Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

28 серпня 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь 80499,56 грн., з яких 56281,54 грн. пені, 5521,02 грн. три відсотки річних, 18706,00 грн. втрат від інфляції. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 листопада 2017 року [PERSON] керуючи тягачем "DAF TE47XS", реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом "SCHMITZ SPR 24L 13/62 S01", реєстраційний номер [NUMBER], власником яких є ТзОВ «ВТА-транспорт», рухаючись по 17 км. + 500 м. а/д ПСО м. Києва в напрямку м. Київ, не впорався із керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого зіткнувся із тягачем "RENAULT MAGNUM 440", реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом "KRONE SPD 27", реєстраційний номер [NUMBER], власником яких є позивач, під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року позов [PERSON] до ПрАТ "СК""Українська страхова група", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, пені, трьох процентів річних та захист прав споживача задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] 215747,45 (двісті пятнадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 45 копійок, з них 199000 гривень\~заборгованість по страховому відшкодуванню, 4000 гривень - витрати на проведення експертизи, 8178,08 гривень пені, 981 гривня - 3% річних, 3588,37 гривень витрати від інфляції. При цьому 3% річних та інфляційні втрати були стягнуті за період з 29.06.2017 року по 28.08.2017 року. З огляду на вищевикладене позивач зазначає, що у звязку із фактичним виконанням рішення суду лише 01 серпня 2018 року має право на сплату пені, 3% річних та інфляційних витрат за період з 29 серпня 2017 року по 01 серпня 2018 року. в сумі 80499,56 грн. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня2018 року позовну заяву прийнято до свого розгляду і відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, з підстав та мотивів наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, відзиву до суду у встановлений законом строк не подав. У письмовому клопотанні від 12 листопада 2018 року представник відповідача зазначив, про проведення розгляду справи за відсутності представника ПАТ «СК «Українська страхова група» Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 травня 2018 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до ПрАТ "СК""Українська страхова група", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, пені, трьох процентів річних та захист прав споживача задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] 215747,45 (двісті пятнадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 45 копійок, з них 199000 гривень\~заборгованість по страховому відшкодуванню, 4000 гривень - витрати на проведення експертизи, 8178,08 гривень пені, 981 гривня - 3% річних, 3588,37 гривень витрати від інфляції. При цьому 3% річних та інфляційні втрати були стягнуті за період з 29.06.2017 року по 28.08.2017 року. Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду від 30 травня 2018 року залишено без змін. Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року\~регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Як визначено п. 22\~ст. 1 вказаного Закону\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. До відносин, що регулюються нормами\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~належать також відносини, які виникають при укладенні договору страхування. Вказана правова позиція також викладена в п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-ІУ встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", положення\~статті 625 ЦК України\~не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Пунктом 21 цієї ж постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття\~526, частина друга статті\~625 ЦК). Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2\~ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Згідно п.3 ч.1\~ст.20 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року\~страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Страхове відшкодування в розмірі 215747,45 грн позивачу було виплачено 01 серпня 2018 року, що не заперечується сторонами. Таким чином, інфляційні нарахування, пеня та 3 % річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Визначаючи розмір 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд погоджується з розрахунком наведеним позивачем. З вказаного у позовній заяві розрахунку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 56281,54 грн., за період з 29.08.2017 року по 31.07.18 року, 3% річних за період з 29.08.2017 року по 31.07.2018 року в розмірі 5512,02 грн., втрати від інфляції у розмірі 18706,00 грн. за період вересень 2017 року по червень 2018 року. Оскільки розрахунок проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, арифметично правильний, вказаний розрахунок приймається судом до уваги. При цьому суд також враховує, що відповідач щодо правильності розрахунку заперечень не подав. З огляду на наведене у зв'язку із невиконанням Відповідачем зобов'язань щодо виплати позивачу страхового відшкодування, враховуючи положення статті 36 Закону № 1961-ІУ та\~статті 625 Цивільного кодексу України, з Відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування, пеня, три проценти річних, витрати на проведення експертизи, а також інфляційні втрати, пов'язані з несвоєчасністю виплати страхового відшкодування в сумі 215 747,45 гривень станом на 28 серпня 2018 року. Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову\~. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 804,99 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved