Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У лютому 2021 року представник позивача - адвокат Черниш О.І., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що в кінці грудня 2020 року позивач дізналась про те, що її рахунки арештовано та списана заробітна плата, яка знаходиться на рахунку в АТ «Райффазен банк Аваль» № [NUMBER] , на підставі постанови від 10.12.2020 року Приватного виконавця Матвійчук Н.Є. про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні Виконавчого напису №4405 від 19.10.2020 року, що видав Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення з боржника - [PERSON] суми заборгованості та винагороди і витрат виконавчого провадження на загальну суму у розмірі 30579,22 грн. Одночасно з постанови приватного виконавця від 15.12.2020 року [PERSON] стало відомо про накладення арешту на її грошові кошти на рахунках, відкритих в установах банків, яка була сфотографована позивачем у приватного виконавця, та підтверджується інформацією з ЄДРБ та супровідним листом. Постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт на свою адресу позивач не отримувала. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з таких підстав. Так, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, також, згідно з позицією ВСУ, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Одночасно, на дату вчинення виконавчого напису 19 жовтня 2020 року не було правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого надпису, оскільки пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року, втратив чинність на підставі Постанови Київського Апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року. А кредитний договір не був посвідчений нотаріально, та виконавчий напис третя особа вчинив поза межами встановлених ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» нормами та строком. За таких умов нотаріус не мав права вчиняти такий виконавчий напис. На підставі цього просила суд визнати виконавчий напис №4405 від 19 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та [PERSON] від 27.05.2018 року у розмірі 30579,22 гривень, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача кошти, стягнені при виконанні даного виконавчого напису, та понесені судові витрати. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 28.01.2021 року заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №4405 від 19.10.2020 року задоволено. Зупинене стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., який видано 19.10.2020 року та зареєстрований в реєстрі за №4405, що здійснюється в межах виконавчого провадження №63864699, відкритого приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Черниш О.І. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Одночасно вказала, що представником відповідача не наведено жодних обставин, які спростовують доводи позову та дають право приватному нотаріусу вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а саме: відсутні оригінали заяви, кредитного договору, квитанції про видачу коштів позивачу, оригіналу первинних касових документів про виникнення заборгованості, договору факторингу та додатків, також звернула увагу суду і на відсутність надіслання позивачу письмового повідомлення про відступлення права вимоги від клієнта до Фактора та невідповідність у зазначених сумах заборгованості. Просила позовні вимоги задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у судове засідання не з`явилась, надала відзив, в якому вказала, що позивачем було укладено Кредитний договір МФ-1581800001149 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та [PERSON] на суму 10200,00 грн. Однак позивачем кредитні кошти не були повернуті, чим були порушені права ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс». 18.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» було укладено Договір факторингу №2 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами до позичальників, згідно з переліку, наведеному у Додатку №1 Договору, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» набуло прав кредитора за вказаним вище кредитним договором. Також вказала, що боржник відповідно до положень Закону, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів оплати заборгованості первісному кредитору - ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс», а тому ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» має право вимагати виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором. 19.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис №4405 про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 27626,56 грн., який відповідно до п.19 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» є виконавчою дією. Вважає, що при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом були дотримані вимоги ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, а тому просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Третя особа приватний виконавець Матвійчук Наталія Євгенівна у судове засідання не з`явились, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Водночас надіслала витребувані за ухвалою суду документи - повідомлення про стан виконання виконавчого провадження №63864699. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 27 травня 2018 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №МФ-1581800001149 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 10200,00 на строк до 11.06.2018 року. Відповідно до договору факторингу №2 від 18.09.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» набуло прав кредитора. ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», як правонаступник ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс», звернулось до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. із заявою про вчинення виконавчого напису. 19 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4405, відповідно до якого у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (правонаступника ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс») заборгованість за кредитним договором №МФ-1581800001149 від 27.05.2018 року за період з 18.09.2018 року по 01.10.2020 року в загальному розмірі 27326,56 грн., а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 300,00 грн., а всього 27626,56 гривень. Із вказаного виконавчого напису вбачається, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 19.10.2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. серії ВП №63864699 від 10.12.2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» суми боргу за кредитним договором у розмірі 27626,56 грн. Постановою від 10.12.2020 року та постановою від 15.12.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках різних фінансових установ, належних [PERSON] 04.02.2021 року приватним виконавцем Матвійчук Н.Є у виконавчому проваджені №63864699 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 28.01.2021 року. При вирішенні спору суд виходить з таких положень законодавства. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли банкам звертатися до нотаріусу для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт 2 взагалі відсутній в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. керувався нечинним та невірним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а отже діяв в порушення норм частини 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, беручи до уваги, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису допущено порушення вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат» та помилкове застосування нечинного законодавства (пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172), тому вказаний виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь [PERSON] суми сплаченого нею судового збору у повному розмірі, а саме по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 гривень.

Outcome: approved