Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Агросоюз» звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди землі від 01 червня 2015 р., укладеного між відповідачами [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] та скасування його державної реєстрації, предметом якого є земельна ділянка площею 4,96 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 жовтня 2006 р. між ТОВ «Агросоюз» та [PERSON] було укладено договір оренди землі строком на 20 років, предметом якого є вищевказана земельна ділянка, даний договір було зареєстровано у Великомихайлівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» 26.12.2006 року за № 212, сторонами був підписаний акт передачі та прийому земельної ділянки від 26.10.2006року. Вказаний договір оренди є чинним, строк його дії не сплинув, відповідно до договору, розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається, вказаний договір не оспорював ся в судовому порядку, а тому до закінчення строку його дії орендодавець [PERSON] не мала права укладати будь-які правочини щодо вищевказаної земельної ділянки, оскільки її права власника обмежені укладеним договором та дії власника земельної ділянки порушують законні права та інтереси позивача, як орендаря земельної ділянки. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з»явився. Надав заяву, в якій визнав заявлені вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності відповідача [PERSON] Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій зазначив про визнання позову в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа Новак С.С. надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Вказав, що до нього звернулись відповідачі для реєстрації договору оренди земельної ділянки від 05.05.2016 року. Ним були здійснені всі необхідні перевірки щодо правомірності укладеного договору, даних про існування договору оренди від 2005 року в реєстрі виявлено не було, тому у нього не було підстав відмовляти в державній реєстрації договору оренди земельної ділянки. Також вважає правомірними вимоги позивача в частині скасування реєстрації речового права. Просив розглянути справу з урахуванням його пояснень за його відсутності. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлялись про дату розгляду справи, відповідачі визнали позов, сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,96 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: [NUMBER], розташованої на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Зазначене підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] \\ а.с. 8 \\ 26 жовтня 2006 між ТОВ «Агросоюз» та [PERSON] був укладений договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка площею 4,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, строком на 20 років. Зазначений договір оренди містить всі необхідні умови, належним чином підписаний сторонами, на його зворотньому боці є відмітка про реєстрацію договору в Великомихайлівському районному відділі Одеської регіональної філії ЦДЗК при Держкомземі України № 212 від 26.12.2006 року в Книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок /а.с.6-7/. П. 37-38 укладеного між сторонами договору визначений порядок зміни умов договору, його припинення та розірвання. П. 39 договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Згідно з інформацією Держгеокадастру від 26.08.2016 року № 27-1512-0.13-2472/2-16, в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, оренди землі, наявні записи про реєстрацію договору оренди землі від 26.10.2006 року між ТОВ «Агросоюз» та [PERSON], номер реєстрації договору 0406519000212. Визнавши позов, представник відповідача та відповідач, які належним чином ознайомлені зі змістом позовної заяви, не оспорюють обставини, викладені в позовній заяві. Тобто відповідачі визнають факт укладення договору оренди землі між власником земельної ділянки та позивачем та його належну реєстрацію. Також судом встановлено, що 02.04.2016 року державним реєстратором Новаком С.С. було здійснено реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 4,96 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на праві приватної власності належить [PERSON] Договір оренди землі без номеру від 01.06.2015 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], строк дії договору 20 років, орендар ФОП [PERSON] (а.с.14). 15.06.2016 року [PERSON]. звернувся до ТОВ «Агросоюз» із заявою, в якій просив передати йому земельну ділянку у зв»язку з укладенням договору оренди (а.с.12). Із позову вбачається, що орендодавець не звертався до ТОВ «Агросоюз» з будь якими заявами про припинення укладеного договору оренди, рішення про припинення договору, його розірвання, не приймалось, в судовому порядку договір недійсним не визнавався. Вказані обставини визнали і відповідачі. Також до матеріалів справи доданий лист ТОВ «Агросоюз» на ім.»я [PERSON] в якому позивач не погоджується на добровільне розірвання укладеного договору оренди (а.с.13). На підставі вказаних обставин суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу правомірності укладення 01.06.2015 року між відповідачами договору оренди земельної ділянки. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» в редакції чинній на час укладення договорів оренди між сторонами, ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов»язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Аналіз зазначеної норми Закону дозволяє зробити висновок, що наявність укладеного в установленому порядку договору оренди земельної ділянки обмежує права власника земельної ділянки у володінні та користуванні предметом договору оренди. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. В силу ч.1 ст.210 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи зі змісту статей 210, 640 ЦК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Перевіривши укладений між ТОВ «Агросоюз» та [PERSON] договір оренди земельної ділянки від 26.10.2006 року, суд дійшов до висновку про його відповідність вимогам чинного на час його укладення законодавства. Строк дії договору на момент розгляду справи не сплив.Договір оренди землі від 26.10.2006 року укладено в письмовій формі, здійснено його державну реєстрацію відповідно до чинного на момент укладення договору законодавства; [PERSON] мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було спрямоване на укладення договору оренди землі, до якого додано копію державного акта про право власності на землю, підписано акт прийому-передачі земельної ділянки. Вказаний договір в судовому порядку недійсним, припиненим, розірваним не визнавався, в теперішній час виконується обома сторонами. Розірвання договору в односторонньому порядку не передбачено. В листі на ім.»я власника земельної ділянки орендар висловив заперечення проти розірвання договору оренди. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ст. ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, встановлених фактичних обставин справи, суд вважає встановленим, що оспорюваний договір оренди, укладений 01.06.2015 року між відповідачами, укладений під час дії договору оренди між ТОВ «Агросоюз» та [PERSON] 25.10.2006 року. Первинний договір оренди є діючим, його наявність обмежує права власника земельної ділянки [PERSON] щодо володіння та користування земельною ділянкою, яка є предметом договору оренди, оспорюваний договір порушує права орендаря ТОВ «Агросоюз» на володіння та користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди від 26.10.2006 року, тому суд дійшов висновку, що оспорюваний договір оренди укладений з порушеннями вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Відповідно п. 8 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Реєстратор надав письмові пояснення, що ним були вчинені необхідні перевірки, але дані про реєстрацію договору оренди 2006 року були відсутні у відповідному реєстрі. Із пояснень реєстратора вбачається, що при перевірці правомірності оспорюваного договору ним перевірялись дані лише Державного реєстру прав на нерухоме майно, будь яких запитів до Держгеокадастру щодо реєстрації прав на земельну ділянку, які мали місце до 2013 року ним не вчинялось. Визнавши позов, відповідачі не оспорюють факту реєстрації договору оренди від 26.10.2006 року. Щодо позовних вимог про скасування реєстрації прав та їх обтяжень за № 14718622 від 02.04.2016 року про проведення державної реєстрації іншого речового права (права оренди земельної ділянки) за суб'єктом ФОП [PERSON], суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, яка чинна на час розгляду справи, У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Аналіз зазначеного положення закону дозволяє зробити висновок, що в судовому порядку може бути скасоване: рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права, документ, на підставі якого проведено державну реєстрацію права, записи про проведену державну реєстрацію права. Оскарження рішення державного реєстратора або записів про проведену державну реєстрацію передбачає участь державного реєстратора у справі в якості відповідача, вказані вимоги повинні розглядатись в порядку адміністративного провадження. Суд враховує, що позивачем не заявлялись питання про скасування рішення державного реєстратора або про скасування записів про проведену державну реєстрацію права. При розгляді даної справи судом, на вимогу позивача, перевірялась правомірність укладення оскаржуваного договору оренди, на підставі якого була проведена реєстрація речового права, правомірність дій державного реєстратора не перевірялась, державний реєстратор приймав участь у справі в якості третьої особи. Рішення суду про визнання договору оренди землі від 01.06.2015 року, укладеного між відповідачами, недійсним, є підставою для звернення позивача до відповідного органу про скасування речового права, зареєстрованого на підставі договору оренди, що, відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації права. Тому вимоги позивача про скасування реєстрації речового права оренди ФОП [PERSON] є передчасними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сума судового збору. На підставі ст.ст. 203, 210, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 14, 20 Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073,

Outcome: partial