Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася позивач з позовом до ВАТ «Содовий завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала у відповідача з 04.08.1989 року по 25.02.2003 рік . З жовтня 1996 року ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. При звільненні з підприємства відповідач був зобов'язаний провести повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. На підставі посвідчення № 25 від 17.08.2001 року комісії по трудовим спорам вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача 721,68 грн. На підставі посвідчення № 126 від 25.03.2003 року комісії по трудовим спорам вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача 2692,87 грн. Після звільнення позивачка також неодноразово зверталася до відповідача за отриманням невиплаченої заробітної плати, але кожний раз отримувала відмову через відсутність коштів. Згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати при провині власника або уповноваженого ним органу належних звільненому робітнику сум у строки, які зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано виплатити його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення заробітної плати від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 вказаного порядку, тарифна ставка розраховується діленням середньої заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі( календарні) дні на число відпрацьованих днів( годин) Згідно довідки відповідача середньомісячна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи складає 231,34 грн. Заробітна плата у січні 2003 року складає - 257,99 грн., заробітна плата у лютому 2003 року складає - 204,68 грн. В січні 2003 року відпрацьовано 180 годин. В лютому 2003 року - відпрацьоване 144 години. Годинна тарифна ставка складає ( 257 грн.99 + 204,68 грн)/ (180 год. + 144 год.) = 1 грн. 43 коп./ год. Середньоденна заробітна плата складає : 8 год. х 1 грн. 43 коп./год. = 11 грн. 44 коп. Таким чином і у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» її середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на 30 квітня 2015 року складає: 11 грн.44 х 3127=35772 грн. 88 коп. ., де 3127 - кількість робочих днів за п'ятиденним робочим тижнем починаючи з 26 лютого 2003 року по 30 квітня 2015 року . Просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» м. Слов'янська Донецької області на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2003 року по день постанови судом рішення по справі, у сумі 35 772 грн. 88 коп. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, направив в адресу суду заяву в якій вказав, що вимоги позивача визнає тільки щодо заборгованості по заробітній платі , в іншій частині вимоги позивача не визнає, оскільки відносно ВАТ «Содовий завод» порушено справу № 5/174Б про банкрутство, в 2003 році відкрито ліквідаційну процедуру, та на підставі ст.ст.1, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, зупинення економічних санкцій у відношенні банкрута, тому просить у задоволенні вимог відмовити, справу розглянути у відсутності представника ВАТ «Содовий Завод». Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працювала у ВАТ «Содовий завод» з 04.08.1989 року по 25.02.2003 року, була звільнена з підприємства за угодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України. При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України "В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку". За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VІІ "Оплата праці" указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Про неможливість здійснити розрахунок з позивачем підприємство вказує на відсутність коштів та відкриття Ліквідаційної процедури по справі з приводу банкрутства підприємства на підставі Постанови Донецького Господарського суду від 04 вересня 2003 року. За положеннями ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що дія мораторію не поширюється на вимоги колишніх працівників про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач просить стягнути з підприємства середній заробіток за час затримки з 26 лютого 2003 року по день постановлення рішення по справі , що за 5-ти денним робочим тижнем складає 35 772, 88 дня. У відповідності до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" встановлено, що закінчення строку виплати заробітної плати ( ст. 115 КЗпП) не є початком перебігу зазначеного процесуального строку, якщо не оспорюється право на її одержання; у відповідних випадках ця обставина може бути підставою для вимог про компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із затримкою його виплати. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці": "Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення." Тому з підприємства - ВАТ "Содовий завод" на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин). Відповідно до довідки ВАТ «Содовий завод» № 70-2422 від 20.08.2015 року позивачем на даному підприємстві відпрацьовано за два останніх місяця роботи у січні 2003 року 180,0 годин, у лютому 2003 року144,0 години. Заробітна плата у січні 2003 року складає 257,99 грн., у лютому 2003 року 204,68 грн. Отже, середньоденний заробіток позивача склав: (257,99 грн.+204,68 грн.)/(180 год.+144 год.)=1 грн.43 коп./ год. * 8 год = 11 грн. 44 коп. Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві просить стягнути середній за період з 26 лютого 2003 року по день постановлення судом рішення по справі. Згідно листів Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу за 2003-2015 ріки" загальна кількість робочих днів до 30 квітня 2015 при п'ятиденному робочому тижні з двома вихідними днями у суботу та неділю становить 3127 днів. Отже, розрахунок сума середнього заробітку за весь час затримки виплати складає 35772,88 грн. з розрахунку: 11, 44 грн.(середньоденна заробітна плата) х 3127 (робочих днів). Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 487,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved