Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість та штрафні санкції за договором фінансового лізингу № 00005010 від 17 травня 2012 року в сумі 389\~004,32 грн з яких: основну суму заборгованості в розмірі 19726 грн. 17 коп., збитки у розмірі 230\~725 грн. 82 коп., штраф у розмірі 1635 грн. 71 коп., пеню в розмірі 1914 грн 69 коп., 3% в розмірі 574 грн. 41 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1629 грн. 08 коп., неустойку в розмірі 126 798 грн. 44 коп., а також судові витрати по справі та витрати на послуги юристів. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 17 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг № 00005010, відповідно до умов якого позивач зобовязався передати у розпорядження відповідача [PERSON] транспортний засіб типу Volkswagen Touran 2.0 I TDI, 2012 року виробництва, шасі №WVGZZZTZCV092310, реєстраційний номер [NUMBER], а [PERSON] в свою чергу зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за даним договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів на загальну суму, що в еквіваленті становить 37 765,03 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 23 800 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму 10 200 доларів США. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за даним договором позивачем були направлені наступні нагадування: перше нагадування від 04.06.13 року; друге нагадування від 17.06.13 року; трете нагадування від 03.07.13 року, 16.07.13 року, 05.08.13 року, 16.08.13 року, 04.09.13 року, 17.09.13 року, 03.10.13 року, 16.10.13 року, 05.11.13 року, 18.11 13 року. Також, 18.11.2013 року на адресу [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору. Відповідно до п. 12.6.1, 12.13 Умов договору лізингу, датою розірвання договору є 30.11.2013 року. Станом на 25.09.2014 року основна сума заборгованості відповідача за лізинговими платежами за період з 16.08.13 року по 30.11.13 року становить 19 726 грн 17 коп. У звязку з припиненням договору та систематичним порушенням відповідачами умов договору, з метою супроводження процесу повернення заборгованості, позивач був вимушений звернутися до спеціалізованих організацій, за допомогою яких обєкт лізингу було повернуто, внаслідок чого позивачем було витрачено 6 720 грн., що є збитками на правову допомогу. Крім того, внаслідок припинення договору лізингу та неповернення відповідачем обєкту лізингу, позивачу було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 230\~005, 82 грн. Також, відповідно до умов лізингу, за порушення зобовязань відповідач був зобовязаний сплатити штрафні санкції розміром 1\~635, 71 грн, пеню у сумі 1\~914, 69 грн. Через невиконання відповідачем грошових зобовязань за цим договором, станом на 25.09.2014 року загальна сума 3% річних складає 574, 41 грн. Позивач також зазначив, що на підставі ст. 1214 ЦК України, відповідач має сплатити позивачу проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 1\~629, 08 грн, а також повинен був повернути обєкт лізингу в строк не пізніше ніж 30 листопада 2013 року, у звязку з чим неустойка у розмірі подвійної плати за користування обєктом лізингу становить 126\~798,44 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати без його участі, наполягав на розгляді справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг за № 00005010, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передав [PERSON] у користування транспортний засіб типу Volkswagen Touran 2.0 I TDI, 2012 року виробництва, шасі № WVGZZZTZCV092310, реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість обєкту лізингу в еквіваленті складає 34 000 доларів США, авансовий платіж в еквіваленті складає 10 200 доларів США, лізинговий платіж в еквіваленті складає 664,20 доларів США, адміністративний платіж в еквіваленті складає 510 доларів США, обсяг фінансування в еквіваленті складає 23 800 доларів США; кількість лізингових платежів та строк лізингу складає 60 місяців (а.с. 13). Згідно умов Договору про фінансовий лізинг передбачено, що Лизингоодержувач придбає обєкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною Лізингодавцем (а.с. 13). Додатком до договору про фінансовий лізинг № 00005010 від 17 травня 2012 року, який є невідємною частиною договору, передбачені загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, відповідно до п. 6.1 якого, для експлуатації обєкту лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингові платежі відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Лізингові платежі включають у себе: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частку від обсягу фінансування (сума яка включає частину вартості обєкта лізингу); комісії; покриття витрат, повязаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати передбачені, або прямо повязані з Контрактом (а.с. 16). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до п. 6.4 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів відображаються лізингові платежі з урахуванням відсотків (процентів/процентної ставки) за використання обсягу фінансування, розмір яких узгоджений сторонами. Пунктом 6.5, 6.10 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок зазначений Порше Лізинг Україна у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів не пізніше дати, вказаної у Графіку. 17 травня 2012 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» та Лізингоодержувач [PERSON] підписали Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, яким було узгоджено дату сплати та суму сплати (а.с. 23 26). 17 травня 2012 року було складено акт прийому-передачі, відповідно до якого [PERSON] отримав у користування транспортний засіб типу типу Volkswagen Touran 2.0 I TDI, 2012 року виробництва, шасі №WVGZZZTZCV092310, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 27). Позивачем 02.08.13 року, 03.09.2013 року, 02.10.2013 року, 04.11.2013 року, 03.12.2013 року, 02.01.2014 року, 03.02.2014 року, 03.03.14 року, 01.04.2014 року, 05.05.14 року, 03.06.14 року, 02.07.14 року, 04.08.14 року на адресу відповідача були надіслані рахунки-фактури, згідно яких [PERSON] було виставлено рахунок, у якому зазначалася сума частини вартості обєкта лізингу, а також проценти та комісія, які відповідач не сплатив (а.с. 52 - 64). У звязку з тим, що відповідач не виконував своїх зобовязань за договором про фінансовий лізинг, позивачем на адресу відповідача були надіслані нагадування, а саме - перше нагадування від 04.06.13 року штраф у розмірі 122 грн 43 коп; друге нагадування від 17.06.13 року штраф у розмірі 163 грн. 24 коп.; третє нагадування від 03.07.13 року штраф у розмірі 203 грн. 98 коп.; третє нагадування від 16.07.13 року штраф у розмірі 203 грн. 98 коп.; третє нагадування від 05.08.13 року штраф у розмірі 203 грн. 72 коп.; третє нагадування від 16.08.13 року штраф у розмірі 203 грн. 15 коп.; третє нагадування від 04.09.13 року штраф у розмірі 203 грн. 68 коп.; третє нагадування від 17.09.13 року штраф у розмірі 204 грн. 50 коп.; третє нагадування від 03.10.13 року штраф у розмірі 205 грн. 38 коп.; третє нагадування від 16.10.13 року штраф у розмірі 204 грн. 86 коп.; третє нагадування від 05.11.13 року штраф у розмірі 205 грн.; третє нагадування від 18.11.13 року штраф у розмірі 205 грн. 42 коп (а.с. 29 49). Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Відповідно до п. 12.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей Контракт у разі, якщо Лізінгоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі, або частково, і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30 календарних днів (а.с. 20). У випадках передбачених пунктами 12.6 та 12.12 Контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення (п. 12.13 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу). 18 листопада 2013 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором та повернення обєкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, згідно якого відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня отримання вимоги погасити заборгованість за договором, а також, ТОВ «Порше Лізинг Україна» повідомив відповідача про те, що відмовляється від договору про фінансовий лізинг № 00005010 та вимагає від [PERSON] повернути автомобіль типу Volkswagen Touran 2.0 I TDI, 2012 року виробництва, шасі №WVGZZZTZCV092310, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно п. 12.7 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, у випадку неотримання Лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, Лізингоодержувач вважається належним чином повідомленим на 10 календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП «Укрпошта» про прийняття повідомлення для відправки (а.с. 20). Таким чином, договор про фінансовий лізинг № 00005010 розірвано в односторонньому порядку 17 травня 2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку за період з 15 серпня 2013 року по 15 листопада 2013 року заборгованість за договором про фінансовий лізинг складає 19\~726, 17 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 10). Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 8.2.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що Лізингоодержувач зобовязаний негайно повідомити Порше Лізинг Україна про будь-яку передбачену затримку сплати платежів, або прострочення що вже відбулося. У випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (а.с. 18). Згідно розрахунку, за період з 15 серпня 2013 року по 15 листопада 2013 року пеня по договору про фінансовий лізинг складає 1914, 69 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Пунктом 8.2.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що штрафні санкції за вимоги щодо сплати, що становлять гривневий еквівалент суми у 15 Євро за першу платіжну вимогу, 20 Євро за другу платіжну вимогу та 25 Євро за третю платіжну вимогу (а.с. 18). Таким чином, штрафні санкції за вимоги щодо сплати за першу платіжну вимогу складають 122 грн.43 коп., за другу платіжну вимогу 163 грн. 24 коп., за третю платіжну вимогу 203 грн. 98 коп., а всього 489 грн. 65 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Суд вважає, що штрафні санкції за третіми нагадуваннями від 16.07.13 року, 05.08.13 року, 16.08.13 року, 04.09.13 року, 17.09.13 року, 03.10.13 року, 16.10.13 року, 05.11.13 року, 18.11.13 року не підлягають стягненню, оскільки третє нагадування можливо тільки один раз, а стягнення штрафів за четвертою, пятою, шостою та подальшими вимогами Договором лізингу та комерційними умовами не передбачене. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, за період з 15 серпня 2013 року по 15 листопада 2013 року, три проценти річних від простроченої суми за договором про фінансовий лізинг складає 574, 41 грн, які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 11). Що стосується позовних вимог про стягнення упущеної вигоди у розмірі 230 005, 82 грн, то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які безспірно і достовірно підтверджують існування реальної можливості отримання грошових сум або іншого майна, в тому випадку, якби зобовязання було виконане належним чином. Крім того, відповідно до п. 12.9 Договору у випадку припинення лізингу, відповідач зобовязаний оплатити різницю між ринковою вартістю обєкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Плану відшкодування (а.с. 20). Між тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дійсної ринкової вартості обєкту лізингу. При цьому, дохід, який отримав позивач не є ринковою вартістю обєкту лізингу відповідно до вимог п. 12.9 Умов лізингу. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Що стосується позовних вимог щодо збитків повязаних зі зверненням за правовою допомогу про примусове виконання договору про фінансовий лізинг, то дані вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивач просить стягнути з відповідача збитки у зв"язку із супроводженням стягнення заборгованості в досудовому та судовому порядку і повернення майна позивача в сумі 6720 грн., які сплачені на користь ТОВ «ОРУМ», ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі». Витрати позивача за надані консультаційні послуги з повернення об"єкту лізингу не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат, понесених у зв"язку зі стягненням заборгованості та поверненням об"єкту лізингу в сумі 6720 грн. задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивача про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, то вони також не підлягають задоволенню по наступним підставам. Частиною 2 ст. 806 ЦК України передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною третьою статті 692 ЦК України встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Ця норма є спеціальною і поширює свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно із чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж. Частиною третьою статті 692 ЦК України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього Кодексу обов'язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене статтею 625 ЦК України право продавця вимагати від покупця сплати 3 % річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У розумінні зазначених норм проценти є не відповідальністю, а платою за весь час користування грошовими коштами, що не були своєчасно сплачені боржником. При цьому договором може бути встановлено лише інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення. Разом із цим згідно з положеннями статті 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, є пеня. Отже, проценти за користування чужими грошовими коштами, які хоче отримати позивач, за своєю правовою природою, підпадають під визначення пені (частина третя статті 549 ЦК України), яка вже нарахована відповідно до пункту 8.2.1 договору в розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожний день затримки до моменту повної виплати платежу, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Що стосується вимог позивача щодо стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування об"єктом лізингу, то вони задоволенню не підлягають, враховуючи наступне. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 грудня 2012 року у справі № 3-68гс12, при розгляді судами справ щодо стягнення неустойки за прострочення повернення об'єкта лізингу слід враховувати особливості наслідків припинення договору фінансового лізингу, що встановлені пунктами 5, 6 ст. 10 Закону України від 16 грудня 1997 року № 723/97-ВР "Про фінансовий лізинг". До зазначеного договору не застосовуються положення ст. 785 ЦК України, яка передбачає стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у разі неповернення наймодавцеві предмета найму. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг України» за період з 15 серпня 2013 року по 15 листопада 2013 року заборгованість по сплаті лізингових платежів у розмірі 19 726 грн 17 коп, штраф у розмірі 489 грн. 65 коп., пеню у розмірі 1914, 69 грн, 3 % річних у розмірі 574, 41 грн, а всього 22 704 грн. 92 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Лізинг України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial