Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай."про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 10.07.2019 року близько 21 год. 30 хв. в м. Харків по вул. Холодногірській, 86 відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій автомобіль марки «ВАЗ 2110», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. Оскільки позивачі = мати та батько по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю позивачам спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника, яким був для них загиблий син. Оскільки позивачам шкода спричинена у ДТП за участю автомобіля, який являється джерелом підвищеної небезпеки, і управління яким здійснював водій, який по відношенні до позивачів являється третьою особою, у такого водія виник обов`язок відшкодувати позивачам таку спричинену шкоду, а у позивачів виникло право на одержання компенсації такої шкоди. Станом на дату настання ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ005214476, який діяв на момент настання ДТП станом на 10.07.2019 року. 11.07.2019 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019220000001024 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 22.11.2019 за результатами проведеного досудового розслідування по факту вищезазначеної ДТП, за наслідками якої вбачалися ознаки злочину, за який передбачена відповідальність ст. 286 КК України, було винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав, що передбачені п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Позивачі мають всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їм шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам застрахована, позивачі вирішили відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача. 10.09.2019 року представником позивачів у відповідності до ст. 35 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" було подано до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву на виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника від 06.09.2019 р. з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Подані заяви на виплату страхового відшкодування містять необхідну інформацію, що визначена ч. 35.1 ст. 35 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ", а також до них були додані необхідні документи, що визначені ч. 35.2 ст. 35 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" для підтвердження кожної із заявлених вимог. Листом № 51-0617 від 31.01.2020 р. відповідач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та повідомив представника позивачів за довіреністю про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування для матері померлого - [PERSON] моральної шкоди в сумі 25038,00 грн. Цим листом відповідач повідомив, що у нього відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] . Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Батьками загиблого [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблого [NUMBER] , виданим 13.08.1964 р. Солоницівською селищною радою. Станом на день смерті [PERSON] право на одержання від загиблого утримання мали його батьки [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є непрацездатною особою та пенсіонером за віком. Цей факт підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 15.02.2007 р. Не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника те, що на момент своєї смерті син позивача - [PERSON] був безробітним, оскільки наявність у особи статусу безробітного не свідчить про відсутність у неї, окрім заробітної плати інших виплат з огляду на гарантії, передбачені Законом України «Про зайнятість населення». Позивач [PERSON] є непрацездатною особою та пенсіонером за віком. Цей факт підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 17.11.2006 р. Не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника те, що на момент своєї смерті син позивача - [PERSON] був безробітним, оскільки наявність у особи статусу безробітного не свідчить про відсутність у неї окрім заробітної плати інших виплат з огляду на гарантії, передбачені Законом України «Про зайнятість населення». Вказана позиція підтверджується судовою практикою, закрема, постановою Верховного суду від 03.10.2018 р. по справі № 199/3877/15. Розмір страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача, в якості грошової компенсації за спричинену позивачам матеріальну шкоду, що проявилася у втраті годувальника, становить - 70050,50 грн. кожному. Сума пред`явлених позивачами до відповідача вимог в досудовому порядку за спричинену позивачам матеріальну шкоду, що проявилася у втраті годувальника, становить 70 050,50 грн. кожному. Сума страхового відшкодування в досудовому порядку по пред`явлених позивачами до відповідача вимогах за спричинену позивачам матеріальну шкоду, що проявилась у втраті годувальника, на дату складення позову не виплачена. Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання страхового відшкодування від відповідача у зв`язку із втратою годувальника належна до виплати позивачам частка відшкодування становить 1/2, що в грошовому еквіваленті становить: 36 : 1/2 х 4 173,00 грн. = 70 050,50 грн. кожному (в межах ліміту страховика). Загальний розмір невиплаченого позивачам страхового відшкодування становить 70050,50 грн. кожному. Просять стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." 70050.50 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника; 6000.00 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги кожному. В судове засідання представник позивачів не з`явився, згідно заяви просить справу розглядати без його присутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З урахуванням викладеного вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. 10.07.2019 року близько 21 год. 30 хв. в м. Харків по вул. Холодногірській, 86 відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій автомобіль марки «ВАЗ 2110», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 11.07.2019 року за фактом ДТП було внесено відомості про дану подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019220000001024 з кваліфікацією за ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 22.11.2019 за результатами проведеного досудового розслідування по факту вищезазначеної ДТП, за наслідками якої вбачалися ознаки злочину за який передбачена відповідальність ст. 286 КК України, було винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав, що передбачені п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Оскільки позивачі батьки по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю позивачам спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника, яким був для них загиблий син. Оскільки позивачам шкода спричинена у ДТП за участю автомобіля, який являється джерелом підвищеної небезпеки, і управління яким здійснював водій, який по відношенні до позивачів являється третьою особою, у такого водія виник обов`язок відшкодувати позивачам таку спричинену шкоду, а у позивачів виникло право на одержання компенсації такої шкоди. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ005214476, який діяв на момент настання ДТП станом на 10.07.2019 року. 10.09.2019 року представником позивачів у відповідності до ст. 35 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" було подано до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяву на виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника від 06.09.2019 Згідно листа Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай." № 51-0617 від 31.01.2020 р. відповідач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та повідомив представника позивача за довіреністю про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування для матері померлого - [PERSON] моральної шкоди в сумі 25038,00 грн. та повідомив, що відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. 3. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. 4. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Батьками загиблого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблого [NUMBER] , виданим 13.08.1964 р. Солоницівською селищною радою. Станом на день смерті [PERSON] право на одержання від загиблого утримання мали його батьки [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] є непрацездатною особою та пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 15.02.2007. Позивач [PERSON] є непрацездатною особою та пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 15.02.2007. Не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, те що на момент своєї смерті син позивачів - [PERSON] був безробітним, оскільки наявність у особи статусу безробітного не свідчить про відсутність у неї окрім заробітної плати інших виплат з огляду на гарантії, передбачені Законом України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Матеріали справи не містять даних про те, що загиблий працював та отримував заробітну плату, тому розмір відшкодування визначається виходячи із мінімальної заробітної плати. У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" від 23.11.2018 розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 4173,00 грн. Розмір страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача, в якості грошової компенсації за спричинену позивачам матеріальну шкоду, що проявилася у втраті годувальника, становить - 70050,50 грн. кожному. Сума пред`явлених позивачем до відповідача вимог в досудовому порядку за спричинену позивачам матеріальну шкоду, що проявилася у втраті годувальника, становить 70 050,50 грн. кожному. Сума страхового відшкодування в досудовому порядку по пред`явлених позивачем до відповідача вимогах за спричинену позивачу матеріальну шкоду, що проявилася у втраті годувальника, на дату складення позову не виплачена. Граничний розмір компенсації, що передбачений для позивачів виходячи з лімітів визначених п. 27.2 ст. 27 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 року та кола осіб, які мають право на одержання страхового відшкодування за спричинену матеріальну шкоду, що проявилася у втраті годувальника становить 150228,00 грн. Кількість осіб, які претендують на виплату страхового відшкодування за спричинену матеріальну шкоду, що проявилася у втраті годувальника, становить дві особи. Пунктом 27.2. статті 27 Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 року передбачено, що траховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" від 23.11.2018 р. розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 4 173,00 грн. Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання страхового відшкодування від відповідача у зв`язку із втратою годувальника належна до виплати позивачам частка відшкодування становить 1/2, що в грошовому еквіваленті становить: 36 : 1/2 х 4 173,00 грн. = 70 050,50 грн. кожному (в межах ліміту страховика). Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. «Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між: ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, -незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивачів та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів, витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 гривень кожному, розмір яких відповідачем не спростовано. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: partial