Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

16.04.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: збільшити розмірі аліментів, що сплачуються [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 01.10.2014 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно. На даний час розмір аліментів 500 грн є низьким та недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, не відповідає мінімуму, встановленому для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову та збільшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надавав. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині п"ятій статті 279 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 22.05.2012 народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 277882, зареєстрованого виконкомом Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області (а.с. 5) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01.10.2014 змінено вид стягнення та розмір аліментів, що за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04 січня 2013 року №2014/4528/2012 стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини всіх видів заробітку на аліменти у твердій грошовій сумі по 500 (п'ятсот) грн. щомісячно. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (п'ятсот) грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до її повноліття. Починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили припинено стягнення з [PERSON] аліментів за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04 січня 2013 року №2014/4528/2012 (а.с. 6, 7-9) Відповідно до даних з копії довідки від 29.03.2018 за вих. № 02-37/587, виданої начальником управління соціального захисту населення [PERSON], [PERSON] на обліку в управлінні, станом на 29.03.2018, не перебуває, ніяких видів допомоги не отримує (а.с. 10) Відповідно до даних з копії довідки, виданої в.о. першого заступника начальника Зміївського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, [PERSON] на обліку в Зміївському відділі не перебуває, пенсію не отримує (а.с. 12) Відповідно до ч. ч. 1, 2 стю. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікованан Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідне положення передбачено ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно доч. 1 ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], потребує від позивачки додаткових зусиль та матеріальних витрат, і визначений у 2014 році розмір аліментів в сумі 500 грн. з урахуванням зростання вартості споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини. У разі зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти стягуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, позовна заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved