Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS], яке станом на 15.04.1991 року відносилось до двору колгоспника. Так як за життя чоловік своє право власності на спірне майно у встановленому законом порядку не оформив, то в зв"язку з відсутністю відповідного правовстановлюючого документу, який би стверджував його право власності на частину спірного будинковолодіння, не може оформити своїх прав щодо спадщини. А тому, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися. В поданих до суду заявах просили справу слухати у їх відсутності, при цьому зазначили, що позов визнають. Представник відповідача - Лосяцької сільської ради в судове засідання не з"явився, від голови сільської ради Фостій Г.Г. до суду надійшла заява, в якій такий просив розгляд справи провести без участі представника відповідача, при цьому зазначив, що позов відповідач визнає. За таких обставин, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, [INFO] в с.Лосяч Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15 травня 2013 року Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповів відповідачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 03.02.2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Лосяцької сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за №3. Поряд з тим, встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] відмовився від спадкування згідно заповіту, про що подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Також встановлено, що позивач, після смерті [PERSON], прийняла спадщину, вступивши в управління його спадковим майном, та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Наведене підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої щодо майна померлого [PERSON] за №323/2013 від 07.11.2013 року. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS], в якому померлий проживав, та в управління яким після його смерті вступила його дружина - позивач по справі [PERSON]. Поряд з тим, встановлено, що будинковолодіння, в якому проживав померлий [PERSON] відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") він та позивач [PERSON] були його членами. Вказані обставини стверджені копіями особового рахунку з погосподарських книг Лосяцької сільської ради за № [NUMBER] на ім"я [PERSON], довідкою Лосяцької сільської ради № 439 від 03.10.2014 року. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, [PERSON] та позивач [PERSON], кожен зокрема, на відповідній правовій основі набули право власності на 1/2 частину колгоспного двору, який був розміщений по [ADDRESS]. Проте, за життя померлий [PERSON] у визначеному порядку своє право власності на вказаний нерухомий об"єкт не оформив та у відповідному органі не зареєстрував. Відповідно до рішень 13 сесії 21 скликання Лосяцької сільської ради від 21.01.1994 року та 4 сесії 22 скликання Лосяцької сільської ради №17 від 07.06.1995 року, [PERSON] було безоплатно передано у приватну власність земельні ділянки, а саме: 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 60 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 цього ж Кодексу в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем щодо майна померлого [PERSON] за законом, після його смерті фактично вступила в управління та розпорядження таким, проте, свої спадкові права на частину такого, зокрема на ? частину спірного жилого будинку, оформити не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належного спадкодавцю нерухомого майна. Окрім позивача, спадкоємцем за законом майна померлого є [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак вони спадщину не приймали, від прийняття такої відмовились. Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені довідкою Лосяцької сільської ради №440 від 03.10.2014 року, повідомленням приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. №420/02-31 від 26.06.2014 року, матеріалами спадкової справи відкритої щодо майна померлого [PERSON] за №323/2013 від 07.11.2013 року, з яких вбачається, що виключно позивачем заявлялись права щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 07 червня 2013 року, виготовленого ПП «Бюро технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор», інвентаризаційна вартість будинковолодіння [ADDRESS] становить 135586 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) ст.ст. 1216-1218 ЦК України,

Outcome: approved