Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно архівних даних ОКП "Коломийське МБТІ" (виписка № 8622 від 13.07.2018р.) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] зареєстровано за мамою позивачки [PERSON], головою колгоспного двору. Однак, оригінал даного свідоцтва втрачено. У відповідності до технічного паспорта від 30.08.2018р. дане житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою "А", загальною площею 54,0 кв.м, житловою площею 23,6 кв.м, літньої кухні, двох комор,стайні, двох навісів, криниці, вбиральні, огорожі та вимощення. Будівництво житлового будинку завершено у 1964 році. [PERSON] померла [INFO] року. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину. Проте, нотаріус відмовила у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, що стверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.09.2018 року № 3072/02-31. З довідок Незвиської сільської ради № 556 від 09.10.2018р., № 429 від 10.07.2018 р. вбачається, що на момент припинення колгоспних дворів та на час смерті спадкодавця [PERSON] у житловому будинку були зареєстровані та проживали: позивачка, її чоловік [PERSON] (помер [INFO].) та син позивачки [PERSON] Спадкодавець була мамою позивачки, на час її смерті вони проживали разом та вели спільне господарство. Після смерті матері позивачка фактично вступила в управління спадщиною - постійно разом з сім'єю проживає у житловому будинку, користується спадковим майном на власний розсуд, оплачує комунальні послуги, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО "Придністров'я" ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 86500 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на частку у спадковому майні не претендує та не звертався до нотаріальної контори з приводу її оформлення і не має наміру звертатися в майбутньому, за виділом частки у колгоспному дворі теж не звертався та не претендує на нього. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8622 виданої 13.07.2018 року ОКП "Коломийське МБТІ" доводиться, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим номером 212 по [ADDRESS] зареєстровано право власності за [PERSON] (гол.колг.двору) на підставі свідоцтва про право власності видане Городенківським РВК 09.02.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988р. Довідкою № 554, виданою 09.10.2018 року виконкомом Незвиської сільської ради стверджується, що житловий будинок із надвірними спорудами розташований по [ADDRESS]. Станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], що доводиться довідкою № 556, виданою виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 09.10.2018 р. [PERSON] померла [INFO] р. у віці 84 років в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12 від 19.08.1994 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане 19.08.1994 року Незвиською сільською радою народних депутатів. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою виконкому Незвиської сільської ради № 429 від 10.07.2018 р. стверджено, що на момент смерті ([INFO].) [PERSON] була зареєстрованою та проживала [ADDRESS], разом з нею в господарстві були зареєстровані та проживали такі члени сім'ї: дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO] Копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER], виданого 7.12.1965р. Городенківським райбюро ЗАГС Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу 19 квітня 1966 року з [PERSON], прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області 19.04.1966р. [PERSON] помер [INFO] року у віці 68 років в м. Івано-Франківськ, актовий запис № 15 від 02.11.2012 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02.11.2012 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] На час смерті матері позивачка проживала разом з нею. Як спадкоємець першої черги за законом, позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON]. Згідно інформаціїної довідки № 54438486 від 11.12.2018р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданого Першою Снятинською державною нотаріальною конторою стверджується, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] рку спадкова справа не заведена. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Копією технічного паспорта на даний житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1964 році, інші господарські будівлі збудовані в 1935, 1964, 1972, 1980 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров'я" , ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] станом на 10.10.2018 року становить 86500 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1200 га, що стверджується довідкою № 555, виданою 09.10.2018 року виконкомом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 3072/02-31 від 19.09.2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON] та співвласником колишнього колгоспного двору, судом не встановлено, відповідач даний позов визнає, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved