Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ПрАТ «УСК\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп», про стягнення матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який уточнив заявою від 10.09.2020 року. В обґрунтування позову зазначено, що 01.06.2020 року о 19:30 годині в місті Добропілля по проспекту Перемоги водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099» з н/з [NUMBER] , не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засову «ГАЗ-24» з н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ЗАЗ VIDA з н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , тілесних ушкоджень нікому завдано не було. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. При цій дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, у тому числі і належний позивачу автомобіль марки ЗАЗ VIDASF69YO, державний номер [NUMBER] під керуванням його дружини [PERSON] , який застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2020 року по справі №227/2265/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження транспортних засобів, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень. Вказана постанова суду набрала законної сили та не була оскаржена. Так, позивач зазначає, що при вказаній ДТП належний йому автомобіль ЗАЗ VIDA з н/з [NUMBER] отримав значні технічні ушкодження. Згідно з висновком судового експерта Дегтяр О.І. за результатами авто товарознавчого дослідження №20 по визначенню величини матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ VIDASF69YO, 2012 року виготовлення, що належить позивачу, складеного 06.06.2020 року, вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору) на момент проведення дослідження, може становити 11527,24 гривень та вартість проведення автотоварознавчого дослідження склала 2200,00 гривень, згідно товарного чека №20 від 06.06.2020 року. Позивач зазначає, що йому також внаслідок вказаної ДТП заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням власності, а саме його автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися вказаним авто за його призначенням, що є порушенням його нормальних життєвих зв`язав. Позивач вважає, що вина відповідача у спричиненні йому шкоди внаслідок ДТП доведена постановою суду від 18.08.2020 року, тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальних збитків 11527,24 грн., відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн., вартість проведення авто товарознавчого дослідження пошкодженого автомобіля 2200,00 грн. та суму судового збору в розмірі 840,80 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано до суду не було. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2021 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.03.2021 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити, зазначивши, що постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.06.2020 року, і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач свою вину в порушень ПДР України визнав в повному обсязі. Позивач зазначає, що враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована в установленому законодавством порядку( у відповідача відсутній страховий поліс), вартість матеріальних збитків, завданих вказаною дорожно-транспортною пригодою, повинна бути відшкодована саме відповідачем. Окрім того, позивач зазначив, що він, у зв`язку зі значними ушкодженнями належного йому транспортного засобу, тривалий час був позбавлений можливості їм користуватися, що значно вплинуло на його звичайний ритм та спосіб життя, а також погіршило його, чим позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 20000 грн., і яку він також просить стягнути з відповідача на свою користь. Також позивач зазначив, що за проведення автотоварознавчої експертизи ним було сплачено 2200 грн. і вказана сума також підлягає стягненню з відповідача на його користь. В судовому засіданні відповідач та його представник адвокат Тарабаров В.І. позовні вимоги визнали частково, а саме: вони не заперечували проти відшкодування матеріальних збитків в розмірі 11527,24 грн., а також вартості проведення експертизи в розмірі 2200,00 грн., але заперечували проти заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень. Стосовно відшкодування заявленого позивачем розміру моральної шкоди представник відповідача адвокат Тарабаров В.І. зазначив, що максимальний розмір моральної шкоди, який можливо стягнути з відповідача, не може перевищувати 1000 грн., оскільки ствердження позивача про те, що він не міг користуватися належним йому транспортним засобом через його пошкодження, як обгрунтування завдання йому моральної шкоди в такому розмірі, було спростовано показаннями експерта [PERSON] , якого було допитано в судовому засіданні та який зазначив, що завдані автомобілю ушкодження не позбавляли можливості позивача користуватися належним йому автомобілем. Також представник відповідача зазначив, що на його думку позовна вимога про стягнення моральної шкоди є вимогою немайнового характеру, проте позивачем при зверненні до суду в порушення вимог Закону України "Про судовий збір" не було сплачено судовий збір за звернення до суду з позовною вимогою немайнового характеру. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, зазначивши, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.06.2020 року, саме вона керувала автомобілем, який належить її чоловіку позивачу [PERSON] . Також вона повідомила, що саме відповідача було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо- транспортної пригоди, в добровільному порядку завдані матеріальні збитки ним відшкодовано не було, в зв`язку з чим позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні суду повідомив, що відповідач дійсно керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099» з н/з [NUMBER] , не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач своїим автомобілем скоїв зіткнення з його автомобілем «ГАЗ-24» з н/з [NUMBER] , а він, в свою чергу, скоїв зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ VIDA з н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , при цьому тілесних ушкоджень нікому завдано не було. Після цього було викликано поліцію, яка склала протокол на відповідача, протоколи на нього та [PERSON] поліцією не складалися. Стосовно заявлених позовних вимог [PERSON] суду зазначив, що вважає їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Допитаний в судовому засіданні 05.04.2021 року судовий експерт [PERSON] суду показав, що дійсно в червні 2020 року за замовленням [PERSON] ним проводилося автотоварознавче дослідження транспортного засобу ЗАЗ VIDASF69YO, держаний номер [NUMBER] , який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження були в задній частині автомобіля, зокрема, в місці розташування бамперу та багажнику. Експерт зазначив, що огляд автомобіля проводився ним особисто біля гаражу власника автомобіля, пі час якого були присутні власник автомобіля та його дружина, експерт також додав, що методикою, згідно якої проводиться дослідження, не зобов`язано експерта викликати та повідомляти про проведення огляду інші сторони, які є учасниками пригоди, в зв`язку з чим відповідач не був присутнім під час огляду автомобіля. Екперт також додав, що пошкодження, які були завдані автомобілю, не позбавляли можливості їм керувати, проте пересування транспортного засобу із такими ушкодженнями було небажаним. Розрахунок вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу, проводився за допомогою спеціальної технічної програми AUDATEX, яка є обов"язковою для застосування судовими експертами під час проведення таких експертиз, та за висновком якої вартість матеріальних збитків за результатами проведеного дослідження склала 11527,24 грн. Окрім того, судовий експерт [PERSON] суду повідомив, що всі виявлені під час огляду автомобіля пошкодження, були спричинені в ході вищевказаної ДТП, і під час складання схеми ДТП працівник поліції не міг їх всі побачити та зазначити в цій схемі, оскільки ці пошкодження не можливо було виявити під час поверхневого огляду автомобіля на місці ДТП, і вони були виявлені ним в ході детального дослідження автомобіля позивача. Третя особа [PERSON] та представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені, жодних заяв та клопотань до суду надано не було. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази їх сукупності, приходить до наступних висновків: Як вбачається з матеріалів справи, постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2020 року по справі №227/2265/20 [PERSON] було визнано винним у порушенні п.13.1. ПДР України, внаслідок чого 01.06.2020 року о 19:30 годині в місті Добропілля по проспекту Перемоги, за участю автомобілів «ВАЗ 21099» з н/з [NUMBER] , «ГАЗ-24» з н/з [NUMBER] та ЗАЗ VIDA з н/з [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Зазначеною постановою суду [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень. Вказана постанова суду набрала законної сили та не була оскаржена. (а.с.11) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки ЗАЗ VIDASF69YO, н/з [NUMBER] , 2012 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.27). Цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується копією полісу № ЕР-105267194 (а.с.59) Згідно свідоцтва про шлюб, копія якого була долучена до матеріалів справи, [PERSON] з 17.04.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . (а.с.35). В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди 01.06.2020 року правомірно, тобто на відповідній правовій основі, керувала автомобілем позивача. Згідно висновку судового експерта Дегтяр О.І. за результатами автотоварознавчого дослідження №20 від 06.06.2020 року, по визначенню величини матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ VIDASF69YO, держаний номер [NUMBER] , вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору) становить 11527,24 гривень. (а.с.16-21). Визначений судовим експертом розмір матеріальних збитків сторонами не оспорювався. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з розясненнями, наданими в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,\~незалежно від наявності вини.З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята\~статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої\~статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. У відповідності до вимог ч.ч. 1-4\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особливі правила\~ст. 1187 ЦК України\~діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкту, завдяки яким діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Суб`єктом відповідальності за вказаною статтею є володілець об`єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Відповідно до ч. 5\~ст. 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~95\~ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності за шкоду, спричинену ним як власником джерела підвищеної небезпеки, має довести, що шкода заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а також наявність вини володільця іншого джерела підвищеної небезпеки, який був учасником дорожньо-транспортної події, а позивач, до якого не пред`явлено зустрічних позовних вимог, має довести лише факт заподіяння йому шкоди та її розмір. Слід звернути увагу, що в даній дорожньо-транспортній пригоді приймали участь три автотранспортних засоби, а саме автомобіль «ВАЗ 21099» з н/з [NUMBER] , яким керував відповідач, автомобіль «ГАЗ-24» з н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіль ЗАЗ VIDA з н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина відповідача в порушенні ПДР України доводиться постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.08.2020 року по справі №227/2265/20, копія якої міститься в матеріалах справи. В судовому засіданні відповідач не довів належними та допустимим доказами наявність вини володільця іншого джерела підвищеної небезпеки, який був учасником дорожньо-транспортної події. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди обґрунтовані і підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди слід зазначити наступне: Згідно з ч.1 та 2\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,членів її сім`ї чи близьких родичів. Як передбачено ч. 3\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Виходячи із положень ч. 5\~ст. 1187 ЦК України, згідно з якими особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до роз`яснень, даних у п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Вирішуючи питання щодо відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, суд вважає за необхідне зауважити, що позивачем не було конкретизовано, в чому саме виражались перенесені ним переживання, страждання, стрес та депресія, і позивач фактично обмежився зазначенням загальних ознак для визначення моральної шкоди. В той же час, суд вважає за необхідне прийняти до уваги той факт, що позивач дійсно протягом тривалого часу зазнавав певних обтяжень, пов`язаних із тривалим проведенням ремонтних робіт щодо відновлення повних технічних можливостей автомобіля, та

Outcome: partial