Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання права споживача - [PERSON] на користування платіжною карткою відповідно до договору про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] порушеними, визнання дій відповідача, які полягають у нарахуванні заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] незаконними, зобов»язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» вилучити з карткового рахунку, а також з усіх баз даних інформацію щодо заборгованості [PERSON] за договором про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] від 22.12.2014 р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.12.2014 р. між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER], за яким позивачу був відкритий рахунок та видано картку. Позивач здійснював платіжні операції за даним поточним рахунком в період з 25.12.2014 р. по 25.01.2015 р. В січні 2015 р, а саме 20.01.-25.01.2015 р. позивачем були здійснені шість операцій по зняттю з банкомата готівкових коштів на території Польщі у валюті польські злоти на суму 20700 польських злотих, а також 25.01.2015 р. на території України ним було здійснено три операції по зняттю готівки з банкомату в розмірі 3200 гривень. 10.02.2015 р. відповідач направив на адресу позивача повідомлення про заборгованість, в якому зазначив, що за картковим рахунком виникла заборгованість в розмірі 14270 гривень 25 копійок. Згідно з випискою по рахунку позивач має заборгованість в розмірі 14313 гривень за Овердрафтом та відсотки за користування Овердрафтом в розмірі 5267,18 гривень. Позивач зазначає, що на його запити стосовно надання інформації про причини виникнення заборгованості за поточним рахунком та надання розпоряджень Банку про встановлення курсу валют в період здійснення валютних операцій, відповіді він не отримав. На думку позивача, відповідач змінив порядок здійснення платіжних операцій при видачі готівки за межами України у валюті, відмінній від валюти рахунка, не повідомивши його про це, що є порушенням прав споживача. Застосований Банком курс валют при здійсненні позивачем операцій по зняттю готівки, відмінної від валюти рахунку, значно відрізнявся від курсу на міжбанківському валютному ринку України, на що розраховував позивач при укладені договору та здійсненні платіжної операції. Як зазначає позивач, відповідач фактично в січні 2015 р. збільшив курс валют при здійсненні валютних операцій на 10%, приховавши додаткову комісію, яку мав намір ввести з 01.02.2015 р. саме в розмірі 10%. Позивач вважає, що Банк здійснював свої права не в межах наданих йому договором, актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав при встановленні курсу валют при здійсненні банківського переказу Банк допустив порушення прав позивача, як споживача банківських послуг, в зв»язку з чим останній вимушений звернутись до суду за захистом порушених прав. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що Банк фактично своїми наказами змінив порядок застосування і визначення курсу валют на кожен день при здійсненні валютних операцій по картковому рахунку у валюті, відмінній від валюти карткового рахунку, що не передбачено умовами укладеного між сторонами договору і порушує права позивача, як споживача банківських послуг. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що дії Банку при встановленні курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідали вимогам Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і постанові Національного банку України № 705 від 05.11.2014 р. «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів». Посилання представника позивача на зміну Банком порядку визначення курсу валют, на думку представника відповідача, є безпідставними, оскільки Банк при здійсненні обміну валют під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних систем керувався розпорядженнями (наказами) Банку про встановлення курсу валют на відповідний операційний день. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» був укладений договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER], за яким позивачу був відкритий поточний рахунок та видано картку. Відповідно до п.2.2 зазначеного договору операції за Картковим рахунком проводяться Банком за дебетово-кредитною платіжною схемою.. Дебетово-кредитна платіжна схема - це умови, згідно з якими здійснюється операції з використанням Картки, і які полягають у тому, що відповідні операції здійснються у межах залишку коштів на Картковому рахунку, а у разі їх відсутності або недостатності для проведення операції - за рахунок Кредиту та\\або Овердрафту (п.1.1.6 Договору). Овердрафт за умовами даного Договору - це короткостроковий кредит, що надається Банком Клієнту у разі, якщо сума операції за Картковим рахунком перевищує розмір витратної суми. Розмір Овердрафту складає різницю між сумою відповідної операції за Картковим рахунком та розміром Витратної суми. Як встановлено судом, позивач здійснював платіжні операції за даним поточним рахунком в період з 25.12.2014 р. по 25.01.2015 р., з них 20.01.2015 р., 21.01.2015 р., 22.01.2015 р., 23.01.2015 р., 24.01.2015 р. та 25.01.2015 р. відбувались операції по видачі готівки з банкомату на території Польщі в іноземній валюті - польських злотих на загальну суму 20700 польських злотих, що підтверджується випискою по рахунку. При здійсненні Банком перерахунку списаної суми за даними грошовими переказами у валюту рахунку відповідачем були списані кошти в наступних розмірах: 20.01.2015 р. - 17157,13 гривень, 21.01.2015 р. - 17960,91 гривня, 22.01.2015 р. 17683,18 гривень, 23.01.2015 р. - 17786,76 гривень, 24.01.2015 р. - 17786,76 гривень, 25.01.2015 р. - 17897,66 гривень. Відповідно до постанови НБУ №758 від 01.12.2014 року "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках Україні», були запроваджені наступні заходи щодо діяльності банків та фінансових установ: за дорученням фізичних осіб за межі України здійснюються перекази іноземної валюти за поточними валютними неторговельними операціями: без підтвердних документів з поточного рахунку в іноземній валюті або без його відкриття - на суму, що в еквіваленті не перевищує 15 000 гривень в один операційний (робочий) день. Фізичні особи-нерезиденти здійснюють такі перекази на підставі документів, що підтверджують джерела походження коштів; уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. З наданої суду виписки по рахунку позивача вбачається, що в період з 20.01.2015 р. по 25.01.2015 р. при здійсненні видачі [PERSON] валютних коштів через банкомату на території Польщі у валюті, відмінній від валюти рахунку, Банк вийшов за межі встановленого постановою НБУ № 758 від 01.12.2014 р. обмеження. Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов»язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка). Грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ч. 2 ст. 1069 ЦК України, права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, неврегульовані договором, права й обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються загальними положеннями про позику та кредит (параграф 1 і 2 глави 71 ЦК України.). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1056 ЦК України передбачено право, позичальник відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 1071 ЦК України, Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно з п. 5.1. Правил користування платіжною карткою, за межами України Картка надає можливість отримувати готівку в місцевій валюті країни в касах банків, пунктах видачі готівки та в банкоматах, а також здійснювати оплату товарів та послуг у підприємствах торгівлі та сервісу на території країни перебування Держателя. Відповідно до п. 5.13. Правил користування платіжною карткою у разі виконання Держателем операції з використання Картки у валюті, яка відрізняється від валюти рахунку, перерахунок суми операції у валюту рахунку здійснюється у такому порядку: платіжна система перераховує суму операції у валюту розрахунків з Банком за курсом перерахунку, встановленим цією платіжною системою на дату проведення розрахунків з Банком; Банк здійснює перерахунок списаної/зарахованої платіжною системою суми операції у валюту рахунка за курсом, встановленим Банком згідно з розпорядженням по Банку на кожен робочий день; Банк утримує комісійну винагороду за виконання операцій не у валюті рахунка згідно з Тарифами. Сторонами при укладенні Договору про відкриття карткового рахунку були погоджені умови та тарифи обслуговування карткового рахунку, що є додатком №3 до договору про відкриття карткового рахунку, яким передбачено, що за проведення розрахунків по картковим рахункам не у валюті рахунку сплачується комісія в розмірі 1% від суми. Також, тарифи передбачають комісію за видачу готівки за межами України в розмірі - 1,5% від суми, мінімум З долари США. Відповідно до розділу 3 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, що затверджена Постановою НБУ №502 від 12.12.2002 року: "Голова правління банку чи фінансової установи або уповноважена ним особа до початку робочого дня зобов'язаний (зобов'язана) встановити єдиний курс купівлі та продажу іноземних валют за гривні згідно з наказом (розпорядженням) банку чи фінансової установи. Банк, фінансова установа не мають права змінювати значення курсу купівлі та продажу іноземних валют протягом операційного (робочого) дня. Банк, фінансова установа мають право стягувати комісійну винагороду за здійснення операцій із конвертації готівкової іноземної валюти виключно в гривнях". НБУ в своєму листі від 20.11.2009 N13-121/7551-21689 роз»яснив, що до початку робочого дня Голова правління банку (фінансової установи) має встановити курс купівлі та продажу іноземних валют за гривні, який є єдиним для всіх структурних підрозділів банку (фінансової установи), в тому числі і для юридичних осіб, які уклали агентські договори з банками (далі - агенти). Зазначений курс затверджується наказом (розпорядженням) банку (фінансової установи). Відповідно до п. 28.5. ст. 28 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг. Відповідно до Положення НБУ "Про порядок та умови торгівлі іноземноювалютою", затвердженого постановою Правління НБУ від 10.08.2005 № 281, суб'єкти ринку мають право здійснювати купівлю, продаж іноземної валюти виключно на міжбанківському валютному ринку України. Отже, Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" передбачає, що в разі якщо валюта в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списання з рахунку клієнта, Банк може виконати такі дії: здійснити купівлю-продаж валюти на міжбанківському валютному ринку України або провести внутрішньобанківський кліринг. Відповідно до розділу II Постанови Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів" Банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором про використання електронного платіжного засобу. Банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачу примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Банк зобов'язаний зазначити в договорі такі умови: порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, розміри гарантійного забезпечення та/або незнижувального залишку коштів на рахунку, порядок кредитування користувача, порядок установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти тощо). Зі змісту Договору, укладеного між сторонами, вбачається, що він, а також Правила користування платіжною карткою, які є додатком до даного Договору, не містять порядку установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти, а лише містять посилання, що Банк здійснює перерахунок списаної/зарахованої платіжною системою суми операції у валюту рахунка за курсом, встановленим Банком згідно з розпорядженням по Банку на кожен робочий день. В своїх запереченнях представник відповідача посилається на накази Голови Правління ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 14.11.2014 р.. № 397, № 413 від 03.12.2014 р., № 448 від 24.12.2014 р., № 18 від 23.01.2015 р., якими врегульовано порядок установлення курсу купівлі-продажу обміну іноземної валюти під час здійснення операції з використанням електронних платіжних засобів. Як вбачається зі змісту наказів від 24.12.2014 р. та від 23.01.2015 р., що були прийняті після укладення договору з позивачем, з метою оптимізації процедури встановлення комерційних курсів іноземних валют для проведення розрахунків за операціями по картковим рахункам Банком були застосовані збільшені на 10-15 % курси продажу іноземної валюти за готівкові гривні, ніж встановлені на день здійснення операції згідно з розпорядженням Голови Правління. Тобто, зазначеними наказами Голови Правління відповідач змінив порядок визначення (застосування) курсу валют при здійсненні операції з використанням електронного платіжного засобу за межами України. ніж передбачений Договором, без відповідного повідомлення позивача і внесення відповідних змін до Договору. Відповідно до п. 14.11 ст. 14 Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в України", Банк під час використання користувачем електронного платіжного засобу зобов'язаний інформувати його про випадки підвищеного ризику збитків для користувача і пов'язані із цим обов'язки сторін, що включають будь-які обґрунтовані обмеження щодо способів та місць використання. У разі невиконання банком обов'язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк. Відповідно до ст. 627 ЦК у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи мовлення роботи (послуги). Відповідно до ч. 12 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, змінивши порядок визначення комерційного курсу валют при при здійсненні операції з використанням електронного платіжного засобу за межами України без відповідного повідомлення позивача. порушив його право, як споживача банківських послуг, на свідомий і компетентний вибір запропонованих послуг, позбавив позивача права відмовитись від даних послуг. Зазначені обставини призвели до виникнення Овердрафту на поточному рахунку [PERSON] та відповідної заборгованості з врахуванням нарахованих відсотків. Звертаючись до суду позивач просить визнання права споживача - [PERSON] на користування платіжною карткою відповідно до договору про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] порушеними, визнання дій відповідача, які полягають у нарахуванні заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] незаконними, зобов»язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» вилучити з карткового рахунку, а також з усіх баз даних інформацію щодо заборгованості [PERSON] за договором про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] від 22.12.2014 р. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту порушеного права визначені ст.16 ЦК України, відповідно до якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання права споживача - [PERSON] на користування платіжною карткою відповідно до договору про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] порушеними, зобов»язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» вилучити з карткового рахунку, а також з усіх баз даних інформацію щодо заборгованості [PERSON] за договором про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] від 22.12.2014 р. не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживача», Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанові НБУ від 05.112014 р. № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», а також нормам цивільного законодавства, які регулюють правовідносини сторін. Однак, враховуючи встановлені судом обставини, щодо порушення прав [PERSON] як споживача банківських послуг з боку відповідача в частині зміни порядку визначення комерційного курсу валют при здійсненні операції з використанням електронного платіжного засобу за межами України, який не передбачений Договором, що укладений між сторонами, без відповідного повідомлення позивача, що призвело до виникнення у позивача Овердрафту і відповідної заборгованості на поточному рахунку за Договором № [NUMBER], суд приходить до висновку щодо обґрунтованості і доведеності заявлених позивачем вимог про визнання дій ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в частині нарахування заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] незаконними, в зв»язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: partial