Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] сільська рада Бериславського району Херсонської області звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовом до Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, [PERSON] про розірвання договору оренди землі. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним: 09.06.2009 року між Бериславською районною державною адміністрацією та [PERSON] укладено договір оренди землі, з метою вирощування сільськогосподарських культур із земель резервного фонду (не витребувані паї) загальною площею 10,66 га, в тому числі ріллі 10,66 га, розташованих на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, строком на 10 років, вказаний договір зареєстровано у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.07.2009 року №4АА002347-040971500005. Дана земельна ділянка передана в оренду на підставі статті 13 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведенного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Пунктом 40 Договору оренди землі, зазначено, що дія договору припиняється у разі зміни власника орендованої земельної ділянки. 11.07.2017 року [PERSON] сільська рада, на підставі рішення Бериславського районного суду, про визнання майна відумерлим зареєструвала право комунальної власності на земельну ділянку площею площею 8,9831 кадастровий номер 6520686600:05:008:0027, яка увійшла до орендованого масиву. 31.07.2017 року позивач звернувся з листом до Відповідача-1 Бериславської районної державної адмінінстрації з заявою внести зміни до договору оренди землі від 09.06.2009 року на яку відповідь не надійшла. Дана ситуація, спричиняє збитки місцевому бюджету, оскільки орендна плата у діючому договорі оренди значно нижча ніж прогнозована орендна плата, яка буде за договором оренди укладеним на конкурентних засадах сільською радою та переможцем земельних торгів. Дані ж земельні ділянки передано в оренду навіть без проведення процедури аукціону. Позивач хоч і не є стороною спірного договору, але цей факт з огляду на правову позицію Вищого господарського суду України не позбавляє його права звернення до суду з вимогою про захист охоронюваного законом інтересу. Просить суд припинити шляхом розірвання договір оренди землі, укладений 09.06.2009 року між Бериславською районною державною адміністрацією та [PERSON] в частині земельної ділянки площею 8,9831, кадастровий номер 6520686600:05:008:0027, розташованої на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області та скасувати відповідний запис про державну реєстрацію права оренди, від 10.07.2009 року №4АА002347-040971500005, також стягнути з відповідачів на користь позивача, понесені та документально підтверджені судові витрати. 29.12.2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу встановлено 15-денний термін з дня отримання ухвали на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами 23.01.2018 року від представника відповідача- 1 надійшов відзив на позовну заяву, який зводиться до наступного: для урегулювання ситуації, яка склалася навколо оспорюваної земельної ділянки, на підставі поданого [PERSON] сільською радою клопотання від 31.07.2017 року за №234/02-36, районною державною адміністрацією направлено [PERSON], листа від 22 вересня 2017 року за №001/15-2427/0/2017/602-04 щодо необхідності дострокового розірвання договору оренди землі у звязку із набуттям [PERSON] сільською радою права комунальної власності на оспорювань земельну ділянку. 13 грудня 2017 року на адресу районної державної адміністрації надійшла відповідь від [PERSON], у якому зазначено, що припинити Договір оренди можливо лише після закінчення сільськогосподарського сезону після збору врожаю орендарем. Таким чином, вирішення порушеного питання можливе в серпні 2018-го року, також зазначено, що договір в односторонньому порядку неможливо достроково розірвати. 20 листопада 2017 року відбулося засідання постійної районної комісії по розгляду, вирішенню та врегулюванню земельних відносин, на якій розглянули, подані разом з додатками клопотання Раківського сільського голови щодо необхідності внесення змін до діючих договорів оренди землі, на які громада набула права комунальної власності, зокрема і щодо вищезгаданого договору оренди землі. [PERSON] сільським головою подано повторне клопотання від 11 грудня 2017 року №381/02-36 щодо внесення змін до договорів оренди землі на яке надано відповідь від 27 грудня 2017 року №001/3411/0-2017/15/602-04-3508 (копія додається). Також звертає увагу суду, що в позовній заяві, позивачем не зазначено, які вимоги Закону або Договору оренди землі були порушені Бериславською районною державною адміністрацією чи [PERSON], що може слугувати, на його думку, підставою для розірвання договору оренди. Вважає, що факт набуття позивачем права власності земельні ділянки, які є частиною земельних ділянок переданих в оренду, не є підставою для безумовного розірвання договору оренди земельної ділянки. Зазначив, що у заяві відсутнє посилання позивача на будь-яку норму законодавства, що дає правову підставу для розірвання договору, крім того Позивач не є стороною в договорі оренди землі. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, у звязку з їх необгрунтованістю. Відповідач-2 [PERSON] також не погодився із позовними вимогами та 29.01.2018 року від його представника надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з боку позивача має місце невідповідність обраного ним способу захисту, тому ця обставина є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Вважає, що земельні ділянки державної або комунальної власності та земельні частки (паї) є різними об'єктами земельних відносин і мають різний правовий режим. За своєю правовою природою поняття земельні частки (паї) не є тотожним з земельними ділянками, а тому оренда земельної частки (паю) і оренда земельної ділянки мають суттєво різні якісні відносини. Порядок використання не витребуваних земельних часток (паїв) регулюється спеціальними законодавчими актами, згідно яких нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду. У відзиві посилається на лист Державного агентства земельних ресурсів України від 14.05.2012 № 7295/17/6-12 "Про надання роз'яснення (щодо деяких питань земельного законодавства, які виникають при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки)", згідно якого нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень та до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, без проведення аукціону, після розроблення технічної документації із землеустрою. Відтак, законодавством передбачена можливість раціонального використання земельних часток до оформлення їхніми власниками правовстановлюючих документів з можливістю надходження коштів до бюджету (в даному випадку [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області). Таким чином, приймаючи розпорядження №163 від 11 лютого 2009 року «Про затвердження технічної адміністрації із землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду» Бериславська районна державна адміністрація Херсонської області як суб'єкт владних повноважень реалізувала надані їй повноваження. Чинність спірного договору була визначена настанням конкретного юридичного факту - отримання власниками паїв правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки, але не раніше закінчення сільськогосподарського сезону (після збору врожаю [PERSON]), відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (п. 31 Договору). Отже при виникненні в особи права власності на земельну ділянку право користувача припиняється в силу закону та договору. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, а припиняється в частині оренди земельної ділянки, на яку особою отримано правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, та відповідно до умов договору - не раніше закінчення сільськогосподарського сезону (після збору врожаю [PERSON]). Станом на 19.01.2018 року спірна земельна ділянка засіяна озимою пшеницею. Також зазначив, що позивач не довів, належними та допустимими доказами, що саме на передані в оренду не витребувані паї [PERSON] сільською радою Бериславського району Херсонської області отримано правовстановлюючі документи про право власності. Крім того зазначає, що розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі, а тому наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази оплати позивачем витрат на правову допомогу, які мають бути відшкодовані у разі задоволення позову і вважає ці витрати недоведеними. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представником позивача 30.01.2018 року було надано відповідь на відзив у якому зазначає, що припинення договору оренди, укладеного районною державною адміністрацією та орендарем на підставі Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у разі зміни власника землі, прямо передбачено вищенаведеним законом (ст.13) та оскаржуваним договором (пункт 40). Законодавець повязує момент припинення орендних відносин зі зміною власника в результаті оформлення права на частку (пай). В даному випадку майно було визнане відумерлим на підставі рішення суду та передане територіальній громаді у комунальну власність. Змінився не лише власник, але і форма власності. Також наголосила, що відповідно до протоколу №7 від 20.11.2017 року засідання постійної районної комісії по розгляду, вирішенню та врегулюванню земельних відносин Бериславська РДА фактично погодилася з доводами позовної заяви, оскільки вирішила припинити дію договору на спірну земельну ділянку. У відповіді на відзив відповідача-2 [PERSON], яка надійшла до суду 13.02.2018 року, представник позивача зазначила аналогічні доводи, що і у відповіді на відзив Бериславської РДА, та додала, що згідно Витягу про реєстрацію права власності, доданого до позовної заяви, підставою для його виникнення стало саме розпорядження голови районної державної адміністрації №287 від 29.05.2017 року, в силу дотримання сільською радою процедури виділення земельної ділянки (паю) передбаченої Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Чинне законодавство не містить жодної норми, яка б дозволяла районній державній адміністрації бути розпорядником земель комунальної форми власності. [PERSON] сільська рада не заперечує добросовісності орендаря [PERSON] та не має заперечень проти переукладення договору за результатами земельних торгів. Стосовно вартості оплати послуг адвоката, зазначила, що розрахунок здійснено з урахуванням вартості послуг за надання кваліфікованої юридичної допомоги з урахуванням Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України». Ухвалою суду від 26.02.2018 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті . Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.. Вимоги ст. ст. 12, 13, 81, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Судом було роз'яснено право сторонам по справі заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони наголошували на тому, що надали до справи всі наявні в них докази. Судові органи, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечують захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, інтересів суспільства і держави. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Заслухавши представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 93, ч.4 ст. 124 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. 09.06.2009 року між Бериславською районною державною адміністрацією та з одного боку та [PERSON] з іншого укладено договір оренди земельної ділянки з метою вирощування сільськогосподарських культур із земель резервного фонду (не витребувані паї) загальною площею 10,66 га, в тому числі ріллі 10,66 га, розташованих на території [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області, строком на 10 років, вказаний договір зареєстровано у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.07.2009 року №4АА002347-040971500005 (а.с.7-9). За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Статтею 1, ч.1 ст. 2, ст.3,ч.4 ст.4, ч.1, абз.2 ч.2 ст.5, ст.13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. [PERSON] земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. [PERSON] земельних ділянок можуть бути: громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави. [PERSON] набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати аукціону. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правовідносини оренди земель (нерозподілених паїв) урегульовані наступними законодавчими актами. Відповідно до частини першої ст. 6 Закону України "Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток паїв)"встановлено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За п.16 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі земельні ділянки з видачею державного акту на право власності на землю. Відповідно до статей 3, 5, 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки. Із огляду на умови договору оренди землі від 24.05.2017 він укладений із дотримання вимог чинного законодавства. За правовою природою сторони уклали договір оренди землі - строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законами України "Про оренду землі", «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» - Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Підстави для розірвання договору оренди землі судом, визначені законодавством України та договором. Чинний договір може бути змінено або розірвано за правилами ст.651 або 652 ЦК України. Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За правилами ст.652 ЦК України передбачено розірвання або зміна договору може мати місце у разі істотної зміни обставин. Стаття 654 ЦК України містить вимогу про вчинення зміни або розірвання договору у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобовязана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148 - 1 Земельного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов»язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ч.3 ст.148-1 ЗК України, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом 1 місяця з дня набуття права власності на неї зобов»язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім.»я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Судом встановлено що 11.07.2017 року [PERSON] сільська рада Бериславського району Херсонської області зареєструвала своє право власності на земельну ділянку: площею 8.9831 кадастровий номер 6520686600:05:008:0027 (а.с.10). Новий власник землі, позивач по справі не повідомив орендаря в порядку ч.3 ст.148-1 ЗК України в 1-місячний строк про набуття ним права власності на землю із зазначенням певних відомостей, надав суду лише клопотання до Бериславської РДА про внесення змін до договору оренди у зв»язку зі зміною власника. Доказів про те, що ним було повідомлено орендаря суду не надано (а.с.11).. Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов»язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення та пошкодження об»єкту оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. За статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлені підстави припинення договору оренди землі, а саме такими підставами є: - закінчення строку, на який його було укладено; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; - смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; - ліквідації юридичної особи - орендаря; - відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; - набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; - припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). В односторонньому порядку розірвання договору оренди землі можливе лише в тому випадку, якщо це прямо передбачено в договорі оренди землі. Судом встановлено, що за умовами п.п.36-40 договору від 09.06.2009 року сторони погодили зміни договору та його припинення. Так, за п. 36 договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. За п.37 договору - дія договору припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - придбання орендарем земельних ділянок у власність; - викупу земельних ділянок для суспільних потреб або примусового відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - смерті [PERSON]. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. За п. 38 договору - дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованих земельних ділянок, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 37 Договору оренди передбачені підстави припинення договору оренди. Згідно п. 40 договору сторони домовились, що перехід права власності на орендовані земельні ділянки до другої особи, є підставою для зміни умов договору, або розірвання цього договору. Відповідач-2 по справі [PERSON] у зв»язку зі зміною власника орендованої земельної ділянки не заперечує припинення договору оренди, але після закінчення сільськогосподарського сезону (після збору врожаю орендарем» у зв»язку з чим просить Бериславську РДА внести зміни договору. ( а.с.47, 48). З проведеного судом системного аналізу умов наведених вище норм чинного законодавства та умов договору у сукупності суд прийшов до висновків, що чинне законодавство (Закон України "Про оренду землі", Цивільний кодекс України, Земельний кодекс України) захищають право [PERSON] на користування земельною ділянку протягом терміну дії договору оренди при умові добросовісності ним виконання договірних господарських зобов'язань. Чинне законодавство не надає прав іншим особам, окрім сторін договору, ініціювати дострокове розірвання або припинення договору. Законодавство надає пріоритет погодженим сторонами умовам договору щодо урегулювання зміни, дострокового розірвання або припинення договору. Припинення землекористування земельною ділянкою [PERSON] можливе тільки з моменту отримання власниками паїв державних актів на право власності на земельну ділянку. Як витікає із матеріалів справи, сторони уклали договір, де передбачили умови припинення договору та розірвання договору та зробили застереження, що дія договору припиняється, в тому числі і шляхом розірвання, крім визначених сторонами в договорі і в інших випадках, передбачених законом. Як вбачається із матеріалів справи, в ході розгляду не знайшло свого підтвердження факту отримання власником паю державного акту на право власності на земельну ділянку, тому позивач безпідставно вважає, що він набув прав власності на спірну земельну ділянку в розумінні ст.17, 16 Перехідних положень Земельного кодексу України. Судом встановлено, що позивач набув право власності на земельну ділянку відповідно до рішення Бериславського районного суду щодо визнання спадщини відумерлої, земельна ділянка загальною площею 8,9831 га, кадастровий номер 6520686600:05:008:0027 із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства Зоря" (невитребувані паї). Зазначена земельна ділянки площею 8,9831 га є складової земельної маси, переданої в оренду за договором від 09.06.2009 року. При цьому, зазначена земельна ділянка стала комунальною власністю громади [PERSON] сільської ради. За статтею 4 Закону України "Про оренду землі", зокрема Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. А саме, порядок продажу земельних ділянок або прав на них має проводитись у порядку визначеному ст. 134-136 Земельного кодексу України. Після набуття прав комунальної власності на земельну ділянку площею 8,9831 га позивач набув права правонаступника Орендодавця у відповідності до ст.770 ЦК України за якою передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої в найом, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Зазначена норма кореспондується з умовами п.12.4 договору, за яким у разі зміни власника на орендовані землі договір не може бути розірваний або змінений. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що договір оренди землі від 09.06.2009 року не може бути припинений шляхом розірвання за ініціативою нового власника частини орендованої земельної ділянки, оскільки таке припинення суперечить умовам самого договору та чинного законодавства, зокрема ст.ст.770, 651, 652 ЦК України, нормам Закону України "Про оренду землі". Суд вважає, що своїми правами щодо проведення земельних торгів [PERSON] сільська рада може скористатися після закінчення договору оренди від 09.06.2009. Посилання позивача на пункт 40 договору як на підставу припинення договору, згідно якого у зв»язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов або розірвання договору не є тотожною з обставинами справи, оскільки [PERSON] сільська рада, яка набула власності на земельну ділянку площею 8,9831 га не є фізичною особою, земельна ділянка після оформлення радою права набула комунальну форму власності, відповідно реалізація прав щодо неї має регулюватися нормами права, які регулюють правовідносини щодо розпорядження землями комунальної форми власності. Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів обгрунтованності та законності своїх позовних вимог. При таких обставинах суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. У відповідності до ст.770 ЦК України, Закону України " Про оренду землі" позивач може виступити правонаступником Орендодавця у договорі від 09.06.2009 року шляхом укладання додаткової угоди, після чого повноважно запропонувати [PERSON], при наявній необхідності, переглянути умови договору, в тому числі розмір орендної плати у порядку визначеного чинним законодавством. У відповідності до ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову витрати пов»язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed