівлі автомобіля марки «Volkswagen Passat», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], з об'ємом двигуна 1 968 куб.см., рік випуску - 2013, в розмірі 177 530,16 грн., відсоткова ставка 9,90%, строком 60 місяців шляхом перерахування на рахунок № [NUMBER] у банку «УкрСибббанк». Перший внесок був здійснений в розмірі (в еквіваленті) 21 737,50 доларів США. Усі платежі надходили в національній валюті, щомісячний платіж відповідно до графіку погашення кредиту за договором виставлявся у доларах США. 22 вересня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони погодили збільшення строку дії договору до 63 місяців. Зазначив, що вимога щодо дострокового повернення кредиту ним не отримувалася, оскільки вона була направлена в м. Донецьк, де на той час проводилася активна фаза бойових дій. Крім того, представник ТОВ «Порше Мобіліті» знали про його фактичне місцезнаходження. Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків по договору № 50008832 від 27 травня 2013 року станом на 14 травня 2014 року ним сплачено загальну суму в розмірі 124 872,52 грн. Зазначив, що відповідно до квитанцій, що додаються до матеріалів справи, ним фактично сплачено суму, майже в три рази більшу, ніж зазначається в кредитному договорі, а саме 478 288,65 грн. Крім того, 03 грудня 2015 року приватним нотаріусом Хижняк А.М. був вчинений виконавчий напис № 1829 відповідно до якого ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було здійснено стягнення, вилучення майна, а саме автомобіля [NUMBER]. Про вчинення даного виконавчого напису його ніхто не повідомляв, так звана копія напису була направлена на адресу, за якою він ніколи не проживав та не був зареєстрований. 09 грудня 2016 року представник позивача надав письмові заперечення проти зустрічного позову з яких вбачається, що зустрічний позов не визнається. Так, вимоги ст. 1054 ЦК України не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадках зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти, в тому числі і в кредитному договорі. Зазначив, що при укладенні кредитного договору № 50008832 від 27 травня 2013 року, ТОВ «Порше Мобіліті» додержало усіх вимог, необхідних для чинності цього правочину, передбачених ЦК України та Законом України «Про захист апв споживачів» в редакції, яка діяла на час укладення договору. 14 липня 2017 року позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої зазначає, що 14 червня 2016 року відповідачем здійснено часткову оплату на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором в розмірі 353 905,00 грн. Таким чином, після часткового погашення заборгованості, її розмір становить 281 230,53 грн., яку він і просить стягнути з відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом про витребування доказів. Хвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом про призначення судово-почеркознавчої експертизи відмовлено. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримав, просить їх задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобліліті» 281 230,53 грн. заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат, заперечує проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» та просить задовольнити зустрічні позовні вимоги та визнати кредитний договір № 50008832 від 27 травня 2013 року з додатками до нього та додаток до кредитного договору та графік погашення кредиту недійсними. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. ( ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність"). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 27 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50008832 відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» надає [PERSON] кредит в сумі 177 530,16 грн. (еквівалент суми кредиту - 21 737,50 доларів США), строком 60 місяців, процентна ставка 9,90%, з цільовим призначенням - на придбання автомобіля «Volkswagen Passat», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], з об'ємом двигуна 1 968 куб.см.. Зазначеним кредитним договором встановлено, що всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним кусом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 загальних умов кредитування (т. 1 а.с. 14). 17 червня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено договір про внесення змін/додаткова угода № 1 до кредитного договору № 50008832 від 27 травня 2013 року (т. 1 а.с. 15-19). Згідно п. 1.1 додаткової угоди, компанія зобов'язується надати позичальнику додаткову суму кредиту у сумі еквівалентну 9 390,60 доларів США, в українських гривнях, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії суму додаткового кредиту в повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, всіх додатків, що є його невід'ємними частинами, та цієї додаткової угоди. Сторони встановили, що на дату укладання цієї додаткової угоди, еквівалент суми додаткового кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін, дорівнює 112 687,20 грн. 22 вересня 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] уклали додаткову угоду до кредитного договору № 50008832 від 27 травня 2013 року (т. 1 а.с. 20). Відповідно до п. 1 додаткової угоди, у зв'язку з загостренням політичної та економічної ситуації на території Донецької та Луганської областей України, сторони домовились змінити строк кредиту на 63 місяці. Згідно п. 2 додаткової угоди, сторони домовились в період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року надати позичальнику відстрочку по сплаті основного боргу за кредитом та процентів. За змістом п. 4.1 додаткової угоди, викладено новий графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору в новій редакції шляхом підписання нового графіка погашення кредиту одночасно з укладенням додаткової угоди. 28 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1181 (т. 1 а.с. 32-37). Згідно п. 1 вказаного договору, заставодавець з метою забезпечення виконання зобов'язань, заставляє майно, а саме автомобіль «Volkswagen Passat», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER], з об'ємом двигуна 1 968 куб.см., д/н [NUMBER], колір бежевий. За домовленістю сторін заставна вартість майна становить 355 060,32 грн. Предмет застави є власністю заставодавця на підставі договору купівлі-продажу № 181К від 07 травня 2013 року, укладеного заставодавцем з Тріол-Авто, ТОВ та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР № 1 м. Донецька УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 28 травня 2013 року. 28 травня 2013 року між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № [NUMBER] (а.с. 38-39 т. 1). 17 червня 2014 року між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № сrP163017Га/14скв (а.с. 43-53 т. 1). [PERSON], звертаючись до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» із вимогою про визнання недійсним кредитного договору № 50008832 від 27 травня 2013 року та додатку до кредитного договору зазначає, що ним, в силу статусу слабкої сторони, було укладено з ТОВ «Порше Мобіліті» договір споживчого кредитування, до якого, всупереч принципу добросовісності, було включено умови про визначення грошового еквівалетну суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до ст.ст. 1.3 та 1.3.1 загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають насідком істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача. Однак, погодитися з такими висновками суд не має підстав виходячи з наступного. Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. За змістом ч. 1 ст. 192 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", ст. 35 Закону України від 20 травня 1999 року №679-ХІV "Про Національний банк України", ст. 3 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", єдиним законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, яка приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень за всіма видами платежів. Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При цьому під іншим порядком у цій статті мається на увазі порядок і дата визначення курсу валюти. Отже, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14. Судом встановлено, що кредитному договорі № 50008832 від 27 травня 2013 року сторони визначили курс для обчислення платежів: курс філія «КІБ «ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює: 8,1670 грн./ долар США. Перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснено в еквіваленті 21 737,50 доларів США, ціна автомобіля відповідно до договору з дилером визначена в еквіваленті 43 475,00 доларів США. Також відповідач [PERSON] підписав представлені відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» загальні умови кредитування (т. 1 а.с. 21-28). Відповідно до п. 1.1. загальних умов кредитування, Компанія (ТОВ «Порше Мобіліті») зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін. Пунктом 1.3.1 додатку визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договоруу графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виявлення рахунка обмінного курсу банку, зазначного у кредитному договорі. Відповідач [PERSON] погодився з усіма умовами кредитного договору шляхом його підписання і взяв на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку. При цьому, ще при підписанні кредитного договору, позивач був попереджений про дані ризики. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання договору недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання або одностороння зміна його умов. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В судовому засіданні знайшла підтвердження обставина здійснення [PERSON] на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» грошових коштів в рахунок погашення заборгованості в розмірі 353 905,00 грн., дана обставина не заперечувалася в судовому засіданні представником ТОВ «Порше Мобіліті» (т. 2 а.с. 240). Виходячи з наданого розрахунку ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованості до кредитному договору № 50008832 від 27 травня 2013 року, інших витрат по зазначеному кредитному договору та додатковому кредиту, станом на 22 вересня 2016 року у [PERSON] перед ТОВ «Порше Мобіліті» виникла заборгованість в розмірі 281 230,53 грн., що включає в себе: 4 995,86 грн. - 3% річних за час прострочення за кредитом; 31 421,32 грн. - сума інфляційних втрат за час прострочення за кредитом, 66 520,50 грн. - сума заборгованості за додатковим кредитом; 944,02 грн. - сума 3% річних за час прострочення за додатковим кредитом; 96 895,58 грн. - сума інших витрат, понесених ТОВ «Порше Мобіліті» в порядку п. 8.5 загальних умов; 35 506,03 грн. - штраф, на підставі п. п. 4.1.2, 2.3 договору застави; 30 554,60 грн. - сума заборгованості за кредитом; 5 209,56 грн. - сума заборгованості за процентами; 1 672,59 грн. - сума 3% річних та 7 510,47 грн. - сума інфляційних витрат. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на приміщеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст. 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті»заборгованості в сумі 281 230,53 грн. за кредитним договором та про недоцільність задоволення позову [PERSON] до ТОВ «Порше Мобіліті», оскільки у суду відсутні правові підстави для визнання кредитного договору да додаткового договору недійсним. В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ПОрше Мобіліті» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 218,46 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved