Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У вересні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 03.09.2015 р. на підставі наказу №89-К/ОС від 03.09.2015 р. її було прийнято до Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" на посаду економіста з фінансової роботи І категорії. З 03.11.2015 р. по 04.05.2016 р. на підставі наказу №111-К/ОС від 02.11.2015 р. було продовжено строк строкового трудового договору. 20.11.2015 р. позивача було звільнено з посади економіста з фінансової роботи 1 категорії за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України на підставі наказу від 20.11.2015 р. №115-К/ОС. За весь період з вересня 2015 р. до 20.11.2015 р. підприємство нараховувало, але не виплатило позивачу заробітну плату, в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 6434,00 грн. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судові накази про стягнення з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" на суму 5075,83 грн. Судові накази Боржником не виконано. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суми індексації невиплаченої заробітної плати за період з вересня 2015 р. по листопад 2015 р. у розмірі 349,44 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. у сумі 9\~565,08 грн.; моральну шкоду в розмірі 1\~000,00 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала на підставах, зазначених у позові. Представник відповідача проти позову заперечує, надала письмові заперечення і пояснила, що вини відповідача в тому, що своєчасно не виплачена заробітна плата позивачу не має, так як ще 08.11.2010 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ по виконавчим провадження за борги було арештовано майно відповідача, 26.09.2014 постановою державного виконавця арештовані кошти відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що 03.09.2015 р. на підставі наказу №89-К/ОС від 03.09.2015 р. позивача [PERSON] було прийнято до Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" на посаду економіста з фінансової роботи І категорії. З 03.11.2015 р. по 04.05.2016 р. на підставі наказу №111-К/ОС від 02.11.2015 р. було продовжено строк строкового трудового договору. 20.11.2015 р. позивача було звільнено з посади економіста з фінансової роботи 1 категорії за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України на підставі наказу від 20.11.2015 р. №115-К/ОС. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судові накази про стягнення з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" на суму 5075,83 грн. Судові накази Боржником не виконано. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01.09.2016 р. частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" і стягнуто невиплачену заробітну плату за листопад 2015 р. у розмірі 1\~358 грн. 17 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8\~450,69 грн., моральна шкода у розмірі 300 грн. Право на своєчасне отримання винагороди за працю гарантовано ст.43 Конституції України та відноситься до основних прав та свобод громадянина, тому своєчасна виплата заробітної плати є конституційним обов'язком роботодавця. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошову виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України "Про оплату праці" передбачені порядок та умови виплати заробітної плати. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Обґрунтовуючи відсутність вини у затримці розрахунку, підприємство посилається на арешт коштів та майна підприємства, який здійснено за постановами державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні. Втім, наявність таких постанов не виключає вину відповідача у несвоєчасному розрахунку із позивачем в день звільнення. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата. Згідно із п.5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). \~За цими правилами, розмір середньоденного заробітку за час затримки розрахунку з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. становить 9 565,08 грн. Відповідальність за неналежне здійснення розрахунку при звільненні встановлена ст.117 КЗпП. Стаття 117 КЗпП чітко встановлює, що у разі невиплати з вини підприємства належних звільненому працівникові сум в день звільнення таке підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки виплати, по день фактичного розрахунку. Рішенням від 01.09.2016 р. апеляційний суд Запорізької області апеляційний суд Запорізької області зазначив, що не має законних підстав для індексації заборгованості. Однак, позивач знову звертається до суду з вимогою стягнути з відповідача на свою користь суми індексації невиплаченої заробітної плати за період з вересня 2015 р. по листопад 2015 р. Зазначеним рішенням апеляційного суду з відповідача на користь позивача стягнуто моральну шкоду у розмірі 300 грн. за несвоєчасну виплату позивачці заробітної плати. Згідно ч.5 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з наведеного, суд задовольняє позов тільки в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2016 р. по 31.08. 2016 р. у розмірі 9\~565,08 грн.

Outcome: partial