Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, мотивуючи свою заяву тим, що внаслідок незаконного порушення прокуратурою Хмельницької області 31.01.2005р. кримінальної справи стосовно нього, незаконного притягнення його як обвинуваченого, незаконного обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді арешту заміненого пізніше на грошову заставу, йому завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань, розмір відшкодування завданої йому шкоди він оцінює в 101094 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному об'ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що 31 січня 2005 року прокуратурою Хмельницької області стосовно позивача було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст.212, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.2 ст.366 КК України (в редакції 2001 року) та винесено постанову про притягнення його у даній кримінальній справі в якості обвинуваченого. 26.12.2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття відносно нього вказаної кримінальної справи у зв'язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчинені інкримінованих злочинів. Вказує, що внаслідок незаконного порушення кримінальної справи стосовно позивача, незаконного притягнення його як обвинуваченого, штучного створення доказів його вини, йому завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 101094 гривень, яка полягає у порушенні його нормальних життєвих зв'язків, душевних стражданнях. Так, за період перебування під слідством і судом, позивач неодноразово викликався в прокуратуру та суд, втративши тим самим звичний спосіб життя. В зв'язку з порушенням кримінальної справи погіршились його відносини з оточуючими людьми, які, вважаючи його злочинцем, перестали з ним спілкуватися, відмовляли в прийнятті на роботу. Пред'явлення обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів спричинило йому глибокі моральні страждання, принизили як його репутацію, так і репутацію членів його сім'ї. Крім нього, моральних страждань зазнали і члени його сім'ї, що негативно впливало на його нормальні та звичні відносини з близькими людьми. Крім того, було обмежено право позивача на свободу пересування у зв'язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пізніше заміненого на грошову заставу та підписку про невиїзд та заборону виїзду за межі України. Враховуючи наведені обставини, позивач просив позов задовольнити та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 101094 гривень. Представник прокуратури Хмельницької області позов не визнав, вважає, що час перебування позивача під слідством і судом слід обраховувати з 29.11.2007р. - з дня оголошення та вручення [PERSON] постанови про притягнення його як обвинуваченого, а не з 31.01.2005р., відповідно з цього дня слід обраховувати і термін для визначення розміру моральної шкоди. Крім того, вважає, що позивачем не надано доказів того, що за час перебування під слідством і судом він був обмежений в здійсненні нормальних життєвих зв'язків, чим йому завдано моральної шкоди. Представник Державної казначейської служби України позов не визнав, вказавши, що Державна казначейська служба лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов'язання держави або державних органів. Крім того, позивач жодним чином не обґрунтував та не довів, яку саме шкоду завдав йому орган Казначейства, яке його право порушив та в чому полягала протиправність діяння саме цього органу, як відповідача. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частин 1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Судом встановлено, що 31 січня 2005 року відносно позивача [PERSON] та інших осіб було порушену кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.2 ст.366 КК України (а.с.6-7). 31.01.2005 року прокуратурою Хмельницької області винесено постанову про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченого у даній справі (а.с.8-35). 06 червня 2005 року досудове слідство у кримінальній справі було закінчено та кримінальну справу з обвинувальним висновком направлено для судового розгляду. 14 квітня 2008 року постановою Острозького районного суду Рівненської області кримінальну справу направлено Острозькому міжрайонному прокурору Рівненської області для організації проведення додаткового розслідування. В подальшому, постановою слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу прокуратури Рівненської області від 26.12.2011 року, вищевказану кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] та інших осіб закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 213 КПК України, тобто, у зв'язку із недоведеністю участі обвинувачених у вчиненні злочинів (а.с. 36-85). В даній постанові зазначено, що пред'явлене органом досудового слідства більшості обвинувачених обвинувачення по 107 епізодах без наявності обвинувальних доказів у справі, що носить характер штучного створення доказів обвинувачення (умисне неправильне тлумачення фактів та подій, не відображення у справі фактів і обставин, що спростовують обвинувачення, відмова виклику свідків та проведення очних ставок, пред'явлення обвинувачення без порушення кримінальних справ, відмова в участі захисника обвинуваченого). В ході досудового слідства виконано всі необхідні і можливі слідчі дії, однак, не здобуто доказів, які б підтверджували причетність обвинувачених до вчинення інкримінованих їм злочинів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем надано достовірні докази щодо незаконного порушення відносно нього кримінальної справи, притягнення його як обвинуваченого, та закриття кримінальної справи з підстав недоведеності участі обвинуваченого у вчинені злочинів та приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для відшкодування йому завданої моральної шкоди. Порядок відшкодування зазначеної шкоди визначений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». П.1 ч.1 ст.1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п.17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд вважає, що незаконні дії органів досудового слідства у зв'язку із порушенням кримінальної справи відносно [PERSON], пред'явленням йому обвинувачення у вчиненні злочинів, обранням запобіжних заходів, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань. Пред'явлення обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів спричинило йому глибокі моральні страждання, принизили як його репутацію, так і репутацію членів його сім'ї. Порушенням кримінальної справи відносно позивача було сформовано негативну суспільну оцінку його ділових і професійних якостей при виконанні ним службових обов'язків. Позивач через звільнення з роботи та притягнення до кримінальної відповідальності не працював, отже певний час не мав доходів. Цей факт в судовому засіданні було підтверджено витягом з трудової книжки [NUMBER] на ім'я позивача ,із котрої вбачається, що після пред'явлення йому обвинувачення та набуття цією справою резонансного розголосу позивач змушений був звільнитися з займаної ним посади 01.08.2011 року та не мав змоги працевлаштуватися до 20.05.2013 року. Під час застосування до позивача міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та взяття під варту він був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час. Крім того представник позивача стверджує, що саме порушення проти позивача кримінальної справи спричинило конфлікт в його сім'ї і сім'я розпалася. 14 липня 2011 року Нетішинський міський суд задовольнив позов його дружини про розірвання шлюбу (копія рішення суду долучена до матеріалів справи) Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. П.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості, врахує тривалість, характер, глибину та обсяг його страждань, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Так, Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" з 01.01.2015 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218 гривень. Судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством у період з 31.01.2005р. по 26.12.2011р., що становить 82 календарні місяці 26 днів. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, з врахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, отриманих позивачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої [PERSON] за час перебування під слідством і судом необхідно визначити в розмірі 101094 гривень, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом з розрахунку: 83(календарні місяці)х1218 гривень (розмір мінімальної заробітної плати) =101094 грн. Крім того, суд вважає безпідставними посилання представника Державної казначейської служби про те, що Державна казначейська служба є неналежним відповідачем у справі, виходячи з наступного. Згідно п.16 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011 Казначейство України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі України. Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державна казначейська служба України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Підпунктом 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України передбачено, що Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду має провадитися за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові суми відшкодовуються Казначейством України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. На підставі наведеного,

Outcome: approved