Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 29.12.2008р. між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №728, за умовами якого останній було надано кредит в сумі 133000 грн. під 27 % річних, строком на 10 років, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 28.12.2018р. В звязку з порушенням позичальником взятих на себе зобовязань, з [PERSON] рішенням суду від 26.04.2011р., достроково, було стягнуто кредитну заборгованість в сумі 174702,19 грн. У період з 18.04.2011р.по 10.03.2015р. банком, за порушення позичальником взятих на себе зобовязань щодо дострокового повернення кредиту були нараховані проценти та пеня в сумі 78177,72 грн., яка в добровільному порядку відповідачем не погашена. Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою (вх. №2081 від 28.04.2015р.) про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримує позовні вимог, дає згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ст. ст.. 74 ч.5 абз. 5, 76 ч. 3 ЦПК України, на розгляд справи не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи у її відсутність не надала. Суд, з врахуванням неявки у судове засіданні відповідача, його належне сповіщення про час та місце розгляду справи, згоди позивача, прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача) - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені факти: · 29.12.2008 між кредитором - ВАТ "Державний ощадний банк України" та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір №728 (далі договір), згідно п. 1.1,1.2 розділу І якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 133000грн. під 22 % річних, на строк 10 років (з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 28.12.2018р.), на споживчі цілі, а позичальник, відповідно до п. 1.5 розділу І цього договору зобов'язався здійснювати погашення кредиту 1108,33 грн., до 25 числа кожного місяця (договір, графік погашення кредиту та відсотків згідно договору); · при укладенні договору, сторони - кредитор ВАТ "Державний ощадний банк України" та позичальник [PERSON] у п. 7.8 р. 7 договору погодили збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі комісійних винагород, пені), що передбачені умовами договору (договір); · в зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] п. п. 1.5 розділу І договору та утворення простроченої заборгованості по тілу кредит загальну заборгованість за кредитним договором, станом на 21.04.2011 р. в сумі 174702,19 грн., яка на день повторного звернення позивача до суду відповідачем не погашена (рішення суду №2-114/2011р.); · у період з 18.04.2011р. по 10.03.2015р. у відповідача, в звязку з невиконанням грошового зобовязання по достроковому повернення присуджених до стягненню сум (загальної заборгованості по кредитному договору), утворилася заборгованість по відсоткам в сумі 1421,52 грн. та пені в сумі 76\~756,20 грн., з якої 36485,94 грн. - пеня нарахована на прострочену заборгованість по основному боргу та 40270,26 грн. - пеня нарахована на прострочену заборгованість по відсоткам, яка в добровільному порядку ним не погашена (розрахунок боргу станом на 03.03.2015р., розрахунок пені на прострочену заборгованість, розрахунок пені на відсотки); · 24.10.2014р. на адресу відповідача направлена вимога про усунення порушень - дострокове погашення заборгованості по основному та простроченому тілу кредиту, простроченим відсоткам, пені в сумі 186496,49 грн. (вимога №2790 від 24.10.2014р.); · 17.02.2012р. ПАТ «Державний ощадний банк України» на імя позичальника, поручителів направлена вимога про погашення кредитної заборгованості, в якій розяснено про обовязок в 30-денний строк з дня отримання вимоги повернути грошові кошти, та в разі її не виконання - можливість звернення до суду з відповідним позовом (вимога №286 від 17.02.2012р.); · 07.06.2011р. ВАТ "Державний ощадний банк України" реорганізовано у ПАТ "Державний ощадний банк України" (наказ №112 від 03.03.2011р., зміни до статуту ВАТ "Державний ощадний банк України"); · судові витрати понесені позивачем складають судовий збір 781,78 грн. (платіжне доручення №49285336, №52234245); · [PERSON] зареєстрована по вул.. Маяковського, 79\\кв.5 смт.Врадіївка, по місцю проживання відсутня, в звязку з чим судова повістка про виклик вручена житлово експлуатаційній організації та виконкому Врадіївської селищної ради (судові повістки про виклик за вих.№1422 з відміткою судового розпорядника, КП «Врадіївське ЖКГ», виконкому селищної ради про невручення її відповідачу в звязкуз відсутністю по місцю проживання); Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення процентів та пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання щодо дострокового повернення присуджених сум. При прийнятті рішення суд керується: Ст. ст.. 74 ч.5 абз. 5, 76 ч. 3 ЦПК України, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Ст. ст. 1049,1050, 1054 ЦК України, якими встановлено, обов'язок позичальника повернути позикодавцеві кредит, сплатити проценти у розмірі та умовах, встановлених договором та неустойку відповідно до ст. ст. 549 552 ЦК України; ст. ст. 549, 551 ЦК України згідно яких розмір неустойки, процентів може бути встановлений договором, ст. 610, 611ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі його порушення настають наслідки встановлені договором або законом, зокрема у виді сплати неустойки, ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої позовна давність застовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення та кредитним договором: - п. п.1.7 черговість виконання позичальником грошових зобовязань за договором, при надходженні від позичальника коштів на рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування ним,- п. 1.8 розділу 1, згідно якого за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійні винагороди, - за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% але не менше 5 грн., щомісячно, п.п 5.2 розділу 5, відповідно до якого за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту, та сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення; п. 6.2 розділу 6, згідно з яким спори за цим договором, врегулювання яких неможливо досягнути шляхом переговорів вирішуються в судовому порядку; п. 7.8 розділу 7. Також суд керується п.17 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що відповідач не виконав судове рішення про задоволення вимог кредитора щодо дострокового повернення присуджених до стягнення сум, внаслідок чого кредитором було нараховано проценти та пеня на прострочену заборгованість по відсоткам, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів та пені на прострочену заборгованість по відсоткам підлягають задоволенню. Разом з тим, банк нарахував пеню за прострочення сплати тіла кредиту за період з 18 квітня 2011 року по 09.03.2015 року. Суд вважає, що оскільки вказаним вище судовим рішенням вже стягнуто загальну заборгованість по кредитному договору, станом на 21 квітня 2011 року, то вимоги банку про стягнення пені нарахованої на основну суму заборгованості, не підлягають задоволенню, оскільки подальше невиконання відповідачем вказаного судового рішення про стягнення заборгованості станом на 21 квітня 2011 року, в тому числі тіла кредиту, не може вважатись невиконанням кредитного договору, а тому до нього не можуть застосовуватись його положення щодо стягнення пені за прострочення повернення цієї суми. Як видно з розрахунку банку, розмір пені за період з 18 квітня 2011 року по 09.03.2015р. становить 36485,94 грн., виходячи з розміру заборгованості по тілу кредиту 70518,95 грн. та відсоткової ставки пені 0,06%. За таких обставин, суд вважає, що з загального розміру заборгованості по пені, який позивач просить стягнути з боржника слід виключити суму пені нараховану на тіло кредиту, після постановлення попереднього рішення суду про дострокове стягнення кредитної заборгованості, - 36485,94грн. Також з рішення суду про дострокове стягнення кредитної заборгованості вбачається що борг був стягнутий з відповідача станом на 21.04.2011р., а тому пеня нарахована на прострочену заборгованість по відсоткам підлягає стягненню за період з 22.04.2011 р. по 09.03.2015р. в сумі (40270,26 грн. 95,95 грн. (за період з 18.04.0211р. по 21.04.2011р.) = 40174,31 грн. При прийнятті рішення суд також керується ст.. 551 ч.1 ЦК України, в звязку з чим вважає доцільним зменшити розмір неустойки (пені) нарахованої на прострочену заборгованість по відсоткам у період з 22.04.2011 р. по 09.03.2015р. - 40174,31 грн., як таку що значно перевищує розмір збитків (процентів) - 1421,52 грн., до 10000 грн.. В звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог, - в сумі 114,21 грн.

Outcome: partial