Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Хорольського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 11961,47 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно укладеного договору № PLG0RX09530091 від 30.08.2006 року відповідач 30.08.2006 року отримав кредит у розмірі 1796,29 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. В порушення умов договору та ст.ст.526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24.01.2014 року має заборгованість у розмірі 13514,08 грн., що складається із: - заборгованості по процентам за користування кредитом - 4438,21 грн., - заборгованості по комісії за користування кредитом - 525,45 грн., - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 8550,42 грн., від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 2598,39 грн., яка була задоволена судовим наказом Хорольського районного суду Полтавської області від 17.07.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк", різниця становить - 10915,69 грн; а також штрафів відповідно до пункту 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 545,78 грн. Отже, заборгованість становить 11961,47 грн. В судове засіданні представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з"явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] не з"явився в судове засідання, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення на позов. В своїй заяві просив суд, враховуючи його матеріальний стан, а також те, що він добросовісно сплатив основний борг (тіло кредиту), відмовити позивачу у задоволенні його позову в частині стягнення з нього пені в розмірі 8550,40 гривень. Суд, дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, а також проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 30.08.2006 року було укладено кредитний договір № PLG0RX09530091, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 11961,47 грн. на строк 24 місяці з 30.08.2006р. по 30.08.2008р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 35,03 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 163,3 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ) строки. Як вбачається із заяви позичальника № plg0RX09530091 від 30.08.2006 року кредит був наданий на придбання товару, відповідач виразив свою згоду на те, що вказана заява разом із запропонованими Приват Банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (СТАНДАРТ), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір, отже відповідачем було отримано споживчий кредит. Аналізуючи ці обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі належним чином був ознайомлений як із заявою позичальника, так і Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", бо підтвердив ці свої дії своїм підписом у вказаній вище заяві позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як свідчить ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно п.23 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 91) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Фактичні обставини справи, наявні в матеріалах справи документи вказують на те, що укладений сторонами кредитний договір на підставі заяви позичальника № plg0RX09530091 з ознайомленням відповідача при її складанні з Умовами надання кредиту відповідає загальним вимогам чинності правочину, при підписанні вказаної заяви позичальника всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, заява позичальника та Умови містять усі передбачені діючим законодавством відомості. Крім того, Умови надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" не порушують співвідношення майнових інтересів сторін та не позбавляють заінтересовану особу того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки укладаючи кредитний договір, відповідач зобов'язувалася повернути позивачу кредит, сплатити відсотки, комісію (одноразову та щомісячну) за користування кредитом. З цими умовами кредитного договору та настанням відповідальності у разі порушення умов повернення кредиту був ознайомлений та був згідний з ними відповідач [PERSON] підписавши особисто заяву позичальника на укладення кредитного договору. Проте належним чином не виконував умови договору, що призвело до заборгованості відповідача по сплаті кредиту. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюєються договором. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені та фіксованої і процентної складової штрафу, суд не вбачає підстав для повного задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 8550,42 грн.- пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Суми неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченння виконання є не чим іншим як пенею. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Судом встановлено, що основний борг, тобто тіло кредиту, відповідачем сплачено. Суд вважає ці обставини істотними, тому з урахуванням зазначених вище обставин та відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне суму заборгованості відповідача зменшити на суму пені, тобто на 8550,42 грн. Виходячи з викладеного в сукупності, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають наступні суми: - 4438,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, - 525,45 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 545,78 грн. штраф (процентна складова), а всього 3411 грн. 05 коп. З урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності у задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Приймаючи до уваги те, що позов підлягає частковому задоволенню, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial