Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернувся [PERSON] з вище зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір і спосіб стягнення аліментів із 1/3 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що стягуються на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.02.2017 року для утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , на 1/5 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача - адвокат Балтак О.О. в судовому засіданні вимоги довірителя підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, та просить їх задоволити. Обгрутовуючи свої вимоги щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів, [PERSON] посилається на те, що на даний час змінилося сімейне становище [PERSON] він одружений, на його утриманні перебуває малолітня донька, яка потребує матеріальної допомоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] посилається на те, що у позивача є регулярний дохід (заробітна плата), а тому він має можливість сплачувати аліменти, присуджені до стягнення. Зазначила, що окрім аліментів ніяким чином більше не допомагає, підтвердила, що у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів для утримання їх спільних неповнолітніх дітей. З`ясувавши позицію представника позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6) та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні (а.с. 7). Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.02.2017 року (справа №150/62/17 (провадження по справі №2/150/45/17) вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , зареєстрованого по [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 10-11). Зазначене рішення набрало законної сили 27.02.2017 року. 21.03.2017 року Чернівецьким районним судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення із [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , зареєстрованого по [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.01.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 12). Із довідки №58/00-31, виданої 22.03.2019 року Чернівецьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , являється платником аліментів по обліку Чернівецького РВ ДВС та станом на 22.03.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (реєстраційний номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження 53635621, дата відкриття 23.03.20 17 року, а.с. 13). Відповідно до ч.3 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року, №2629-VІІІ затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Згiдно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини вiд 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789Х11(78912) вiд 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхiдний для фізичного, розумового, духовного, морального i соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповiдальність за забезпечення в межах своїх здібностей i фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На час винесення Чернівецьким районним судом рішення від 14.02.2017 року про стягнення із [PERSON] аліментів для утримання неповнолітніх дітей, у останнього інших утриманців не було. З часу присудження аліменті - з 14.02.2017 року в розмірі, визначеному рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області вiд 14.02.20 17 року у справi №150/62/17, змінився сiмейний стан [PERSON] . Так, 19.08.2017 року позивачем було зареєстровано шлюб із [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.08.2017 року виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 14). Позивач має іншу сім`ю, з якою проживає в [ADDRESS] . [INFO] в позивача народилася донька - [PERSON] , підтвердженням чого є свідоцтво про народження cepiї [NUMBER] , видане виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області 12.09.2018 року (а.с. 15), яка перебуває на його утриманні. Дружина позивача перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Вище вказану обставину, зокрема, зміну сімейного стану, суд відповідно до ст.192 СК України вважає належною та достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітніх сина та доньки. Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за №143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). З врахуванням роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ст., ст.181, 192 СК України вважає належними та достатніми підставами для зміни розміру та способу аліментів, які зобов`язаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів. Відповідачем визнаються позовні вимоги. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу статей 181, 192 СК України та виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.121.2018 року, №2629-VІІІ, приходить до висновку про зміну розміру стягнення із позивача аліментів із 1/3 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що стягуються на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.02.2017 року. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., про що свідчить квитанція від 23.04.2019 року (а.с. 1). З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про присудження позивачу [PERSON] судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved