Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

ПАТ комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №7 та [PERSON] був укладений кредитний договір №51/МК/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 9 900,00 дол. США зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 10 серпня 2009 року. Згідно п. 4.1.1 договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами на рахунок [NUMBER] у філію ПАТ КБ «Надра» Хмельницьке РУ згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною договору. Проте [PERSON] зазначені умови договору порушуються та не сплачуються обов'язкові платежі. Станом на 10.09.2013 року залишок за тілом кредиту складає 3 664,34 дол. США 34 центи, що еквівалентно 29 289,07 грн. Відповідно до п. 4.1.2.1. договору відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 18% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці. Станом на 10.09.2013 року заборгованість [PERSON] по сплаті нарахованих відсотків складає 3 101,29 дол. США, що еквівалентно 24 788,64 грн. Згідно із п. 9.1., 9.2. договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків та повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Станом на 10.09.2013 року нарахована пеня згідно п. 9.1, 9.2 договору за несвоєчасну сплату платежів (строком від 05.09.2012 р. по 04.09.2013 р.) складає 941,09 дол. США, що еквівалентно 7 522,13 грн. Відповідно до п. 9.2 договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Станом на 10.09.2013 року штраф згідно п. 9.2 договору складає 338,28 доларів США, що еквівалентно 2 703,89 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 10.09.2013 року становить 8 045,01 доларів США, що еквівалентно 64 303,73 грн. Згідно із п. 4.1.4 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений у графіку повернення кредиту та сплати відсотків. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором 10 серпня 2007 року між [PERSON] та банком був укладений договір поруки №51/1, згідно п.1.1 якого [PERSON] поручився перед банком за належне виконання позичальником - [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №51/МК/2007-840, в тому числі: повернути до 10 серпня 2009 року кредит в сумі 9 900,00 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 18,0% річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції ( штраф, пеня). Відповідно до п. 1.2 договору поруки та поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1. договору поруки повністю (чи у будь якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Станом на 10 вересня 2013 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором №51/МК/2007-840 від 10.08.2007 року складає 8 045,01 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ сумі у 64 303,73 грн. Позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №51/МК/2007-840 від 10 серпня 2007 року у сумі 8 045,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2013 р. еквівалентно сумі 64 303,73 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1595,48 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду про стягнення заборгованості як за кредитним договором, так і за договором поруки. Просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення №7 та [PERSON] був укладений кредитний договір №51/МК/2007-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 9 900,00 дол. США. Відповідно до п.1.3 кредитного договору кредит надається позичальнику строком по 10.08.2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 18% річних, що обчислюються виходячи з 360 днів у році. Згідно із ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Суд приходить до висновку, що строк давності до основної вимоги - поверненню кредиту та відсотків за користування кредитними коштами і до додаткових вимог - стягнення пені та штрафу минув, представником відповідача зроблено заяву про застосування позовної давності, а тому у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором слід відмовити. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором 10 серпня 2007 року між [PERSON] та банком був укладений договір поруки №51/1, згідно п.1.1 якого [PERSON] поручився перед банком за належне виконання позичальником - [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №51/МК/2007-840, в тому числі: повернути до 10 серпня 2009 року кредит в сумі 9 900,00 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 18,0% річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції ( штраф, пеня). Відповідно до п. 1.2 договору поруки та поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1. договору поруки повністю (чи у будь якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно із п.5.3 договору поруки дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повно виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Суд приходить до висновку про припинення поруки [PERSON], оскільки кредитор після настання строку виконання основного зобов'язання - 10.08.2009 р. не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців, а тому вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №51/МК/2007-840 від 10.08.2007 року не підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "Надра" слід відмовити.

Outcome: dismissed