Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосталь» про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 травня 2013 року у справі № 707/937/13-ц задоволено повністю позов [PERSON] до ТОВ "Енергосталь" про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнуто з ТОВ «Енергосталь» на користь позивача заборгованість по заробітній платі на загальну суму 8248грн. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Копія рішення суду, що набрало законної сили, було направлено на адресу ТОВ "Енергосталь", проте в добровільному порядку заборгованість по заробітній платі позивачу не виплачена. На підставі прийнятого рішення 14.05.2013 року Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 2/707/549/2013. Позивач неодноразово пред`являв виконавчий лист для виконання до Соснівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, проте на даний час рішення суду не виконане. Боржник ТОВ «Енергосталь» на сьогодні не перебуває в стані припинення та продовжує здійснювати свою діяльність, в [ADDRESS] розташований офіс юридичної особи. Проте, ігноруючи вимоги чинного законодавства на сьогоднішній день рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14.05.2013 року адміністрацією ТОВ «Енергосталь» не виконане, заборгованість по заробітній платі [PERSON] в сумі 8248 грн. не сплачена. Враховуючи, що на даний час рішення суду про стягнення заробітної плати відповідачем не виконано, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з ТОВ «Енергосталь» середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні у сумі 93595,20грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 04.12.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала суду, разом із позовною заявою та доданими до неї документами направлялася, як на юридичну адресу так і адресу фактичного місцязнаходження відповідача. Відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від ТОВ «Енергосталь» до суду не надійшло. Крім того про розгляд даної справи відповідача було додатково повідомлено через оголошення офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 травня 2013 року у справі № 707/937/13-ц позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "Енергосталь" про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено у повному обсязі та стягнуто з ТОВ «Енергосталь» на користь позивача заборгованість по заробітній платі на загальну суму 8248грн. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач неодноразово пред`являв виконавчий лист для виконання до Соснівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, проте на даний час рішення суду не виконане. Зокрема, 16.10.2018 року до Соснівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області позивачем подано заяву про відкриття виконавчого провадження і примусове виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 травня 2013 року у справі № 707/937/13-ц про стягнення стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 8248 грн. 22.11.2018 року постановою державного виконавця Соснівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області ВП № 57505958 передано виконавчий лист на виконання до Яготинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київський області. 28.09.2018 року постановою державного виконавця Яготинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київський області ВП № 52131170 позивачу повернуто виконавчий лист у зв`язку із неможливістю з`ясувати місцезнаходження боржника-юридичної особи. В 2019 році позивачем було пред`явлено до виконання виконавчий лист, проте постановою державного виконавця Яготинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київський області від 20.09.2019 ВП № 57505958 [PERSON] повернуто виконавчий лист у зв`язку із неможливістю з`ясувати місцезнаходження боржника-юридичної особи. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Дані щодо проведення ТОВ «Енергосталь» розрахунку із заборгованості по заробітній платі [PERSON] відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14.05.2013 року, у матеріалах справи відсутні. А тому на підставі вказаного, суд приходить до висновку, що затримка розрахунку виплат [PERSON] обраховується із дати набрання рішенням Черкаського районного суду Черкаської області законної сили а саме з 25.03.2013 року по день звернення із позовною заявою до суду. Враховуючи вказані обставини, надані позивачем докази, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому станом на 29.11.2019 року середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільнені у сумі 93595,20грн. Будь які заперечення щодо суми заборгованості відповідачем до суду не надано. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані належними доказами, є доведеними, тому підлягають до повного задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з ТОВ «Енергосталь» на користь держави судовий збір у розмірі 768грн. 40коп, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved