Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою у якій просить визнати недійсним договір від 04.10.2014 року з фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на її користь 4 457,00 грн. за договором та 400 грн. за юридичну допомогу. Посилається на те, що між нею і фізичною особою- підприємцем [PERSON] укладено договір на купівлю та встановлення вікон, згідно якого вона сплатила 4 457,00 грн., а відповідач повинен був виготовити та встановити їй вікна протягом 21-40 робочих днів. Вікна їй встановили, але підвіконня і відливи не встановили. Відповідач відмовив їй у розірванні договору і гроші не повернув. Сертифікат якості на вікна їй не надали, ліцензію фірми на проведення даного роду робіт та виконання послуг не надали. Замірів ніхто не провів, тому на підставі чого встановлена вартість вікон їй невідомо. Позивач вважає, що договір є незаконним так як , відповідачем порушено ст.6 Закону України „ Про захист прав споживачів" ( далі Закон № 1023ХІІ) відповідно до якої продавець повинен передати споживачу продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст.598 ЦК України зобов"язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах , встановлених договором або законом. Відповідачем порушено ст.18 Закону № 1023ХІІ, так як договір містить цілу низку несправедливих умов: 1)п.4.8.Договору звільняє відповідача від стягнення з нього матеріальної шкоди; 2) п.4.3 встановлює нічим не обумовлені штрафні санкції; 3) п.3.7 Договору передбачає, що замовник зобов"язаний самостійно ознайомитися з споживчими влстивостями товарів і послуг що надаються йому виконавцем у вигляді номативних документів фірми виробника; 4) п.2.9 Договору передбачає самовільну зміну вартості і не зазначена можливість розірвання договору; 5) п.6.2 Договору передбачає відсутність відповідальності стосовно пошкодження відкосів та стін. В судовому засіданні позивач пояснила, що фактично договір нею був укладений з [PERSON]. Він виконував замовлення, робив заміри і встановив у будинку металопластикові вікна. Підвіконня і відливи для води обіцяв встановити на слідуючий день і так і не становив. Вікна неякісні замість п"тикамерних встановив трьхкамерні. Знайти [PERSON] вона не змогла. [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON] запропонував йому працювати разом по установці вікон. Але співпраці зним не вийшло, натомість [PERSON] використав його печатку підприємця і уклав договори до яких він не має ніякого відношення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Судом встановлено і не заперечує позивач, що 04.10.2014 року [PERSON] договір з фізичною особою - підприємцем [PERSON] на купівлю-продаж та встановлення вікон не укладала. Вікна їй доставив та встановив [PERSON] Позивач надала чек на підтвердження сплати відповідачу по договору 4149 грн.( а.с.7). з якого видно, що через термінал ПАТ КБ „ ПриватБанк" 04.10.2014 року [PERSON] сплачено 4149 грн. фізичній особі -підприємцю Сапронову. І позивач і відповідач пояснили, що на даний час Сапронов помер. Таким чином ні [PERSON] ні [PERSON] не виконали ніяких дій які б свідчили про договірні відносини між ними . Відповідно до ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою, на суму що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів ,передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Оспорюваний позивачем Договір від 4.10.2014 року ( а.с.5,6) [PERSON] не підписаний. Таким чином правочин між позивачем і відповідачем є неукладеним. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 „ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" ( пункт 8) роз"яснено, що не може бути визнано недійсним правочин який не вчинено. Не підлягають і вимоги [PERSON], про стягнення з [PERSON] 4 457,00 грн. якоби сплачені нею по договору [PERSON] Позивач не надала доказів, що вказана сума була нею сплачена відповідачу. Зважаючи на наведене,

Outcome: dismissed