Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

11 червня 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства "Шахта №1 "Нововолинська" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2018 року, працюючи на посаді гірника підземного в ДП "Шахта №1 "Нововолинська" разом із майстром дільниці та двома гірниками виконував наряд начальника дільниці РВР [PERSON] по перекріпленню гірничих виробок в Головному Північному конвеєрному штреку ПК 15. Приблизно о 14 год. 50 хв., під час демонтажу старої рами арочного кріплення на Головному Північному конвеєрному штреку в районі ПК15, відбувся раптовий вивал порід з покрівлі виробки, в результаті чого він отримав забій поперекового відділу хребта та консолідуючий перелом правого поперечного паростка 21 хребця, що підтверджується Актом №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 19 липня 2018 року та Актом проведення розслідування нещасного випадку від 19 липня 2018 року, що стався 17 липня 2018 року. Того ж дня він був доставлений в Нововолинську ЦМЛ, де знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: консолідуючий перелом правого поперечного паростка 21 хребця, забій поперекового та грудного відділу хребта, ускладнений посттравматичною двобічною попереково-грудною радикулопатією з вираженим больовим синдромом та порушенням рухової функції хребта в значній мірі. З 17 січня 2019 року по 25 січня 2019 року він повторно, у зв`язку з травмою, перебував на стаціонарному лікуванні. За висновком МСЕК від 26 лютого 2019 року йому було встановлено 25% втрати професійної працездатності. Оскільки, травму отримав внаслідок виконання своїх трудових обов`язків і заподіяна йому шкода випливає з трудових відносин, тому вважає, що така шкода має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він переніс внаслідок отриманої травми і які відчуває і по сьогоднішній день. У зв`язку з ушкодженням хребта він обмежений у реалізації своїх життєвих планів та забезпечення своєї сім`ї необхідними засобами для існування, отримана травма вимагає від нього додаткових зусиль для організації повноцінного життя. Беручи до уваги характер та ступінь моральних страждань заподіяних йому внаслідок ушкодження здоров`я, просить суд стягнути з відповідача в свою користь моральну шкоду в сумі 104 325 грн., з розрахунку 25 (ступінь втрати працездатності) х 4173 (розмір мінімальної заробітної плати станом на дату встановлення інвалідності). 15 жовтня 2019 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в яких зменшив позовні вимоги в 5% розмірі. Просив суд стягнути з відповідача ДП "Шахта №1 "Нововолинська" в свою користь 99 108,75 грн. моральної шкоди (а.с.44). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просив його задоволити (а.с.47). У судове засідання представник відповідача ДП "Шахта №1 "Нововолинська" не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки (а.с.45). 09 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач не заперечив факту спричинення моральної шкоди [PERSON] . При цьому, просив суд врахувати, що комісією з охорони праці (Протокол №2 від 06 березня 2019 року) було встановлено 5% вини потерпілого [PERSON] у нещасному випадку на виробництві, що мав місце 17 липня 2019 року, оскільки позивач при виконанні гірничих робіт порушив п.1.8 Інструкції з охорони праці для підземного гірника з ремонту гірничих виробок та ст.14 ЗУ "Про охорону праці". Також просив взяти до уваги те, що ДП "Шахта №1 "Нововолинська" фінансується виключно коштами державного бюджету, з 2016 року видобутку вугілля не здійснює, коштів від власної господарської діяльності шахта немає, все майно підприємства перебуває в податковій заставі та арешті (а.с.38). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення у зв`язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , працюючи на посаді гірника з ремонту гірничих виробок дільниці РВР перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП "Шахта №1 "Нововолинська" (а.с.11-12). З копії Акту про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 17 липня 2018 року за формою Н-1, встановлено, що о 13 год. 10 хв. 17 липня 2018 року (в ІІ зміну) начальник дільниці [PERSON] видав наряд гірничому майстру дільниці [PERSON] і трьом гірникам з ремонту гірничих виробок дільниці РВР [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на перекріплення гірничих виробок на Головному Північному конвеєрному штреку ПК15. Начальник дільниці РВР [PERSON] провів з працівниками дільниці інструктаж по безпечним методам робіт при виконанні отриманого наряду. Працівники дільниці РВР приступили до виконання робіт згідно отриманого наряду. Приблизно о 14 год. 50 хв., під час демонтажу старої рами арочного кріплення на Головному Північному конвеєрному штреку в районі ПК15, відбувся раптовий вивал порід з покрівлі виробки. В цей час в тому місці знаходився гірник з ремонту гірничих виробок дільниці РВР [PERSON] , в результаті чого він отримав забій поперекового відділу хребта. По виїзду із шахти [PERSON] та [PERSON] відвели потерпілого в поверхневий здоровпункт, де йому була надана перша медична долікарська допомога. Після чого [PERSON] був доставлений в Нововолинську центральну міську лікарню приватним транспортом. Свідками даного нещасного випадку були гірники з ремонту гірничих виробок [PERSON] , [PERSON] (а.с.13-14). Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 17 липня 2018 року в ДП "Шахта №1 "Нововолинська", комісія дійшла висновку, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і в даному випадку складається акт за формою Н-1. Визнано, що [PERSON] порушив ст.14 Закону України "Про охорону праці" та п.1.8 "Інструкції з охорони праці для гірника з ремонту гірничих виробок" (а.с.15). З протоколу №2 засідання комісії з охорони праці ДП "Шахта №1 "Нововолинська" від 06 березня 2019 року встановлено, що вина потерпілого [PERSON] в нещасному випадку, який стався з ним 17 липня 2018 року складає 5% (порушення п.1.8Інструкції з охорони праці для підземного гірника з ремонту гірничих виробок та ст.14 ЗУ "Про охорону праці") (а.с.16). З копії довідки про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №021246 від 26 лютого 2019 року та копії виписки з акта огляду МСЕК серії 12ААА №021246 від 26 лютого 2019 року (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] втратив 25% професійної працездатності внаслідок травмування, однак група інвалідності останньому не встановлювалася. Нормами Конституції України, зокрема ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] під час роботи в ДП "Шахта №1 "Нововолинська" отримав виробничу травму, у зв`язку з чим втратив 25 відсотків професійної працездатності. У судовому засіданні також встановлено, що останньому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок травмування та переносить і по сьогоднішній день. [PERSON] тривалий час не міг забеспечувати свою сім`ю необхідними засобами для існування, відчував себе обмеженим і надалі докладає додаткових зусиль для організації свого повноцінного життя. Згідно копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №238 від 25 січня 2019 року, копії консультаціних висновків спеціаліста від 29 жовтня 2018 року та 29 жовтня 2018 року (а.с.19-21) у [PERSON] було діагностовано: післятравматичну вертеброгенну радикулопатію Л/5-S/1 більше справа, загострення, затяжний виражений больовий синдром, чутливі розлади, часто рецидивуючий перебіг. Післятравматичний остеохондроз, деформуючий спондилоартроз. Сколіоз хребта Іст. Консолідований злам Л/1 поперекового відростка справа. Порушення функції помірного ступеню. У зв`язку з отриманою тривмою позивач [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в Нововолинській ЦМЛ (а.с.5,9). Згідно копії виписки з рішення лікарсько-консультативної комісії №39 та копії витягу №2/25 від 21 січня 2019 року [PERSON] протипоказана робота пов`язана з фізичними навантаженнями і зазначено, що останній може працювали лиш на роботах без фізичних навантажень (а.с.6-7) Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Вищенаведені обставини дають суду підстави вважати, що діями відповідача ДП "Шахта №1 "Нововолинська", який не забезпечив безпечні умови праці, заподіяно позивачу [PERSON] моральну шкоду, яка виразилась у наступному. Позивач отримав виробничу травму, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час. Травта та її наслідки викликали у [PERSON] емоційні страждання, зокрема: душевний біль, постійне почуття неповноцінності, пригнічення. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які вона зазнає. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Той факт, що моральна шкода на теперішній час не відшкодована позивачу підтверджено в судовому засіданні дослідженими матеріалами справи. Отже, спір з приводу відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди у зв`язку з отриманою травмою раніше не був предметом судового розгляду. Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань позивача, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що з відповідача ДП "Шахта №1 "Нововолинська" в користь позивача [PERSON] слід стягнути 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з ДП "Шахта №1 "Нововолинська" в дохід державни 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved