Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

18.06.2014 року позивач АТ "Страхова компанія "АХА Страхування " звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 43 040,81 грн. та судовий збір в розмірі 430,41 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2011 року між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № Н388PFB-a/11ЗП, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mitsubishi - Pagero Sport», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 12.10.2012 року в м. Києві по пр. Комарова, 3, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Mitsubishi - Pagero Sport», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Деу Ланос», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначає, що автомобіль «Mitsubishi - Pagero Sport» був пошкоджений з вини [PERSON], вина якого підтверджується довідкою УДАІ ГУМВС України м. Києва № 9087343 та постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.11.2012 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у ДТП, що сталась 12.10.2012 року. [PERSON] за ст. 124 КУпАП було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Дана постанова Солом'янського районного суду м. Києва набрала законної сили 03.12.2012 року. Також зазначив, що 12.10.2012 року до позивача звернувся [PERSON] із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи. Посилається, що позивачем на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.001.12.02705/VESKO30473 від 07.11.2012 року та умов Договору страхування № Н388PFB-a/11ЗП від 29.08.2011 року, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 43 040,81 грн. Посилаючись на дані обставини та відсутність полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 43 040,81 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що представник позивача позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує. Відповідач в судове засіданні не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно з ст. 4 Закону України "Про страхування" страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. Відповідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно положень ст.ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що 29.08.2011 року між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № Н388PFB-a/11ЗП, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mitsubishi - Pagero Sport», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9-12). 12.10.2012 року о 06 год. 20 хв. в м. Києві по пр. Комарова, 3, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Mitsubishi - Pagero Sport», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Деу Ланос», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.7). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.11.2012 року, [PERSON] визнано винним у ДТП, що сталась 12.10.2012 року за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Дана постанова набрала законної сили 03.12.2012 року (а.с.6). Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.11.2012 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] в тому, що він спричинив ДТП, що сталось 12 жовтня 2012 року в м. Києві по пр. Комарова, 3, доведена, а тому пред'явлений позов до відповідача є обґрунтованим. Судом встановлено, що 12.10.2012 року [PERSON] звернувся до АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» з заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування (а.с.13-14). Позивачем на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.001.12.02705/VESKO30473 від 07.11.2012 року та умов Договору страхування № Н388PFB-a/11ЗП від 29.08.2011 року, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 43 040,81 грн. (а.с.15-21). Таким чином, сума понесених збитків АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у зв'язку з виконанням зобов'язань по страховому відшкодуванню, підлягає стягненню з відповідача, в порядку регресу. 27 серпня 2013 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу (а.с.22). Однак, відповідач свої зобов'язання не виконав. Доказів того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у порядку ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем не надано та з матеріалів справи не вбачається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 430,41 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved