Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернулась в суд із позовом, яким просить визнати за нею право власності на 9 / 100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування та в порядку спадкової трансмісії після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], який прийняв спадщину за заповітом , посвідченим Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 14.05.1980 року за реєстром №720 після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно- житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Їх син [PERSON] відмовився на її користь від прийняття спадщини. 09 липня 2013 року державний нотаріус Кіровоградської міської державної нотаріальної контори Ляшенко В.Є. видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається з 91/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Та постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської нотаріальної контори №3 Ляшенко В.Є. від 17 вересня 2014 року відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу частину спадкового майна- 9 / 100 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], після [PERSON], померлого [INFO]. Зазначена частина будинку належала на праві власності батькові її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. За життя- 14 травня 1980 року він склав заповіт, за умовами якого заповідав все своє майно синові (її чоловіку) - [PERSON] (заповіт посвідчений Другою Кіровограді державною нотаріальною конторою, реєстраційний №720). Як за життя спадкодавця [PERSON], так і після його смерті її чоловік проживав у вказаному будинку. Зазначене підтверджується довідкою квартального комітету №5 від 24 листопада 2014 року, тобто вчинив дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 548 ЦК , в ред.1963 року - фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Крім її чоловіка, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були чотири дочки померлого - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з постанови нотаріуса, після смерті [PERSON]- 19 грудня 1980 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася [PERSON] від свого імені та як опікун [PERSON]. Крім того, зазначила, що є ще дві спадкоємиці першої черги за законом - [PERSON] та [PERSON] 2 6 грудня 1980 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], зазначивши в заяві, що є ще дві спадкоємиці за законом - [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] заведена справа №360. На даний час всі чотири дочки [PERSON] померли. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті спадкоємицею першої черги була її дочка [PERSON], яка також померла. Після її смерті спадкоємцем першої черги є її син [PERSON], який є відповідачем по справі. [PERSON] померла в м. Олександрії приблизно в 1989-1991 роках, свідоцтва про її смерть немає. [PERSON] померла в 1998 році, свідоцтва про її смерть також немає. Спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] немає. [PERSON] померла [INFO]. Спадкоємицею першої черги за законом є її дочка [PERSON], яка є відповідачем по даній справі. Статтею 524 ЦК України 1963 року передбачені підстави спадкоємства, а саме - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Виходячи з аналізу вказаної норми, саме її чоловіку нотаріус повинен був видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Оскільки, спадкоємство в даному випадку було здійснено за заповітом. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила задовольнити, на їх обгрунтування послалась на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, заперечень не подала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, надав, через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги визнав. Залучена згідно ухвали суду від 16.03.2015 року третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача- Головне управління юстиції в Кіровоградській області, її представник в судове засідання не з»явився, повідомлявся. Заслухавши пояснення сторони позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи ( в тому числі оглянувши копії спадкових справ, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 цього ж кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Судом з"ясовано, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 15 липня 1980 року Кіровоградським міськвідділом ЗАГС, актовий запис № 1371 (а.с. 10). За змістом ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно довідки голови квартального комітету №5 від 14 березня 2013 року [PERSON], [INFO] був прописаний та проживав за адресою [ADDRESS] з 1.10.1969 року по день смерті [INFO]. На день смерті разом з ним були прописані та проживали: його син [PERSON], невістка [PERSON], внук [PERSON]. На протязі 6-ти місяців після смерті [PERSON] склад сім"ї не змінювався. Вели спільне господарство (а.с.78). 14.05.1980 року державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою Л.В. посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.13). Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535 ЦК України в редакції 1963 року). До Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори 19 грудня 1980 року із заявою звернулась [PERSON], яка діяла від себе та як законний представник [PERSON], про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON]. При цьому вказала, що крім неї є спадкоємці: сестри [PERSON] та [PERSON] (а.с.71). В.о. державного нотаріуса Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори 20.12.1980 року за вих. №91 на адресу [PERSON] та [PERSON] направлено лист, згідно якого повідомлено, що [INFO] помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. На вказаний будинок з надвірними будівлями від імені померлого складено заповіт в Другій Кіровоградській державній нотаріальній конторі на ім"я [PERSON]. Роз"яснено, якщо Вони є інвалідами або непрацездатними, то необхідно до нотаріальної контори згідно ст. 535 ЦК УССР, подати заяву про прийняття спадщини і документи, які підтверджують, що є інвалідами. По спливу шестимісячного строку з дня смерті буде видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту [PERSON] (а.с.73). [INFO] до Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори із заявою звернулась також [PERSON], про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON]. При цьому вказала, що крім неї є спадкоємці: сестра [PERSON] та сестра [PERSON] (а.с.71). На запит державного нотаріуса Ляшенко В.Є. за вих. №960/02-14-360/1980 від 29.05.2014 року спеціалізованою психіатричною МСЕК повідомлено, що медичної документації на [PERSON], [INFO] у МСЕК немає (а.с. 83). Крім того, дільничним інспектором Кіровоградського МВ УМВС України в області ст. лейтенантом міліції Дуловим К.В. здійснено перевірку по матеріалам ЄО №4374 від 25.02.2014 року. В ході перевірки свідків та очевидців події виявлено не було. Опитано громадянку [PERSON], 1946 року народження, яка пояснила, що не може встановити, де померла донька свекра громадянка [PERSON], для оформлення спадщини. Також, під час перевірки проводились опитування громадян, які проживають по сусідству з громадянкою [PERSON] та було встановлено, що ніхто з сусідів не знає де могла померти громадянка [PERSON] та в якій вона могла перебувати поліклініці. Під час перевірки встановити можливе місце смерті громадянки [PERSON] не представилось можливим. Встановлено, що грубого порушення громадського порядку не відбулось (а.с. 40). Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області повідомлено 12.06.2014 року за вих. №2046-032/04-30, що за результатами проведеної перевірки книг реєстрації смертей за період з 1986 по 1994 роки актовий запис про смерть гр. [PERSON], 1942 року народження, по відділу не було складено. [INFO] померла також і [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. 10 грудня 1998 року видано свідоцтво на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому №654 від 09 вересня 1998 року, замість договору забудови від 26.06.1941 року р. 3208, за яким 9/100 часток будинку, що знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 21). Крім того, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 17 жовтня 2011 року міським відділом по державній реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 2594 (а.с. 8). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №36874221 від 21.12.2012 року власниками будинку [ADDRESS] є: [PERSON] 9 / 100 часток у формі приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності / 10.12.1998/; [PERSON]- 91 / 100 частки у формі приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності / 10.12.1998/ (а.с.108). 21 березня 2012 року державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори посвідчено заяву [PERSON], згідно якої останній відмовився від прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] (а.с.94). [PERSON] 09 липня 2013 року звернулась до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 із заявою про видачу свідоцтва після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] (а.с.104). 09 липня 2013 року державним нотаріусом Кіровоградської міської державної нотаріальної контори Ляшенко В.Є. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається з 91/100 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.136). Та , в свою чергу, постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської нотаріальної контори №3 Ляшенко В.Є. від 17 вересня 2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 9 / 100 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO], який прийняв спадщину за заповітом, посвідченим Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 14 травня 1980 року за реєстром №720, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], останнє постійне місце проживання якого було [ADDRESS] (а.с.16-17). Згідно пункту 4.15.п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно п.4.18 п.4 глави 10 розділу II вказаного Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз"яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини до спадкоємців особи, яка мала право на спадщину і не прийняла її у зв'язку зі смертю. Спадкова трансмісія можлива за наявності двох умов: якщо спадщину відкрито (спадкодавець помер), і слідом за спадкодавцем помирає спадкоємець, не встигнувши у встановлений законом строк прийняти спадщину або відмовитися від неї. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частина 2 ст. 373 ЦК України, передбачає, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved