Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

10 травня 2018 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовною заявою до ТОВ «Рівнетеплоенерго» про захист прав споживачів та списання суми безнадійної дебіторської заборгованості, в якій просить суд прийняти рішення про списання ТОВ „Рівнетеплоенерго", з його особистого рахунку - безнадійної дебіторської заборгованості у сумі 13 399 грн. 99 коп. В обгрунтування позову вказує, що починаючі з серпня 2014 року, у зв'язку зі смертю його матері [PERSON] ([INFO]), він неодноразово звертався до керівництва ТОВ „Рівнетеплоенерго'', з проханням: «Привести особистий рахунок № [NUMBER] за адресую: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 36-А/16, відповідно до чинного Законодавства, а саме, відповідно до вимог: ст. ст. 257, 608, 1219 ЦК України; ст. ст. 16, 19, 20, 29 Закону України „Про житлово-комунальні послуги"; ст. ст. 37, 49, Закону України „Про виконавче провадження'' та п. 14.1.11 а, б ст. 14 Податкового Кодексу України». Однак вказує, що керівництвом ТОВ „Рівнетеплоенерго" нічого не зроблено до даного часу за винятком: направлення листів з погрозами на його адресу та інше. Зазанчає, що навіть Ухвала Рівненського міського суду, від 14 липня 2015 року за № 569/455/15-ц, про скасування судового наказу № 569/455/15-ц, від 02 квітня 2015 року, на суму більш 17 тис. гри. - не дала належного результату. Вказує, що починаючи з 01 травня 2015 року, від держави він отримав право на субсидію. Про цю подію він повідомив керівництво ТОВ „Рівнетеплоенерго", окремим листом, в якому вказав, що він змушено проводити соціальні платежі, і це ні є визнання ним боргу, а борг у сумі 13 399,99 гри. (на 01. 05. 2015 року) може бути сплачено лише за рішенням суду. Тобто, на даний час, понад трьох років, ним регулярно здійснюється соціальний платіж, а відділ субсидій проводить належні платежі на рахунок ТОВ „Рівнетеплоенерго". Таким чином, заборгованість, яка рахувалася станом на 01 травня 2015 року у сумі 13 399,99 грн. - 01 травня 2018 року переходить у розряд безнадійної дебіторської заборгованості. На підставі вище викладено, просить суд його позовні вимоги задовільнити, оскільки відповідач порушує його права. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Крім цього , позивач просить суд застосувати позовну давність. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, щоТОВ «Рівнетеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності, на підставі Закону. На основі цього, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. (особовий рахунок [NUMBER]), власником якого є [PERSON] Особовий рахунок № [NUMBER], що закріплений за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований за гр. [PERSON] Проте, в наслідок її смерті, квартира, що зареєстрована за даною адресою, перейшла у власність її сина, [PERSON]. Після смерті матері позивача [PERSON] звертався до керівництва ТОВ «Рівнетеплоенерго» щодо списання з особового рахунку - безнадійної дебіторської заборгованості в сумі 13399,99 грн. 02 квітня 2015 року Рівненським міський судом було винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію, який ухвалою від 14 липня 2015 року був скасований. Згідно ч.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68. ст. 179 Житлового кодексу України, ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", п. 5 ч. 3, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - споживач (квартиронаймач) зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Частинами 1 та 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" також передбачено обов'язок власників квартир багатоквартирних будинків брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкових територій, пропорційно до своєї частки у майні будинку. Пунктом 18 "Правил надання послуг з центрального опалення та водопостачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг водопостачання є календарний місяць. Оплата спожитих послуг має бути здійснена споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померло. Згідно ст. 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок смерті. Отже, прийнявши у спадкування квартиру спадкодавця, позивач прийняв у спадкування і обов'язки [PERSON], зокрема й борг за комунальні послуги. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та : урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних: розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності: контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні, документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Враховуючи вимоги Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість» - затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.99 р. N 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий на ім'я позивача в ТОВ «Рівнетеплоенерго», є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово- комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року N 12/1-64 списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Щодо заяви про застосування позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак відповідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Також суд враховує і ту обставину, що відповідачем не заявлено про стягнення з позивача боргу, тому і підстав застосувати позовну давність на даний час в суду немає. Тому на підставі вище викладеного, суд приходить про необґрунтованість позовних вимог, а тому задоволені позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed