Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10.08.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-302/268/2006, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 27000,00 доларів США. 10.08.2006 року в забезпечення виконання зобов"язань за вказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РСL-302/268/2006, яким остання передала банку в іпотеку нерухоме майно, що розташоване за адресою [ADDRESS], тому право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстроване у реєстрі за № 6598, про що зазначено в договорі іпотеки. 23.09.2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до п.3.3. якого до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли наступні права: право вимоги сум основного боргу, право вимоги сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, право вимоги штрафних санкцій, право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу. У переліку договорів, за якими ПАТ "ОТП Банк" відступив зазначені права ТОВ "ОТП Факторинг Україна" міститься за порядковим №88 зазначений кредитний договір № ML-302/268/2006 від 10.08.2006 року. Таким чином, між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір відступлення права вимоги від 23.09.2011 року, відповідно до п.1.1.1. якого ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право звертати стягнення на предмет іпотеки, зазначений у договорі іпотеки, в зв"язку з чим у Додатку до договору про відступлення права вимоги під порядковим № 156 зазначений договір іпотеки № РСL-302/268/2006 від 10.08.2006 року. Таким чином? до позивача перейшли всі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором та право звертати стягнення на предмет іпотеки, зазначений в договорі іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що 04.09.2013 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 39653756 накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на двокімнатну квартиру [ADDRESS], та заборонено відчуження будь-якого майна боржника. 09.09.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Індустріальним ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 44643013 накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на двокімнатну квартиру [ADDRESS], та заборонено відчуження будь-якого майна боржника. 22.10.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 45165643 накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на двокімнатну квартиру [ADDRESS], та заборонено відчуження цього майна боржника. На теперішній час між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та [PERSON] досягнута домовленість про добровільний продаж предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-302/268/2006 від 10.08.2006 року, в зв"язку з чим було проведено незалежну оцінку предмета іпотеки та триває пошук покупця. Право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстровано в реєстрі за № 6598, про що зазначено в договорі іпотеки і зобов"язання позичальника перед кредитором за кредитним договором не припинились. Позивач зазначає, що арешт, накладений вищезазначеними постановами відділів виконавчої служби порушує його права як іпотекодержателя та унеможливлює добровільний продаж іпотечного майна в рахунок задоволення його вимог за відповідним кредитним договором. Посилаючись на зазначене, позивач просить звільнити з-під арешту майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій погодилася з позовними вимогами та просила розглянути справу у її відсутність. Представники відповідачів Бабушкінського та Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 10.08.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-302/268/2006, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 27000,00 доларів США на купівлю нерухомого майна терміном повернення 10.08.2021 року зі сплатою 3,99% річних. 10.08.2006 року в забезпечення виконання зобов"язань за вказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РСL-302/268/2006, яким остання передала банку в іпотеку нерухоме майно, що розташоване за адресою [ADDRESS]. Право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстроване у реєстрі за № 6598, про що зазначено в договорі іпотеки. 23.09.2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до п.3.3. якого до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли наступні права: право вимоги сум основного боргу, право вимоги сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, право вимоги штрафних санкцій, право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу. У переліку договорів, за якими ПАТ "ОТП Банк" відступив зазначені права ТОВ "ОТП Факторинг Україна" міститься за порядковим №88 зазначений кредитний договір № ML-302/268/2006 від 10.08.2006 року. Таким чином, між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір відступлення права вимоги від 23.09.2011 року, відповідно до п.1.1.1. якого ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право звертати стягнення на предмет іпотеки, зазначений у договорі іпотеки, в зв"язку з чим у Додатку до договору про відступлення права вимоги під порядковим № 156 зазначений договір іпотеки № РСL-302/268/2006 від 10.08.2006 року. Тобто, до позивача перейшли всі права ПАТ "ОТП Банк" щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором та право звертати стягнення на предмет іпотеки, зазначений в договорі іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 04.09.2013 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 39653756 накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на двокімнатну квартиру [ADDRESS], та заборонено відчуження будь-якого майна боржника. 09.09.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 44643013 накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на двокімнатну квартиру [ADDRESS], та заборонено відчуження будь-якого майна боржника. 22.10.2014 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за виконавчим провадженням № 45165643 накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON], у тому числі на двокімнатну квартиру [ADDRESS], та заборонено відчуження цього майна боржника. На теперішній час між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та [PERSON] досягнута домовленість про добровільний продаж предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-302/268/2006 від 10.08.2006 року, в зв"язку з чим було проведено незалежну оцінку предмета іпотеки та триває пошук покупця. Право іпотекодержателя на першочергове задоволення своїх вимог з предмета іпотеки зареєстровано в реєстрі за № 6598, про що зазначено в договорі іпотеки і зобов"язання позичальника перед кредитором за кредитним договором не припинились, арешти, накладені вищезазначеними постановами відділів виконавчої служби, порушують його права як іпотекодержателя та унеможливлюють добровільний продаж іпотечного майна в рахунок задоволення його вимог за відповідним кредитним договором. Суд вважає, що зазначене іпотечне майно - квартира [ADDRESS] підлягає звільненню з-під арештів, накладених вищевказаними постановами, зважаючи на наступне. Іпотека є одним із засобів забезпечення зобов"язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до п.6 договору іпотеки та ст.ст. 36-39 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги з предмета іпотеки як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду, так і у позасудовому порядку шляхом відчуження предмета іпотеки від свого імені або шляхом набуття права власності на нього. Враховуючи той факт, що договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.6 договору іпотеки), то іпотекодержатель має право вибору яким чином задовольнити свої вимоги з іпотечного майна на власний розсуд в межах прав, наданих йому вказаним законом. Згідно зі ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 588 ЦК України наступна застава майна, що вже заставлене, допускається, якщо інше не встановлено попереднім договором застави або законом. Наступна застава майна не припиняє право застави попереднього заставодержателя. Відповідно до ч.3 ст. 588 ЦК України перший заставодержатель має переважне право перед наступними заставодержателями на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Вимоги наступних заставодержателів задовольняються в порядку черговості виникнення права застави, крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті. Судом встановлено, що вищевказані постанови про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS], винесені державними виконавцями Бабушкінського та Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції вже в той час, коли вказана квартира вже була предметом іпотеки згідно іпотечного договору № РСL-302/268/2006 від 10.08.2006 року. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" підлягає задоволенню, оскільки позивач має безумовне та безспірне переважне право переш іншими кредиторами позичальника, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 1218,00 грн., у рівному розмірі з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved