Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON], 16.05.2014 року звернулася до суду з позовом до Обласної комунальної установи "Шкірно-венерологічний диспансер" про визнання незаконним та скасування наказу про скорочення ставки медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету, свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1980 році була прийнята на посаду медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету Білгород-Дністровського шкірно-венерологічного диспансеру. В 2010 році її посаду було скорочено з 1,0 ставки до 0,5 ставки. 06.02.2014 року вона отримала витяг з Наказу від 05.02.2014 року №5-а "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу ", з якого вбачається, що у зв'язку із тривалим невиконанням норми показників протягом 5 років і тенденцією до зниження кількості відпущених процедур на 50 % та на підставі протоколу №2 від 04.02.2014 року розширеного засідання профкому та колективного зібрання, інспектору відділу кадрів було довірено проінформувати письмово [PERSON] про скорочення та її перевід з 07.04.2014 року на 0,25 ставки посади медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу. Після виходу з відпустки, а саме 20.05.2014 року, позивач ознайомилася ще з одним наказом № 16 , згідно якого внесено зміни до пункту 3 наказу № 5-а від 05.02.2014 року "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу" про скорочення та перевід з 20.05.2014 року на 0,25 ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу Обласної комунальної установи "Шкірно-венерологічний диспансер". На підставі вищевикладеного, позивач 16.09.2014 року уточнивши свої позовні вимоги, остаточно просить суд: поновити пропущений з поважних причин строк позовної давності на оскарження наказу головного лікаря Обласної комунальної установи "Шкірно-венерологічний диспансер" від 05.02.2014 року № 5-а "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу"; визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Обласної комунальної установи "Шкірно-венерологічний диспансер" від 05.02.2014 року № 5-а "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу", визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Обласної комунальної установи "Шкірно-венерологічний диспансер" від 20.05.2014 року № 16, згідно якого внесено зміни до п.3 наказу № 5-а від 05.02.2014 року "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу", поновити [PERSON] ставку сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу Обласної комунальної установи "Шкірно-венерологічний диспансер" з 0,25 ставки до 0,5 ставки з 20.05.2014 року та стягнути з Обласної комунальної установи "Шкірно-венерологічний диспансер" на користь [PERSON] різницю в неотриманні окладу у розмірі 0,5 ставки з часу переведення на оклад у розмірі 0,25 ставки до вирішення справи судом, з відрахуванням обов'язкових платежів та зборів. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищенаведені факти і просили суд задовольнити їх. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову повністю. Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом установлено, що 05 лютого 2014 року обласною комунальною установою "Шкірно-венерологічний диспансер" прийнято наказ № 5-а від 05.02.2014 року "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу", у відповідності до якого у зв'язку із тривалим невиконанням норми показників протягом 5 років і тенденцією до зниження кількості відпущених процедур на 50 % та на підставі протоколу №2 від 04.02.2014 року розширеного засідання профкому та колективного зібрання було наказано інспектору відділу кадрів Осадчук Г.Д. проінформувати письмово медичну сестру фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу [PERSON] про скорочення та її перевід з 07.04.2014 року на 0,25 ставки посади медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу, що підтверджується випискою з наказу (а.с.5). Про заплановане скорочення 0,25 посади медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету з метою приведення штатних нормативів у відповідність до вимог наказу МОЗ України від 23.02.2000 р. № 33 та у зв'язку з недостатньою завантаженістю роботи медичної сестри кабінету протягом останніх трьох років, [PERSON] повідомлено 06.02.2014 року, що підтверджується підписом на вищевказаному повідомленні (а.с.4). Позивач, у своєму позові зазначає, що у період з 04.04.2014 року знаходилась в черговій щорічній відпустці, термін якої мав бути до 07.05.2014 року. Однак під час відпустки з 04.04.2014 року по 14.04.2014 року вона хворіла, а тому відпустку продовжили до 19.05.2014 року, листок непрацездатності додає до матеріалів справи (а.с.55). У зв'язку із перебуванням позивача у відпустці, обласною комунальною установою "ШВД", 20.05.2014 року був прийнятий наказ № 16 "Про внесення змін до наказу № 5-а від 05.02.2014 року "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу", у відповідності до якого внесено зміни до п.3 наказу № 5-а від 05.02.2014 року, а саме доручено інспектору відділу кадрів Осадчук Г.Д. проінформувати письмово медичну сестру фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу, [PERSON] про скорочення та її перевід з 20.05.2014 року на 0,25 ставки посади сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу. 20 травня 2014 року [PERSON] ознайомлено з наказом від 20 травня 2014 року №16, про що свідчить її підпис .(а.с.34). Позивач як на підставу обґрунтування позовних вимог посилається на ту обставину, що вищевказані накази є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки згідно з п.п.3.3 Положення про обласний шкірно-венерологічний диспансер, затвердженого наказом міністерства охорони здоров'я України № 207 від 30.12.1992 р., обласний шкірно-венерологічний диспансер повинен мати фізіотерапевтичне відділення тощо. Окрім того, відповідно до п.16 Додатку № 25 Наказу МОЗ № 33 від 23.02.2000 року "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я ", посади медичних сестер фізіотерапевтичного кабінету встановлюються в обласних шкірно-венерологічних диспансерах на 50 і більше ліжок з розрахунку 1 посада на 15 тис. умовних фізіотерапевтичних одиниць на рік. Таким чином, якщо для 50 та більше ліжок з розрахунку 15 тис. умовних фізіотерапевтичних одиниць на рік, передбачено 1 посаду , то виходячи з простого математичного розрахунку, 0,50 ставки медичної сестри може бути для 25 ліжок стаціонарного відділення. Позивач стверджує, що зазначене скорочення посадового окладу з 0,50 до 0,25 ставки робиться не інакше як лише з тією умовою, щоб штучно створити умови економії бюджетних витрат на заробітну плату, оскільки в зазначеному медичному закладі в дійсності не відбулося будь-яких змін в організації виробництва і праці. Більш того, вважає, що повинна була бути повідомлена про наказ від 20.05.2014 року № 16 "Про внесення змін до наказу № 5-а від 05.02.2014 року "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу" не пізніше ніж за 2 місяці. Однак з такими твердженнями суд погодитися не може з наступних підстав. Судом встановлено згідно із інформації по фізіотерапевтичному кабінету ОКУ "ШВД", з 2006 року по 2007 рік виконувалися нормативи на 1 ст. посади сестри медичної, а саме 15 тис. умовних фізіотерапевтичних одиниць за рік. Згодом рівень відпущених процедур став суттєво знижуватися, у 2010 році, посаду медичної сестри фізіотерапевтичного кабінету ОКУ "ШВД" було скорочено з 1,0 ставки до 0,5 ставки. Станом на 2013 рік кількість відпущених одиниць досягала 4945 з виконанням нормативу в одиницях 7,5 тис., що дорівнювало 65,9 % виконання плану, а у першому кварталі 2014 року кількість відпущених одиниць досягала 833, з виконанням нормативу в одиницях 1875, що дорівнює 44,4 % виконання плану (а.с.39). У відповідності до п.16 Додатку № 25 до наказу МОЗ України № 33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я" від 23.02.2000 року, посади медичних сестер фізіотерапевтичного кабінету встановлюються в диспансерах на 50 і більше ліжок з розрахунку 1 посада на 15 тис. умовних фізіотерапевтичних одиниць за рік. Відтак збереження за позивачем 0,5 ставки призвело б до того, що 0,25 ставки, які вона не виконує використовувалися б не за призначенням, що є неприпустимим у відповідності до наказу № 33 від 23.02.2000 року. За змістом ч.3 та ч.4 ст.32 КЗпП, у зв'язку iз змінами в організації виробництва i праці допускається зміна істотних умов праці при продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів i найменування посад та iнших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше нiж за два мiсяцi. Якщо колишні iстотнi умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Частиною другою наказу МОЗ України № 33 "Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я " від 23.02.2000 року надано право керівникам закладів охорони здоров'я у разі виробничої необхідності змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені штатними нормативами для даного закладу, за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Заміна посад працівників може здійснюватись лише в межах однієї категорії медичного (лікарі, середній медичний персонал, молодший медичний персонал), фармацевтичного персоналу, адміністративно-управлінського, крім заступників керівників, та господарсько-обслуговуючого персоналу. Судом встановлено, що [PERSON] про скорочення її посади та перевід на 0,25 ставки повідомлена своєчасно ( 06.02.2014р.), працівник погодилася на продовження роботи в нових умовах у зв'язку із чим подала заяву про надання дозволу про сумісництво.(а.с.4,38) Згідно з нормами чинного законодавства, скорочення ставки працівника не могло відбутися у період відпустки та лікарняного, тож адміністрацією ОКУ "ШВД" було вжито усіх можливих заходів задля недопущення порушення законодавства та було видано Наказ № 16 від 20.05.2014 року "Про внесення змін до наказу № 5-а від 05.02.2014 року " (а.с.34). До того ж, задля можливості збереження попередньої заробітної плати працівника [PERSON] та недопущення ущемлення її прав, адміністрацією ОКУ "ШВД" було запропоновано перевести медичну сестру фізкабінету [PERSON] на 0,25 ставки медичної сестри патронажу амбулаторно-консультативного відділення. На підставі заяви [PERSON], та у відповідності до наказів № 66 від 20.05.2014 року та № 67 від 20.05.2014 року, позивача було переведено на посаду на 0,25 ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету згідно штатного розкладу та на 0,25 ставки сестри медичної кабінету амбулаторно-консультативного відділення без кваліфікаційної категорії (а.с.36-38). Отже порушень законодавства обласною комунальною установою "Шкірно-венерологічний диспансер " при винесенні наказів від 05.02.2014 року № 5-а "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу " та наказу № 16 "Про внесення змін до наказу № 5-а від 05.02.2014 року "Про скорочення ставки сестри медичної фізіотерапевтичного кабінету загально-лікарняного персоналу " на що посилається позивач, судом не виявлено. Що стосується вимог позивача, щодо поновлення строку звернення до суду з зазначеним позовом та заяви відповідача, щодо застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Враховуючи вищевикладене, а також те, що з боку відповідача не було порушення вимог чинного трудового законодавства, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач та його представник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду не порушено, позовні вимоги не доведені, а відтак суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, що є самостійною підставою для цього.

Outcome: dismissed