Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень посилаються на те, що вони є власниками [ADDRESS]. В ніч на 18 грудня 2011 року в квартирі № 5, яка розташована поверхом вище, стався прорив на місці сполучення сантехнічного пристрою для сушіння рушника. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2013 року встановлена вина відповідачів в залитті квартири 1 та стягнено 43 513 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди. Згідно акту про залиття квартири, складено представниками КРЖЕП №9 від 19 грудня 2011 року за результатами огляду наслідків затоплення в житловій кімнаті площею 22,7 кв.м. встановлено, що зруйновано підвісну стелю, залита побудова техніка і меблі. При попередньому зверненні до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди в результаті залиття, яке сталося 18 грудня 2011 року, позивачами не відшкодування матеріальної шкоди на ремонт меблів та телевізора. Тому позивачі просили суд стягнути з відповідачів 23 700 грн. на ремонт меблів та 1 000 грн. на ремонт телевізора. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог пославшись на те, що спричинена матеріальна шкода позивачам вже відшкодована в повному обсязі, про що маються розписки, та нотаріально завірена заява від позивачів, згідно яких вони не мають жодних майнових претензій до відповідачів стосовно залиття яке сталося 18 грудня 2011 року. Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24 листопада 1994 року /а.с. 34/, копією витягу про державну реєстрацію прав від 11 липня 2011 року №30579895 КП "ДМБТІ" ДМР /а.с. 35/. 18 грудня 2011 року в квартирі № 5, яка розташована поверхом вище, стався прорив на місці сполучення сантехнічного пристрою для сушіння рушника. Квартира № 5 належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу від 03 березня 2011 року /а.с. 27/. Дані обставини визнані сторонами, та встановленні рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2013 року, а отже згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Позивачі звернулися з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої залиттям квартири, а саме відшкодувати ремонт меблів в розмірі 23 700 грн. та 1 000 грн. за ремонт телевізора. 05 грудня 2013 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі було призначено будівельно - товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання яка вартість меблів, що знаходилися в квартирі [ADDRESS], що були пошкоджені в ніч на 18 грудня 2011 року затопленням з квартири поверхом вище; коли, де і ким виготовлені меблі; яка вартість зазначених меблів на день проведення експертизи; чи можуть умови зберігання меблів у гаражі відобразитися на її споживчих властивостях і як сааме; чи вплинуло зберігання меблів в гаражі на її споживчі властивості і як саме./а.с.124/ Відповідно висновку № 3039/3040-13 комплексної судової товарознавчої та будівельно - технічної експертизи від 01 квітня 2014 року встановлено, що встановити вартість меблів, що знаходяться в [ADDRESS], що були пошкодженні в ніч на 18 грудня 2011 рік затопленням квартири, враховуючи обставини справи та місце знаходження, не надається можливим. Умови зберігання меблів, а також температурно - вологісний режим приміщення, мають безпосередній вплив на споживчі властивості та якісні видозміни меблів. /а.с. 166-180/. 13 червня 2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було призначено додаткову судову товарознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання: яка вартість меблів, що знаходилися в квартирі [ADDRESS], що були пошкодженні в ніч на 18 грудня 2011 року затопленням з квартири поверхом вище /а.с. 208/ Відповідно висновку № 2608-14 додаткової судової товарознавчої експертизи від 03 грудня 2014 року визначити вартість меблів, що знаходилися в квартирі [ADDRESS], що були пошкодженні в ніч на18 грудня 2011 року затопленням з квартири поверхом вище не надається можливим /а.с.213-217/. Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.18 вказаних Правил, власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України "Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" №572 від 08.10.1992р., власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на позивача покладено обов'язок доведення наявності шкоди та її розміру. Позивачі вказують, що ними 02 лютого 2012 року було відремонтовано телевізор, який був пошкоджений в результаті затопленні квартири 18 грудня 2011 року, на підтвердження чого надають квитанцію на оплату 1 000 грн. /а.с. 24/. Однак ні при подачі позовної заяви ні в судовому засіданні не надано належних доказів на підтвердження того, що даний телевізор було пошкоджено в результаті затоплення яке сталося 18 грудня 2011 року. На підтвердження вартості ремонтних робіт позивачами надано калькуляцію реставрації і ремонту меблів від 25 лютого 2015 року, яка складена столяром [PERSON], на суму 23 700 грн., однак відповідно до вимог ст. 58-59 ЦПК України,дана довідка не є належним доказом оскільки не містить, ні печатки, виготовлена не на фірмовому бланку, не надано доказів, що [PERSON] дійсно є столяром та до його повноважень входить визначення вартості ремонту меблів. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно п. 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведена реальна вартість втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкодження, а саме ремонт меблів, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди, що є наслідком відмови у позові про стягнення матеріальної шкоди. Судові витрати у разі відмові у позові відповідно до ст. 88 ЦПК України не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed