Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

\~Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 299526,24 грн. та моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн., завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. У подальшому позивачі уточнити позовні вимоги та просили стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 90000,00 грн. Позивачі надали заяву про розгляд справи у їх відсутності та уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутності та уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Обставини справи, встановлені судом. 04.10.2015 року о 20.40 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки "Chevrolet Aveo" реєстрац. номер [NUMBER], рухаючись проспектом Героїв Сталінграду в м. Миколаєві в районі будинку №87, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу проїзної частини, та допустив зіткнення із автомобілем "Volksvagen Passat", реєстрац. номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який стояв попереду у зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 10.1, 12.1\~Правил дорожнього руху\~України. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.03.2016 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених \~ст. 124 КУпАП\~, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв*язу з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно витягу з наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 15.09.2015 року №352 майора [PERSON] призначено начальником відділення військової служби правопорядку цього самого зонального відділу цього самого територіального управління, ВОС 0210003. Постановами військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України від 05.10.2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] залучено до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42015150410002295, в якості потерпілих. Постановою військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України від 30.12.2015 року кримінальне провадження №42015150410002295 від 05.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КРК України, у зв*язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Згідно висновку №1091 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 28.01.2015 року, наданого Миколаївським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, ринкова вартість автомобіля "Volksvagen Passat", реєстрац. номер [NUMBER], складає 303760,00 грн.; сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Volksvagen Passat" складає 142343,60 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 294512,26 грн. Відповідно до\~ст. 386 ч.2 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. [PERSON] є власником автомобіля "Volksvagen Passat", реєстрац. номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії ВЕ4304ВВ. Частиною 1\~ст.1166 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст.1187 ч.2 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2\~ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року\~джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята\~статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої\~статті 1167 ЦК). Потерпілий у свою чергу повинен подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~В силуст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 900,00 грн. \~\~\~\~

Outcome: approved