Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива-2010», в інтересах якого діє Тупало Максим Петрович, звернулось до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним договір оренди землі від 21.11.2018, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гаївське», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29198423 від 26.11.2018; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права 29198423 від 26.11.2018 щодо земельної ділянки площею 4,9083 га з кадастровим номером 3522580900:02:000:0335; стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 3842 грн. В обґрунтування позову зазначено, що сільськогосподарський виробничий кооператив «НИВА» (правонаступником якого з 29 травня 2010 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива-2010») є землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 3522580900:02:000:0335 площею 4,9083 га. Зазначена земельна ділянка належить [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-КР№002788, виданий 29.03.2002. Реалізуючи своє право власності [PERSON] уклав 24 жовтня 2009 року договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Нива-2010». Відповідно до п. 3.1. договору цей договір укладено на 15 років, починаючи з дати його державної реєстрації у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України». Вищезазначений договір підписаний сторонами без зауважень та зареєстрований у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 29.07.2010 за № 041037200351. 11.12.2019 з інформації з Державного реєстру речового права на нерухоме майно ТОВ «Нива-2010» стало відомо, що приватним нотаріусом Ковальовою О.О. 26.11.2018 внесено запис про речове право №29198423 до державного реєстру речового права, згідно яких земельна ділянка з кадастровим номером 3522580900:02:000:0335, перебуває в оренді у ТОВ «Агрофірма «Гаївське», на підставі договору оренди землі від 21.11.2019. Станом на момент укладення договору оренди землі 24.10.2009 діяв Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073, який визначав єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок. Згідно п. 2 вказаного порядку Державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Договір оренди земельної ділянки від 24.10.2009, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, містить відмітку про його реєстрацію у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.07.2010 за № 041037200351, підпис особи, яка провела реєстрацію, скріплена печаткою. Таким чином, строк дії договору оренди землі від 24.10.2009, який укладений між СВК «НИВА» та [PERSON] спливає 29.07.2025. З 01.01.2013 почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена викладеним у новій редакції Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Законодавством не було передбачено автоматичного перенесення відомостей про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з Державного реєстру земель до Державного реєстру прав, що призвело до того, що у Державному реєстрі прав була відсутня інформація про чинні правовідносини оренди земельних ділянок, права на які виникли до 2013 року. Державний реєстратор є суб`єктом владних повноважень і повинен здійснювати усі можливі дії задля недопущення подвійної державної реєстрації одних і тих самих прав, а тому повинен запитувати інформацію про наявність чи відсутність державної реєстрації у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 1 січня 2013 року. Таким чином, здійснення запиту для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав, які виникли до 01.01.2013 на об`єкт нерухомого майна є не правом, а обов`язком державного реєстратора. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося. Разом із тим, в порушення вимог законодавства України, приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ковальовою Оленою Олегівною при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі від 21.11.2018, укладеного між [PERSON] (орендододавець) та ТОВ « Агрофірма «Гаївське» (орендар) належним чином не перевірено наявність права оренди на дану земельну ділянку за позивачем, внаслідок чого неправомірно здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одна і та ж земельна ділянка була передана в оренду різним орендарям. Невикористання належним чином наданих державному реєстратору повноважень, зокрема щодо направлення запиту до органів Держземагентства про отримання правовстановлюючого документа (договору оренди земельної ділянки), не з`ясування певних обставин призвело до прийняття помилкових рішень, якими порушено права ТОВ «НИВА-2010» за укладеним раніше та чинним на даний час договором оренди. Здійснивши державну реєстрацію права користування за договором оренди від 21.11.2018 під час дії договору оренди землі від 24.10.2009, укладеного між СВК «НИВА» та [PERSON] , державний реєстратор порушив вимоги закону. Право або інтерес позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). З урахуванням викладеного позивач вважає, що достатньо підстав для поновлення порушеного права ТОВ «НИВА-2010» шляхом визнання недійсним договору оренди землі від 21.11.2018, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Гаївське», зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29198423 від 26.11.2018 за ТОВ «Агрофірма «Гаївське» та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію іншого речового права 29198423 від 26.11.2018 щодо земельної ділянки площею 4,9083 га з кадастровим номером 3522580900:02:000:0335. 19.04.2021 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також, в попередніх судових засіданнях представник позивача [PERSON] підтримував позові вимоги та просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, стосовно позиції представника відповідача щодо додаткової угоди про розірвання договору оренди від 24.10.2009 зазначив, що у ТОВ «Нива-2010» відсутня будь - яка інформація відносно цієї угоди, а надана відповідачем копія угоди не містить обов`язкових реквізитів, відсутній підпис [PERSON] , її реєстрація не проводилась. Наголосив, що вказана угода не відноситься до предмету спору, а надавати їй належну правову оцінку, як доказу, можливо лише після наданням відповідачем її оригіналу та підтвердження щодо державної реєстрації даної угоди. Разом з цим зазначив, що 26.12.2018 ТОВ «Нива-2010» засобами поштового зв`язку направлено [PERSON] в с. Бережинка грошовий переказ - орендну плату за 2017, 2018 роки, але [PERSON] вказані грошові перекази не отримані. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 13.03.2020 від нього надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що наведені позивачем в позові підстави щодо визнання недійсним договору оренди, який укладено між ним та ТОВ «Агрофірма «Гаївське», є надуманими і не відповідають дійсності, оскільки при внесенні відомостей до Державного реєстру за цим договором оренди від 21.11.2018, приватним нотаріусом Ковальовою О.О. у відповідності до вимог чинного законодавства здійснено відповідну перевірку наявності права оренди на спірну земельну ділянку. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №146775502 від 26.11.2018, були відсутні будь-які обтяження щодо земельної ділянки за кадастровим номером: 3522580900:02:000:0335, згідно зазначених відомостей Державного реєстру, 19.11.2018 було припинено діюче до цього часу речове право на означену земельну ділянку. Позивач достовірно знав, при цьому умисно не повідомив суд, що дію договору оренди укладеного між позивачем та відповідачем 1 від 24.10.2009, за згодою сторін та за ініціативою позивача в особі директора ТОВ «НИВА-2010» [PERSON] , було припинено, на підставі додаткової угоди від лютого 2018 року. Про відсутність між позивачем та ним будь-яких взаємовідносин у відповідності до умов договору оренди зареєстрованого у Державному реєстрі земель від 29.07.2010 за №041037200351, також свідчить і те, що позивач з 2017 року, за користування земельною ділянкою, не здійснював розрахунок, у свою чергу ТОВ «Агрофірма «Гаївське» у 2018-2019 роках безперешкодно здійснювало господарську діяльність на орендованій земельній ділянці, від дати державної реєстрації договору оренди від 26.11.2018. Вважає, що ініціювання позивачем цивільного процесу у даній справі, є виключно фактом психологічного тиску на нього, як на особу визнану потерпілою у кримінальному провадженні №40217121010000068 від 10.07.2017, де за матеріалами досудового слідства доведено факти особистого збагачення директора та засновника ТОВ «НИВА-2010», яким привласнено майно та грошові кошти пайовиків СВК «НИВА» на суму понад 36 млн. грн, у відповідності до висновку судово-економічної експертизи від 29.03.2019 за №3951/3952/18- 27/1271/1272/19-27, останній обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 та ч.2 ст.366 КК України (а.с.59-60). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві від 01.11.2020, в якому зазначив, що сторони мають право обирати з ким укладати договір, ґрунтуючись на певних критеріях користі для кожної із сторін. Так, після припинення договору оренди укладеного між [PERSON] та ТОВ «НИВА-2010» в лютому 2018 року , [PERSON] обрав ТОВ «Агрофірма «Гаївське» і уклав договір на вигідних для нього умовах. За таких обставин, вважає, що ТОВ «Нива-2010» не надано належних, допустимих і доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують позовні вимоги. Також у вказаному відзиві представник відповідача надає заперечення щодо позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди про припинення договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Нива-2010», проте така вимога позивачем не заявлялась, тобто не є предметом спору. В ході розгляду справи пояснив, що в лютому в 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Нива-2010» укладено додаткову угоду про розірвання договору оренди землі від 24.10.2009. Після чого [PERSON] уклав договір оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Гаївське». Крім того зазначив, що у [PERSON] відсутній оригінал даної угоди, оскільки укладанням та реєстрацією угоди займав представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] і всі документи залишилися у нього. Відповідачі Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Агрофірма\~«Гаївське» та\~Приватний нотаріус\~Кропивницького міського\~нотаріального округу\~Ковальова О.О.в призначені судові засідання на неодноразові виклики суду свого представника не направили, про час, дату та місце проведення судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позов не подали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний час є директором та головним бухгалтером ТОВ «Нива-2010». Заборгованість по орендній платі у ТОВ «Нива-2010» перед [PERSON] відсутня. Договір оренди землі від 24.10.2009 між ТОВ «Нива-2010» та [PERSON] не розірвано, однак на даний час земельну ділянку [PERSON] використовує ТОВ «Агрофірма «Гаївське». Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 24 жовтня 2009 року між [PERSON] та СВК «Нива» (правонаступником якого з 29 травня 2010 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива-2010») було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,91 га, строком на 15 років, починаючи з дати його державної реєстрації у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» (державної реєстрації), за умовами якого [PERSON] передав в оренду позивачеві в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Договір зареєстровано у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» про, що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 29 липня 2010 року, реєстраційний номер 041037200351 (а.с.14-15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №192531516 від 11.12.2019 12:55:44, актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1690058735225; об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка; кадастровий номер: 3522580900:02:000:0335; опис об`єкта: площа(га): 4.9083, дата державної реєстрації земельної ділянки: 29.03.2002, орган, що здійснив держану реєстрацію земельної ділянки: Кіровоградський районний відділ КРФ ДП Центр ДЗК; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Актуальна інформація про право власності: номер запису про право власності: 28842591; дата, час державної реєстрації: 06.11.2018 16:12:49; державний реєстратор: приватний нотаріус Коваленко Галина Григорівна, Кропивницький районний нотаріальний округ, Кіровоградська обл.; підстава виникнення права власності: державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: IV-КР №002788, виданий 29.03.2002, видавник: Кіровоградська райдержадміністрація; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43964595 від 09.11.2018 15:27:26, приватний нотаріус Коваленко Галина Григорівна, Кропивницький районний нотаріальний округ, Кіровоградська обл.; форма власності: приватна; розмір частки: 1; власник: [PERSON] . Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права: номер запису про інше речове право: 29198423; дата, час державної реєстрації: 26.11.2018 10:51:44; державний реєстратор: приватний нотаріус Ковальова Олена Олегівна, Кропивницький міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл.; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер:б/н, виданий 21.11.2018, видавник Кононов М.М., ТОВ «Агрофірма «Гаївське»; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44346818 від 30.11.2018 13:17:56, приватний нотаріус Ковальова Олена Олегівна, Кропивницький міський нотаріальний округ, Кіровоградська обл.; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: строк дії: 21.11.2025, з правом пролонгації; відомості про суб`єкта іншого речового права: орендар: Товариство з обмеженою відповідальність «Агрофірма «Гаївське», код ЄДРПОУ:33321190, країна реєстрації: Україна, орендодавець: [PERSON] ; опис об`єкта іншого речового права: площа 4,9083 га, кадастровий номер: 3522580900:02:000:0335 (а.с.16). Вказана інформація підтверджує, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 3522580900:02:000:0335 та те, що між ним та ТОВ «Агрофірма «Гаївське» дійсно 21.11.2018 укладено договір оренди землі, який зареєстрований 26.11.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29198423. Копія даного договору оренди землі відсутня в матеріалах справи, оскільки відповідачем ТОВ «Агрофірма «Гаївське» проігноровано ухвалу суду від 21.12.2019 та не надано витребуваний судом договір оренди землі. Відповідач [PERSON] та його представники наполягають на тому, що договір оренди землі від 24.10.2009 було розірвано, а після розірвання [PERSON] укладено договір з ТОВ «Агрофірма «Гаївське». На підтвердження своєї позиції, відповідачем [PERSON] надано копію додаткової угоди про розірвання договору оренди землі від 24.10.2019, яка укладена «02.2018» між ТОВ «Нива-2010», в особі генерального директора Скаленка Григорія Івановича, який діяв на підставі статуту, та [PERSON] , відповідно до якої сторони домовилися розірвати договір оренди землі від 24.10.2009, укладений сторонами щодо земельної ділянки кадастровий номер 3522580900:02:000:0335, площею 4,9 га, між сторонами відсутні неврегульовані спори щодо виконання договору та будь-які претензії, угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами, реєстрація додаткової угоди здійснюється однією із сторін, угоду складено у двох оригінальних примірниках, що мають рівну юридичну силу. Зазначена копія додаткової угоди не місить підпису [PERSON] (а.с.64). Та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №146775502 від 26.11.2018, в якому зазначена актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1690058735225; об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка; кадастровий номер: 3522580900:02:000:0335; опис об`єкта: площа(га): 4.9083, дата державної реєстрації земельної ділянки: 29.03.2002, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Кіровоградський районний відділ КРФ ДП Центр ДЗК; цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інформація про інше речове право: номер запису про інше речове право: 28842748, дата, час державної реєстрації: 06.11.2018 16:12:49; державний реєстратор: приватний нотаріус Коваленко Галина Григорівна, Кіровоградський районний нотаріальний округ, Кіровоградська обл.; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 02.11.2018, видавник: Кононов М.М., Волошков Є.М.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43964595 від 09.11.2018 15:27:26, приватний нотаріус Коваленко Галина Григорівна, Кіровоградський районний нотаріальний округ, Кіровоградська обл.; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: строк дії: 02.11.2025, з правом пролонгації; відомості про суб`єкта іншого речового права: Орендар: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , країна громадянства: Україна, Орендодавець: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , країна громадянства: Україна; опис об`єкта іншого речового права: площа 4,9083 га, кадастровий номер: 3522580900:02:000:0335. Інше речове право припинено, дата, час державної реєстрації: 19.11.2018 16:07:15; підстава: додаткова угода про припинення дії договору оренди землі від 2 листопада 2018 року, серія та номер: б/н, виданий 16.11.2018, видавник: Кононов М.М., Волошков Є.М.; відомості внесено до реєстру: 26.11.2018 10:37:18, приватний нотаріус Коваленко Галина Григорівна, Кіровоградський районний нотаріальний округ, Кіровоградська обл., індексний номер рішення: 44237423 (а.с.62). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Дослідивши копію додаткової угоди про розірвання договору оренди землі від 24.10.2009 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №146775502 від 26.11.2018, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] та його представниками не доведено факт розірвання договору оренди землі від 24.10.2009, укладений між [PERSON] та ТОВ «Нива-2010» належними і достовірними доказами. Отже на час укладання оспорюваного правочину був чинний договір оренди землі від 24.10.2009. Окрім іншого твердження [PERSON] та його представників, що ТОВ «Нива-2010» не виплачувалась орендна плата за землю спростовується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2015 року по 3 квартал 2019 року та за 4 квартал 2019 року, в яких зазначено, що [PERSON] в 3 кварталі 2015 року отримав від ТОВ «Нива-2010» 3736,53 грн за надання майна в лізинг, в 4 кварталі 2015 року від ТОВ «Нива-2010» 3239,52 грн за надання майна в лізинг, в 3 кварталі 2016 року отримав від ТОВ «Нива-2010» 8322,98 грн за надання майна в лізинг, в 4 кварталі 2016 року від ТОВ «Нива-2010» 3385,09 грн за надання майна в лізинг, а в 4 кварталі 2018 року нараховано, але не виплачено від ТОВ «Нива-2010» 10949,99 грн за надання майна в лізинг (а.с.63). Та наданими представником позивача копіями квитанцій, відповідного до яких 26 грудня 2018 року з відділення поштового зв`язку Бережинка ПАТ «Укрпошта» ТОВ «Нива-2010» надіслало два поштові перекази [PERSON] за адресою: 27605, Бережинка: перший переказ на суму 4430,46 грн, другий на суму 4454,80 грн. Частиною 1 ст.627 ЦК України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Водночас, статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній. або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №161-XIV (далі - Закон №161- XIV) визначено у т.ч. умови укладення, зміни, припинення та поновлення договору оренди землі. Зокрема, умовами укладення договору оренди землі не передбачено можливості передання однієї і тієї ж земельної ділянки одночасно в оренду різним орендарям за різними договорами (ст.15 Законом України «Про оренду землі»). За приписами ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст.24 Закону №161-XIV орендодавець зобов`язаний, зокрема, не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до вимог абзацу 2 ч.1 ст.25 Закону №161-ХІУ орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. За змістом ч.1 ст.27 Закону № 161-XIV орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільною законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, оспорюваний правочин вчинено з порушенням ст.24 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 та ст.ст.13, 525, 526 ЦК України, оскільки одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями. Відповідно до\~статті\~215\~ЦК України\~підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами\~першою -\~третьою,\~п`ятою\~та\~шостою\~статті 203\~цього\~Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З ч.1 ст. 203 ЦПК України слідує, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. З огляду на вищевикладене та з урахуванням тієї обставини, що відповідачами на час укладення оспорюваного правочину вимог законодавства у сфері оренди земельних ділянок не дотримано, а право орендаря - ТОВ «Нива-2010» на спірну земельну ділянку порушено, договір оренди землі від 21 листопада 2018 року підлягає визнанню недійсним на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, оскільки він укладений у період дії попереднього договору. Що стосується вимоги позивача про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права 29198423 від 26.11.2018 щодо земельної ділянки площею 4,9083 га з кадастровим номером 3522580900:02:000:0335, суд зазначає наступне. За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. У ч. 2 ст.26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час звернення з позовом у цій справі) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Однак згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч.2 ст. 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16.01.2020 такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, оскільки цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952. Вказане узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19, від 28.10.2020 № 910/10963/19 . А тому вимога позивача про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права 29198423 від 26.11.2018 щодо земельної ділянки площею 4,9083 га з кадастровим номером 3522580900:02:000:0335, задоволенню не підлягає, оскільки застосування такого способу судового захисту, в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. \~ А тому з відповідачів [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гаївське» підлягає стягненню на користь ТОВ «Нива-2010» по 960,50 грн судових витрат, з кожного.

Outcome: partial