Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

19.09.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про оголошення догани № 1114 від 22.08.2017 року, наказ про оголошення догани № 1136 від 28.08.2017 року , наказ про звільнення № 1149-к від 30.08.2017 року; поновити позивача на посаді керуючого територіального відокремленого без балансового відділення № 10015/0554 філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.; допустити негайне виконання рішення. При цьому позивач посилається на те, що він повідомлений про звільнення з 31.08.2017 року листом лише 31.08.2017 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, так як притягнутий до відповідальності без вини. У зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. В подальшому, а саме 30.11.2017 року сторона позивача надала заяву про збільшення позовних вимог, та просить визнати незаконним та скасувати наказ філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про оголошення догани № 1114 від 22.08.2017 року, наказ про оголошення догани № 1136 від 28.08.2017 року, наказ про звільнення № 1149-к від 30.08.2017 року; поновити позивача на посаді керуючого територіального відокремленого без балансового відділення № 10015/0554 філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу /з 31.08.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 26 457,42 грн./; стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 6 353,85 грн.; стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку /з 31.08.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 26 457,42 грн./; стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.; допустити негайне виконання рішення. Ухвалою суду від 29.09.2017 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення доказів та постановлено витребувати з ПАТ "Державний ощадний банк України" ряд належним чином посвідчених документів. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити. При цьому представник вказав, що всупереч положенням чинного трудового законодавства у наказі про звільнення не зазначено проступок, який став підставою для звільнення. Представник відповідача ПАТ "Державний ощадний банк України" Кіцен А.В. у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення, додаткові письмові пояснення та просить відмовити у задоволенні позову. При цьому представник пояснила, що до позивача за період його роботи було неодноразово застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган, зокрема, на момент звільнення позивач мав дві діючи догани, а саме від 22.08.2017 року та 28.08.2017 року. Вислухавши учасників справи, які з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 19.08.2015 року позивача [PERSON] було призначено на посаду завідувача ТБВБ № 10015/0572- (наказ № 1027-к від 17.08.2015 року) та 24.03.2016 року наказом по Банку № 415-к [PERSON] було переведено на посаду керуючого ТБВБ № 10015/0554 з 28.03.2016 року, що вбачається із дослідженої судом трудової книжки /а.с. 8-11/ та відповідних наказів /а.с. 33-34/. 28.03.2016 року позивач [PERSON] був ознайомлений з посадовою інструкцією, про що свідчить його особистий підпис /а.с. 30-32/. Крім того, 28.03.2016 року між сторонами було укладено Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність /а.с. 35/. Судом встановлено, що за час роботи в ПАТ "Ощадбанк" до [PERSON] неодноразово було застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а саме: -наказ № 2223 від 16.12.2015 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за порушення порядку зберігання, користування, використання ключів, штампів, печаток /а.с. 36/; -наказ № 273 від 23.02.2016 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за порушення трудової дисципліни /а.с. 38-39/; -наказ № 1114-к від 22.08.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, порушення вимог наказу голови Правління АТ "Ощадбанк" від 11.08.2011 року /а.с. 45/; -наказ № 1136-к від 28.08.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, порушення вимог Правил відкриття, ведення та закриття вкладних (депозитних) рахунків фізичних осіб з одночасним відкриттям поточних рахунків з використанням платіжних засобів в установах АТ «Ощадбанк» /а.с. 49/. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани № 1114 від 22.08.2017 року та наказу про оголошення догани № 1136 від 28.08.2017 року, суд зазначає наступне. 22.08.2017 року наказом начальника Філії № 1114-к [PERSON] було оголошено догану за неналежне виконання обов'язків - порушення вимог Порядку користування печатками і штампами в установах АТ "Ощадбанк", затвердженого наказом голови правління № 264 від 11.08.2011 року /а.с. 38-39/. З наказу слідує, що підставою для оголошення догани послужили: службова записка головного спеціаліста з питань цивільного захисту та спецроботи [PERSON] від 18.08.2017 року /а.с. 46, пояснювальні записки [PERSON] від 14.08.2017 року /а.с. 47/ та [PERSON] від 14.08.2017 року /а.с. 48/. У ході розгляду справи представник відповідача пояснювала, що Банком було встановлено порушення вимог п. 3.5. та п. 6.4. Наказу № 264, яким заборонена передача печатки іншому працівнику без відмітки про це у "Книзі реєстрації передачі ключів, печаток, штампів і пломбірів". Сторона позивача в обґрунтування безпідставності звинувачення у порушенні позивачем порядку передачі печатки іншому працівнику без відмітки про це у "Книзі реєстрації передачі ключів, печаток, штампів і пломбірів", пояснювала, що у відділенні Банку відсутні нормативні документи, які регламентують питання передачі печаток і штампів. Проте, суд вважає вказані пояснення сторони позивача безпідставними та хибними. Оскільки, у ТБВБ № 10015/0554 ведеться Книга обліку ключів, печаток, штампів і пломбірів в ТВБВ (відділах), яка містить, окрім інших, особисті підписи [PERSON] про передачу ключів і печаток. Вказані обставини підтверджуються зокрема, поясненнями [PERSON] від 17.11.2015 року /а.с. 37/, наданими по факту застосування до нього догани (наказ № 2223 від 16.12.2015 року). Судом встановлено, що позивача було ознайомлено у передбачений діючим законодавством строк з наказом про оголошення догани № 1114-к від 22.08.2017 року, а саме 29.08.2017 року, про свідчить його особистий підпис на наказі (ознайомлення відбулося 29.08.2017 року у зв'язку зі зміною режиму роботи на підставі наказу начальника Філії "Про зміни в режимі роботи" № 1886 від 16.08.2017 року). 28.08.2017 року наказом начальника Філії № 1136-к [PERSON] було оголошено догану за порушення Правил відкриття, ведення та закриття вкладних (депозитних) рахунків фізичних осіб з одночасним відкриттям поточних рахунків з використанням платіжних засобів в установах АТ "Ощадбанк", затверджених постановою правління № 17 від 17.01.2014 року /а.с. 49/. Підставою для оголошення догани послужили: службова записка начальника бек- офісу [PERSON] від 15.08.2017 року /а.с. 50/, пояснювальна записка [PERSON] У ході розгляду справи представник відповідача пояснювала, що проведеною перевіркою встановлено порушення вимог розділу 9 Правил № 17, якими передбачено обов'язок передачі документів, які сформовані при укладенні, супроводженні, закритті вкладних (депозитних) договорів в АБС «БАРС» до відділу бек-офісу у 7-денний термін з моменту створення документу. На час проведеної перевірки у ТВБВ № 10015/0554 виявлено 279 непереданих справ на відкриття вкладних (депозитних) рахунків. Судом встановлено, що пояснення, надані [PERSON], підтвердили факт порушення діючих нормативних документів Банку та містять зобов'язання [PERSON] виправити виявлені порушення у термін до 31.07.2017 року /а.с. 51/. Позивач був ознайомлений у передбачений діючим законодавством строк з наказом про оголошення догани № 1136-к від 28.08.2017 року, а саме в день видання наказу, про що свідчать особисті зауваження до наказу, вчинені позивачем. Положеннями ст. 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Частиною 3 ст. 149 КЗпП України встановлено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Проаналізувавши встановлені обставини, суд вважає, що на виконання положень ч. 3 ст. 149 КЗпП України відповідачем при оголошенні доган [PERSON] було у повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У зв'язку із чим, догана № 1114 від 22.08.2017 року та догана № 1136-к від 28.08.2017 є законними та суд не вбачає підстав для скасування оспорюваних наказів про оголошення доган. Крім того, судом встановлено, що наказом начальника Філії № 1845 від 11.08.2017 року за фактом подання клієнтом скарги щодо зникнення з його рахунку 135000,00 грн. було призначено проведення службового розслідування, за результатами якого виявлені факти правопорушень, які призвели до значних матеріальних збитків Банку на суму більш ніж 135 000,00 грн., а саме: не забезпечення з боку керуючого ТБВБ № 10015/0554 [PERSON] належної організації операційно-касової роботи ТВБВ та відсутність контролю за діяльністю підпорядкованого персоналу, чим було порушено Посадову інструкцію керуючого ТБВБ № 10015/0554. Згідно Висновку за результатами службового розслідування за фактом порушень при здійсненні вкладних операцій у ТБВБ № 10015/0554, встановлено факти допущених правопорушень вимог Посадової інструкції з боку керуючого ТБВБ № 10015/0554 [PERSON], а саме: - п. 2.21 Посадової інструкції - не забезпечив у ТВБВ відповідно до законодавства та внутрішніх нормативно-правових актів Банку дотримання вимог при здійсненні банківських, фінансових послуг та інших видів діяльності, з організації операційної діяльності та бухгалтерського обліку. - п. 2.39. Посадової інструкції - не попередив та не здійснив запобігання виникненню операційних ризиків. - п. 2.40. Посадової інструкції - не організував належний контроль за проведенням всіх операцій в АБС, що здійснюються в ТВБВ. - п. 2.42 Посадової інструкції - не організував належним чином контроль за формуванням та перевіркою первинних документів. Відповідно з п. 5.1. Посадової керуючий ТБВБ повинен знати чинне законодавство України, нормативно-правові акти НБУ, нормативно-правові акти які регламентують діяльність Ощадбанку, які регламентують діяльність комерційних та державних банків. При цьому, судом встановлено, що 11.08.2017 року за вих. № 113.29-23/384-18672 до Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області Банком направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом спричинення матеріальних збитків Банку в особливо великому розмірі /а.с. 41-42/. Та 13.10.2017 року Приморським відділом поліції в м. Одесі листом № 36/42553 заяву Банку було передано для розгляду по суті до Таїровського ВП Київського ВП у м. Одесі (за територіальністю) для прийняття рішення по суті. 23.10.2017 року по справі відкрито кримінальне провадження, про що свідчить витяг з кримінального провадження №12017161480002747 від 09.11.2017 року /а.с. 43/. З урахуванням вказаного, суд погоджується із доводами представника Банку, що позивач [PERSON], зловживаючи та нехтуючи своїми посадовими обов'язками, вчинив порушення вимог діючого законодавства та нормативних актів Банку, що достеменно встановлено матеріалами службового розслідування та не спростовано позивачем. Скоєні правопорушення стали підставою для звільнення [PERSON] з посади керуючого на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Судом досліджено наявний в матеріалах справи витяг з протоколу № 16 засідання профспілкового комітету від 29.08.2017 року. Відповідно до якого, профспілковий комітет, заслухавши пояснення [PERSON], вивчивши надані документи з боку адміністрації філії, вирішив надати згоду на звільнення [PERSON], керуючого ТВБВ № 10015/0554 філії-Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання обов'язків без поважних причин /а.с. 66/. 30.08.2017 року наказом начальника Філії № 1149-к позивача [PERSON] було звільнено за систематичне невиконання обов'язків без поважних причин на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. З наказу вбачається, що підставою звільнення є наказ про оголошення догани № 1114-к від 22.08.2017 року, наказ про оголошення догани № 1136-к від 28.08.2017 року, матеріали службового розслідування від 29.08.2017 року, витяг з протоколу засідання профспілкового комітету № 16 від 29.08.2017 року /а.с. 7/. В ході розгляду справи сторона позивача стверджувала, що позивачу було невідомо про наявні догани щодо нього від 22.08.2017 року та 28.08.2017 року. Однак, досліджені судом накази про оголошення доган спростовують вказані твердження позивача, так як судом встановлено, що позивач 29.08.2017 року був ознайомлений із наказом про оголошення догани № 1114-к від 22.08.2017 року, про що свідчить його особистий підпис на догані; та з наказом про оголошення догани № 1136-к від 28.08.2017 року позивач був ознайомлений в день видання наказу, про що свідчать особисті зауваження до наказу, вчинені позивачем. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року N 9 (з наступними змінами і доповненнями) (надалі - Пленум № 9), звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до працівника було застосовано заходи дисциплінарного стягнення (п. 3 ст. 40 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо дотримано наступні умови. Так, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Таким чином, оскільки на момент звільнення позивача /30.08.2017 року/ [PERSON] був двічі притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а саме 22.08.2017 року та 28.08.2017 року, то суд приходить до висновку, що позивач має дві діючі догани, оскільки, і з дня накладення доган до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. При цьому, суд погоджується із доводами сторони відповідача щодо безпідставності тверджень позивача про відсутність можливості на оскарження наказів про оголошення доган. Так як, можливість такого оскарження гарантується ст. ст. 150, 233 КЗпП України, а порядок звільнення за п. З ст.40 КЗпП України не передбачає необхідності спливу тримісячного терміну для оскарження. Необхідність спливу терміну для оскарження діючим законодавством не передбачена. Крім того, твердження позивача, що його двічі притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення спростовуються дослідженими матеріалами справи, з яких судом однозначно встановлено, що догани оголошені позивачу на підставі різних доказів проступків за порушення позивачем трудового законодавства та посадової інструкції. У зв'язку із чим, не можуть вважатися подвійним притягненням позивача до відповідальності. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування наказу про звільнення /наказ № 1149-к від 30.08.2017 року/ та поновлення позивача на посаді керуючого не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди, суд зазначає наступне. Судом досліджено виписку по картковому рахунку позивача /а.с. 80-95, 100-107/, довідку про заробітну плату /а.с. 96, 108/ та розрахункові листи за березень та червень 2017 року /а.с. 97-98, 109-110/. З проаналізованих судом документів вбачається, що позивачу за період з березня 2017 року по серпень 2017 року виплачено 59 065,21 грн. з урахуванням всіх утримань та сплати податків. У зв'язку із чим, вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 6 353,85 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, так як судом встановлено обґрунтованість та законність звільнення позивача. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачем не наведено, в чому саме в даному випадку полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, та якими доказами це підтверджується, окрім того дані вимоги є похідними від вимог про скасування наказів та поновлення на роботі, які не підлягають задоволенню, а тому й відсутні підстави в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: dismissed