Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, а саме договір оренди земельної ділянки №60 від 03 грудня 2007 року та №61 від 03 грудня 2007 року, укладених між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що позивач є власником двох земельних ділянок. Між позивачем та відповідачем в грудні 2007 року було укладено договори оренди земельної ділянки №60 та №61. При укладенні договорів надавалися бланки. Позивач звертав увагу на строк їх дії та орендну плату. Він підписав три примірники договору. Примірника договору в нього не було, копій договорів йому не надавали. Він не звертався з вимогою надати йому договори. До 2016 року у позивача не було претензій щодо виконання умов договору - відповідач сплачував йому орендну плату та обробляв землю. В травні 2016 року відбулися збори з ТОВ Агроконтракт-Н" на яких обговорювали зміну орендної плати. Була група людей, яка не погоджувалася з роботою відповідача. Представник відповідача на зборах сказав, що строк дії договорів оренди землі до 2020 року. В 2016 році позивачем, на його запит, було отримано копію договору з відділу Держгеокадастру. Він дізнався, що строк договору збільшений без його згоди. Він виявив, що пункт 9 договорів викладений в іншій редакції. Встановлено, що було замінено перший аркуш договорів, який було надруковано в 2009 році і долучено до договорів. Таким чином не було волевиявлення позивача на укладення договору на більший строк. Просить визнати недійсними вказані договіри оренди землі №60 та №61. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що в грудні 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договори оренди землі, які набували чинності з моменту державної реєстрації. Пунктом 43 договорів передбачено, що договір набуває чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Бухгалтер вела реєстрацію договорів та їх видачу. Сам позивач працював в товаристві і мав можливість звернутися з проханням надати йому копію договору. Позивач підписував три примірники договору і знав про їх наявність. Державну реєстрацію договорів було здійснено в грудні 2010 року. Дійсно проводилися збори за ініціативою орендодавців. Позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення з відповідними вимогами. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'яився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.67), надав до суду лист в якому залишив вирішення питання щодо задоволення позовних вимог позивача на розсуд суду (а.с.24). Також судом було допитано свідка [PERSON], яка пояснила, що позивач особисто в 2007 році підписував договори. Вона вела книгу реєстрації і видавала договора. Позивач особисто розписувався в журналі. Позивач працював у товаристві та звільнився два роки тому. Договори складалися з двох окремих аркушів. Договори, які вона видавала, були прошиті. Позивач отримував договори у старій бухгалтерії підприємства в с. Родниківка. В журналі реєстрації договорів графи про отримання договору не має, але вона роз'яснювала, що підпис проставляється за отримання договору. Журнал їй надавали, чи прошитий він та пронумерований не пам'ятає. Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково з наступних підстав. Позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0136, площею 5,36 га, розташованої на території Родниківської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №430952 від 25.05.2003 року (а.с.14) та земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0133, площею 5,99 га, розташованої на території Родниківської сільської ради, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №103200 від 20.04.2004 року (а.с.13). 03.12.2007 року між сторонами укладено договір №60 оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900117 від 15.12.2010 року (а.с.9-10) та договір №61 оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 041037900148 від 15.12.2010 року (а.с. 11-12). Згідно п.п.9, 43 вказаного договору - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами (а.с. 9-10, 11-12). На звороті 1-го аркуша договорів внизу є текст з інформацією щодо їх друку - «Друк «Імекс-ЛТД», м. Кіровоград, вул.Декабристів,29, тел.(0522)32-17-05, 22-79-30 ЗН 6331-09» (а.с. 9, 11). Згідно актів приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передає, орендар ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора, приймає земельні ділянки, розташовані на території Родниківської сільської ради терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди №60 та №61 від 03.12.2007 року ( на звороті а.с.10, 12). При візуальному огляді оригіналів договорів з актом встановлено, що рукописний текст заповнений різним почерком та кольором чорнила. Згідно довідок ТОВ «Імекс-ЛТД», заказу наряду №ЗН-0006331 від 09.12.2009 року заказ наряд №6331-09, який був сформований 09.12.2009 року ( через дефіс в номері ЗН вказуються останні цифри року), на замовлення ТОВ «Агроконтракт-Н» було віддруковано бланк А4 формату, накладом 1500 екземплярів з двостороннім друком з використанням оперативного друкарського японського обладнання торгової марки RISO, на газетному папері. При оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД», а на СПД-ФО [PERSON], який є засновником даного підприємства (а.с.23, 24, 29). Згідно витягу з ЄДРПОУ Товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» є юридичною особою; розташоване в м. Кіровограді по вул.Декабристів,29; засновники та бенефіціарні власники - [PERSON] та [PERSON]; види діяльності - поліграфічні послуги ( а.с.30-32). Адреса ТОВ «Імекс-ЛТД» співпадає у договорах оренди землі, довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» і витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - м. Кіровоград, вул.Декабристів,29. Код ЄДРПОУ співпадає у довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» та витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - № 13768524. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік у графі "№" під №6о та №61, що співпадає з номером оспорюваних договорів зазначено прізвище позивача, № ділянок, їх площу, та у графі підпис від його імені міститься підпис (а.с. 49-50). Згідно довідки ТОВ «Агроконтракт-Н» та відомостей про виплату орендної плати за землю позивач отримував орендну плату за 2010-2016 роки (а.с. 51-60). Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин, що виникають внаслідок укладання правочинів, у тому числі договору оренди земельної ділянки, та земельних правовідносин щодо захисту прав на землю, та вважає за необхідне керуватися ЦК України, ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ч.1 ст.16 Закону "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6, ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ч.ч.1,2 ст.207 цього ж Кодексу (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст.203 ЦК України. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч.1 ст.215ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним із підстав відсутності у сторони волі на його укладення. правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом, ст.ст. 215, 216 ЦК України. Представник позивача зазначає підставою визнання вказаних договорів недійсними відсутність волевиявлення позивача, оскільки відповідач самовільно змінив їх умови, замінивши 1-у сторінку договорів. В підтвердження зазначеного представник позивача посилається на інформацію ТОВ «Імекс-ЛТД», що здійснювало друк 1-го аркушу договорів на замовлення відповідача у грудні 2009 року, у той час, коли позивачем вказані договори підписувалися у грудні 2007 року. В судовому засіданні було доведено, що відповідачем, після підписання оспорюваних договорів позивачем, перед їх направленням для проведення державної реєстрації, було замінено 1-й аркуш, без повідомлення та згоди позивача, що підтверджується тим, що роздруківка 1 аркушу оспорюваних договорів здійснювалася у 2009 році саме ТОВ «Імекс-ЛТД». Отже, доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідачем ці доводи не спростовано та не доведено, що саме такий текст пункт 9 договорів містився у момент їх підписання позивачем. На час розгляду справи встановити, який вигляд мав 1-й аркуш до його заміни, на момент підписання сторонами договорів оренди земельних ділянок, не представляється можливим, оскільки жодна із сторін суду його не надала. Докази того, що сторони уклали договори, в частині обрахунку строку договорів, на вказаних в п.9 умовах відсутні. Відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Оскільки судом достовірно встановлено, що текст пункту 9 договорів оренди земельних ділянок має підміну сторінок, тому суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення позивача по справі на укладення спірних договорів на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі. Заміна частини тексту договорів без взаємної згоди сторін, вказує на порушення права позивача щодо вільного визначення умов договорів та розпорядження своїм майном. Однак, відповідно до ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Так, як сторони на час укладення договорів дійшли згоди про те, що вони укладаються на десять років, і спір з цього питання відсутній, суд приходить до висновку, що вони були б укладені без включення до пункту 9 додаткової умови «починаючи з дати його державної реєстрації». У зв'язку з чим позов про визнання договорів недійсними підлягає задоволенню частково, в частині яка є спірною. Включення спірної умови в текст договорів може спричинити різне тлумачення умови щодо строку дії договорів, проте сторони не зверталися до суду з приводу тлумачення договорів, а тому суд не дає оцінки доводам сторін щодо початку і закінчення строку дії договорів. Щодо доводів представника відповідача про пред'явлення позивачем позову після спливу позовної давності та застосування його наслідків, суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, так як є необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти. З матеріалів справи вбачається, що позивач про обставини, які є предметом спору і викладені в п.9 договорів оренди землі №60 та №61 від 03.12.2007 року, дізнався на зборах, які відбулися між орендодавцями та ТОВ "Агроконтракт-Н" в травні 2016 року та після отримання з Відділу Держгеокадастру України в Олександрівському районі Кіровоградської області копії договорів у серпні 2016 року (а.с.7, 8). Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік у графі «№» під №60 та №61, що співпадає з номером оспорюваних договорів, зазначено прізвище позивача, № ділянок, їх площу, та від його імені міститься підпис (а.с. 49-50) . Вказаний журнал має назву реєстрації договорів оренди, а не їх видачі; нумерація запису у ньому здійснювалася відповідно номера договору, що також підтверджує, що це саме є журналом реєстрації договорів, а не їх отримання; у журналі відсутні графи з інформацією за що поставив підпис позивач та дата підпису. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності необхідно рахувати з часу отримання позивачем примірника оспорюваних договорів, тобто з 02.08.2016 року (а.с.7, 8). А тому, позивачем не пропущено строк звернення до суду з заявленими вимогами. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги позивача про визнання спірних договорів оренди недійсними в повному обсязі не підлягають задоволенню, оскільки права позивача порушенні тільки відсутністю його волевиявлення на початок строку дії договорів, тобто «починаючи з дати його державної реєстрації». В іншій частині спірні договори відповідають волевиявленню позивача і ці обставини не заперечується. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved