Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

22 січня 1987 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (актовий запис № 60). Від шлюбу мають двох повнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала її звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що за час спільного проживання з відповідачем вона переконалася , що у них немає спільних інтересів, тому що вони жили кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого. Неодноразові примирення після сварок успіхів не мали, а все більше вносили розлад в їх сім"ю , в результаті чого сімейні відношення розкололися , а її спроби зберегти сім"ю не привели до задовільного результату, на протязі двадцяти років вони з відповідачем разом не проживають. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у суді , про причини неявки не повідомив , тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 січня 1987 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (актовий запис № 60), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] повторно виданим 16.12.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу про що надала суду заяву відповідного змісту. Відповідач на пропозицію суду надати свої заперечення проти позову або докази на спростування наведених позивачем позовних вимог - проігнорував, що свідчить про його небажання зберегти шлюб. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а оскільки позивачка [PERSON], являється інвалідом ІІ групи та відповідно до ст. 5 ч.1 п.9 Закону України " Про судовий збір" звільнена від судового збору , тому його слід стягнути з відповідача [PERSON] На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved