Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

07.09.2020 року [PERSON] звернувся з позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси, [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення №2-5649 від 26.12.2019 року «Про передачу земельної ділянки у власність по [ADDRESS] громадянину [PERSON] ; скасування запису про державну реєстрацію права власності від 16.01.2020 під №35108516 на земельну ділянку загальною площею 0,075 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7110136700:02:002:0079), повернення земельної ділянку до комунальної власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що маючи намір отримати у власність земельну ділянку, позивач, як учасник АТО, звернувся до Черкаської міської ради 04.07.2018 року із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У відповідності до ч.7 ст.118 ЗК України згода на розробку проекту землеустрою була отримана ним через місяць за принципом мовчазної згоди. 06.08.2018 року [PERSON] повідомив Черкаську міську раду про використання ним права на мовчазну згоду та укладення договору на розробку проекту землеустрою. 27.08.2018 року листом №51154-з Черкаська міська рада підтвердила факт застосування принципу мовчазної згоди та повернула заяву [PERSON] від 04.07.2018 року разом із додатками. 15.04.2019 року після розроблення проекту відведення земельної ділянки позивач через Центр надання адміністративних послуг звернувся до Черкаської міської ради із заявою про затвердження документації з землеустрою та безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,075 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7110136700:02:002:0079), до заяви був доданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витяг з ДЗК. 20.05.2019 по даному питанню був підготовлений проект рішення №4246-8-з. Проте згодом, вказане питання було відкладено та доручено депутатам Савенку О.С., Зорі Р.С., Сухарькову І.В., Шилу М.В. виїхати на місце та довивчити питання та доповісти на наступному засіданні. Проте, до даного часу питання [PERSON] на розгляд вищевказаної комісії не виносився з невідомих причин. У зв`язку з вищевказаною бездіяльність, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року: визнано протиправною бездіяльність Черкаської міської ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду його заяви від 15.04.2019 про затвердження документації із землеустрою та безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,075 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:02:002:0079. Зобов`язано Черкаську міську раду у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, розглянути заяву [PERSON] від 15.04.2019 про затвердження документації із землеустрою та безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,075 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:02:002:0079 з усіма доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. В той же час із відкритих інформаційних джерел позивачу [PERSON] стало відомо, що 31.01.2019 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,1 га тобто через 157 днів після надання аналогічного дозволу [PERSON] 21.12.2019 року Черкаською міською радою підготовлено проект рішення №4988-8-з про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] у власність громадянину [PERSON] . Тобто з грудня 2019 року існувало два проекти рішень Черкаської міської ради щодо надання земельної ділянки у власність двом різним особам. 26.12.2019 року рішенням Черкаської міської ради №2-5649 було передано громадянину [PERSON] земельну ділянку пл.0,075 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:02:002:0079 безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). 16.01.2020 року відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Вказував, що рішення Черкаської міської ради №2-5649 від 26.12.2019 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Так, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 7110136700:02:002:0 079, державна реєстрація даної земельної ділянки проводилась на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.09.2018 року, розробленим ФОП [PERSON] . Станом на 24.09.2018 року [PERSON] навіть не отримав дозволу на розробку проекту землеустрою, який йому було надано 31.01.2019 року. Земельна ділянка, яка була сформована на підставі проекту землеустрою позивача, згодом була передана у власність відповідача [PERSON] . Тобто, внаслідок бездіяльності Черкаської міської ради склалася ситуація, коли на одну земельну ділянки претендували дві особи, та з невідомих причин, перевагу отримала особа, яка зареєструвала право власності на земельну ділянку, сформовану за чужим проектом землеустрою (в даному випадку за проектом землеустрою [PERSON] ). Дані особи не знали про існування один одного, більш того, станом на момент розгляду справи в Черкаському окружному суді, право власності на земельну ділянку вже було зареєстровано за відповідачем, проте Черкаською міською радою жодним чином про це позивача не було повідомлено. Вважає, що зазначене рішення приняте із порушенням вимог земельного законодавства, зокрема, вимог ст.ст.79-1, 118, 122, 186-1 ЗК України. В зв`язку з цим підлягає скасуванню запис про право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та його обтяжень як таке, що зареєстроване на підставі рішення прийнятого з порушенням законодавства. Ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси Троян Т.Є. від 10.09.2020 року провадження в справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси Троян Т.Є. від 13.11.2020 року завершено підготовчі дії, закрите підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Шимановський А.В. в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що передання земельної ділянки відповідачу відбулося у непрозорий спосіб, аналогічна ситуація була досліджена Великою Палатою Верховного Суду в справі №688/2908/16-ц від 29.09.2020 року. Зазначив, що відповідач [PERSON] на той момент був депутатом міської ради, тому міг скористатися відповідною інсайдерскою інформацією з метою пришвидшення оформлення земельної ділянки у власність. Представник Черкаської міської ради - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що 06.08.2018 року [PERSON] повідомив Черкаську міську раду про використання ним права на мовчазну згоду та укладення договору на розробку проекту землеустрою. Черкаська міська рада мала надати дозвіл або відмову у наданні дозволу до закінчення робочого дня 06.08.2018 року. Проте 06.08.2018 року позивач подавши листа від 06.08.2018 року на ім`я директору Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про залишення без розгляду та повернення справи на доопрацювання, порушив передбачену чинним законодавством процедуру та порядок замовлення проекту у землеустрою. Тому, не отримав право на розроблення проекту землеустрою за мовчазною згодою, тому розроблення позивачем проекту землеустрою було передчасним та безпідставним, таким, що виготовлений всупереч ст.118 ЗК України. Додатково зазначив, що відповідно до правової позиції зазначеної в постанові ВП ВС від 22.01.2019 року №371/957/16-а визначено, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Крім того, наявність рішень (розпоряджень) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної або комунальної власності не є підставою для відмови іншій особі у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування. Таким чином, спірне рішення прийнято у спосіб, передбачений ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно якому рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом, тобто в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував, вказував, що відповідач набув право власності на земельну ділянку в передбаченому законом порядку; із заявою щодо відведення земельної ділянки у власність звернувся 29.03.2018 року, тобто раніше ніж позивач. Рішенням №2-3952 від 31.01.2019 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною пл.0,100 га по [ADDRESS] безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку. Вказував, що відповідачем після отримання рішення про дозвіл на розробку проекту землеустрою було підготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який в подальшому був затверджений Черкаською міською радою рішенням ради №2-5649 від 26.12.2019 року. Вважав, що позивачем не доведено які саме права позивача на земельну ділянку порушені, так як станом на момент винесення спірного рішення №2-5649 від 26.12.2019 у позивача не було зареєстрованих прав на цю ділянку, а саме лише розроблення проекту землеустрою на цю ділянку не означає автоматичного надання її у власність. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, а відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Пунктом другим частини першої ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав, визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 378 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до частин шостої - одинадцятої ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (принцип мовчазної згоди). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Нормами частин 4-7 ст. 186-1 ЗК України визначено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Судом встановлено, що 27.08.2018 року листом №51154-з Черкаська міська рада підтвердила факт застосування принципу мовчазної згоди та повернула заяву [PERSON] від 04.07.2018 року разом із додатками. 15.04.2019 року після розроблення проекту відведення земельної ділянки позивач через Центр надання адміністративних послуг звернувся до Черкаської міської ради із заявою про затвердження документації з землеустрою та безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,075 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7110136700:02:002:0079), до заяви був доданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року: визнано протиправною бездіяльність Черкаської міської ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду його заяви від 15.04.2019 про затвердження документації із землеустрою та безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,075 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:02:002:0079. Зобов`язано Черкаську міську раду у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, розглянути заяву [PERSON] від 15.04.2019 про затвердження документації із землеустрою та безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,075 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:02:002:0079 з усіма доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Водночас, рішенням Черкаської міської ради №2-3952 від 31.01.2019 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,1 га (фактично на ту саму ділянку) відповідачу [PERSON] . Тобто, підтвердивши позивачу [PERSON] 27.08.2018 факт застосування мовчазної згоди, в подальшому, Черкаська міська рада надає дозвіл на розробку землеустрою рішенням №2-3952 від 31.01.2019 року, на ту саму земельну ділянку [PERSON] . При цьому заява щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] датована 29.03.2018 року, тобто, як вказує представник відповідача, [PERSON] звернувся до міської ради раніше ніж позивач [PERSON] . Таким чином, рішення Черкаської міської ради №2-3952 від 31.01.2019 року, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,1 га [PERSON] прийняте через 11 місяців після звернення заявника [PERSON] , хоча відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України передбачений місячний строк на прийняття такого рішення або право зявника на розроблення проекту землеустрою за принципом мовчазної згоди. Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні не надав мотивів, з яких рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,1 га відповідачу [PERSON] було прийняте поза межами місячного строку, встановленого законодавством. В свою чергу, представник відповідача [PERSON] не обгрунтував причин, з яких відповідачем [PERSON] проект землеустрою не був розроблений за принципом мовчазної згоди. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» в зв`язку з розробленням проекту землеустрою було сформовано земельну ділянку, здійснено її державну реєстрацію та присвоєно кадастровий номер 7110136700:02:002:0079, дата державної реєстрації - 11.04.2019 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.11.2020 року. При цьому, дата проекту землеустрою зазначена 24.09.2018 р., проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, ФОП [PERSON] . Станом на 24.09.2018 року проект землеустрою за замовлення [PERSON] ще розроблений не був, окільки рішення Черкаської міської ради №2-3952, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою прийнято 31.01.2019 року. Натомість позивачем [PERSON] проект землеустрою вже був виготовлений та 15.04.2019 року через Центр надання адміністративних послуг поданий позивачем на розгляд та затвердження. А тому суд погоджується з твердженнями представника позивача, що фактично земельна ділянка сформована та зареєстрована за проектом землеустрою, виготовленим ФОП [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] , згодом була надана у власність відповідачу [PERSON] , проект землеустрою якого був виготовлений ФОП [PERSON] після отримання рішення Черкаської міської ради №2-3952 від 31.01.2019 року. Крім того, зі змісту Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року, вбачається що Черкаська міська рада не повідомила сторони та суд про те, що на час розгляду справи з 16 січня 2020 року право власності на спірну земельну ділянку було вже зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення №2-5649 від 26.12.2019 року. Даним Рішенням суду від 19.03.2020 визнано протиправною бездіяльність Черкаської міської ради щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду його заяви від 15.04.2019 про затвердження документації із землеустрою та безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,075 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:02:002:0079; зобов`язано Черкаську міську раду у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, розглянути заяву [PERSON] від 15.04.2019 про затвердження документації із землеустрою та безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,075 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 7110136700:02:002:0079 з усіма доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 29.09.2020 року в справі №688/2908/16-ц суд дійшов висновку, що в справах даної категорії щодо надання оцінки діям органів місцевого самоврядування при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, слід надавати оцінку такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, обов`язок діяти добросовісно покладається на обидві сторони. Звертаючись до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зацікавлена особа звертається до власника земельної ділянки - держави або територіальної громади (в особі відповідного органу) з пропозицією про укладення в майбутньому договору оренди (предмет якого на цей час точно не визначений) та про проведення переговорів з цього приводу. У дозволі на виготовлення проєкту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проєкті землеустрою. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»). Отже, дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому. Так, в Постанові від 29.09.2020 року ВП ВС зазначила, що може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи. Верховний Суд вказав, що при вирішенні аналогічних спорів слід враховувати, що подати позов до суду про захист свого законного інтересу може будь яка особа, яка звернулася до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду, залежно від істотних ознак кожної конкретної правової ситуації (зокрема, від добросовісності поведінки усіх зацікавлених осіб, обізнаності їх про інтереси інших осіб щодо цієї земельної ділянки тощо). Також в даній Постанові розглядалось питання про передання земельної ділянки в користувння фізічній особі на підставі заяви останнього від 13 березня 2015 року № 8093, що була подана набагато пізніше від заяв позивача. Відповідно до пунктів «б», «ґ» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. При цьому, в справі №688/2908/16-ц Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає зазначеним принципам. Разом із тим, в даній справі, що розглядається відповідач [PERSON] згідно матеріалів справи, хоча і звернувся із заявою в березні 2018 року, проте отримав дозвіл на розробку землеустрою рішенням №2-3952 від 31.01.2019 року, тобто пізніше, ніж позивач - у 27.08.2018 за принципом мовчазної згоди. Крім того, аналізуючи добросовісність поведінки сторін при проходженні процедури оформлення земельної ділянки у власність суд вважає, що з боку Черкаської міської ради та відповідача [PERSON] не наведено достатніх мотивів: - яким чином міською радою віддано перевагу однієй фізичній особі - відповідачу [PERSON] , порівняно з позивачем [PERSON] , враховуючи, що позивачем виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки раніше; -відповідачем Черкаською міською радою не спростовано, що ділянка сформована та зареєстрована за проектом землеустрою виготовленим ФОП [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] , проте в подальшому передана у власність в грудні 2019 року [PERSON] ; -відповідачами не надано мотивів з яких, рішення Черкаської міської ради №2-3952 від 31.01.2019 року, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,1 га [PERSON] хоча й прийняте через 11 місяців після звернення заявника [PERSON] , тобто поза межами місячного строку відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України, проте відповідачем [PERSON] не був реалізований принцип мовчазної згоди, та не оскаржувалися такі дії (бездіяльність) органу місцевого самоврядування; -станом на час розгляду справи №580/212/20 в Черкаському окружному адміністративному суді (рішення від 19.03.2020) Черкаська міська рада не повідомила сторони та суд про те, що з 16 січня 2020 року право власності на спірну земельну ділянку було вже зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення №2-5649 від 26.12.2019 року, дана особа не залучено до справи та судом не могли бути враховані обставини набуття права власності на земельну ділянку іншою особою. На думку суду, обставини справи вказують на відсутність достатніх підстав вважати, що відповідачами процедура надання земельної ділянки у власність проведена у законний спосіб, добросовісно та прозоро, в тому числі без порушення прав інших осіб, які також мали правомірне очікування на дану земельну ділянку. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року). Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. В даній справі, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, який зводиться до забезпечення рівності права власності на землю громадян, у зв`язку з відсутністю прозорості процедури набуття права приватної власності на спірну земельну ділянку зі сторони відповідачів, суд приходить до висновку про визнання доводів позивача обґрунтованими, а обраний спосіб захисту порушеного права - таким, що не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є ефективним, тобто призведе до ефективного захисту її прав та інтересів. В даному випадку належним способом захисту порушеного права власності є визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради 2-5649 від 26.12.2019 року «Про передачу земельної ділянки у власність по [ADDRESS] громадянину [PERSON] та скасування запису про державну реєстрацію права власності від 16.01.2020 під №35108516 на земельну ділянку загальною площею 0,075 га (кадастровий номер земельної ділянки - 7110136700:02:002:0079) по [ADDRESS] за [PERSON] . Разом із тим, порядок скасування запису про державну реєстрацію, відновлення попереднього запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або повернення земельної ділянки до комунальної власності вирішується відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" . Зокрема, абз.2 ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. № 3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог та відсутністю в матеріалах справи документів про наявність підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору, з відповідачів слід стягнути судовий збір пропорційно заявлених позовних вимог відповідного до кола відповідачів у розмірі 1681,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved