Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду, посилаючись, що вони являються педагогічними працівниками дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №1 «Малятко», що по вул. Незалежності, 26, в смт.Рокитне, Київської області, та який являється комунальною власністю Рокитнянської селищної ради Київської області. Зазначають, що відповідно до вимог статті 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним працівникам надання щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків. Також посилаються в обгрунтування позову на положення ч.1 ст.61 Закону України "Про освіту", відповідно до яких оплата праці педагогічних і науково-педагогічних працівників здійснюється за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджетів, коштів засновників, власних надходжень закладів освіти, грантів, а також інших джерел, не заборонених законодавством, а також положення та положення п.2 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України, відповідно до яких до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад належать видатки на освіту, дошкільну освіту. 13.12.2018 завідувачем ДНЗ "Малятко" було видано наказ № 87 «Про виплату щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам закладу», яким наказано: 1) Виплатити всім педагогічним працівникам закладу щорічну грошову винагороду за сумлінну працю та добросовісне виконання посадових обов'язків за 2018 рік; 2) Подати на ім'я селищного голови клопотання про виділення коштів для виплати грошової грошової винагороди кожному педагогічному працівникові в розмірі одного посадового окладу (ставки заробітної плати згідно тарифікації) за 2018 рік; 3) Вихователю-методисту [PERSON] підготувати подання на кожного педагога закладу, який за результатами у 2018 році заслуговує на річну грошову винагороду, а саме: [PERSON] - методиста; [PERSON] - логопеда; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - спорт інструктора; [PERSON] - музичного керівника; [PERSON] - музичного керівника. 18.12.2018 вони звернулися із колективним клопотанням до сесії Рокитнянської селищної ради про виділення коштів на виплату щорічної грошової винагороди в розмірі одного посадового окладу відповідно до ч.1 ст.57 Закону України "Про освіту», проте останнє залишилося бути без відповіді. У зв'язку з цим 27.12.2018 року вони повторно звернулися до Рокитнянської селищної ради із заявою щодо розяснення причини невиділення грошових коштів на виплату грошової допомоги. За результатами розгляду заяви рада повідомила, що у 2018 році на утримання дошкільних навчальних закладів селища з районного бюджету були виділені кошти, що покривали необхідні витрати на утримання останніх лише на 65% із необхідної суми, у т.ч. обсяг фінансування заробітної плати, стимулюючих виплат, надбавок, індексації матеріальної допомоги на оздоровлення було забезпечено лише на 72 %. Кошти на виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання вкладених на них обов'язків з районного бюджету не надходили. Вважають, що таким чином відповідач порушив вимоги ч.1 ст.57 Закону України "Про освіту". Викладені обставини змусили їх звернутися до суду за захистом порушених прав з огляду на положення Порядку надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №898 від 05.06.2000 року та положення ст.98 КЗпП України, вважаючи наявними у відповідача підстави для виплати позивачам щорічної грошової винагороди за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов'язків за 2018 рік. У своїй відповіді на відзив на позов посилаються на безпідставність посилання відповідача на положення ч.1 ст.13 Закону України "Про оплату праці", які визнанні неконституційними відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008. Зазначають окрім того, що в силу специфіки Закону України "Про державний бюджет України" не можна змінювати, припиняти їх дію чи скасовувати інші закони, безпосередньо і Закону України "Про освіту", яким держава забезпечує виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обовязків. Просять зобовязати Рокитнянську селищну раду Київської області виплатити їм щорічну грошову винагороду за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов'язків за 2018 рік в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати). Позивачі у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не зявилися та подали заяви, якими позов підтримали та просили розглянути спір за їх відсутності. Заслухавши думку учасників справи та з огляду на положення ст.211 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності вказаних учасників. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримали за викладених у ньому обставин і підстав. Інших доводів, окрім як викладених у позові, в обгрунтування заявленого позову суду не назвали. Просили позов задовольнити. Представник відповідача Мосейчук М.В. у судовому засіданні позов не визнала за відсутності законних підстав для його задоволення з огляду на викладені у відзиві на позов підстави. Просила у задоволенні позову відмовити. Аналогічну позицію висловила і інший представник відповідача - Ніколенко Н.І.. Заслухавши у судовому засіданні сторін спору та їх представників, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що позивачі являються педагогічним працівниками, обіймаючи посади даної категорії у дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) комбінованого типу №1 «Малятко» Рокитнянської селищної ради Київської області. Керівником закладу являється [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються даними трудових книжок на імя позивачів (а.с. 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37, 39, 41), Статутом вказаного закладу (а.с.45) та витягом з ЄДРПОУ. Окрім того вказані обставини не оспорюються відповідачем. 13.12.2018 завідувачем ДНЗ "Малятко" [PERSON] видано за № 87 наказ "Про виплату щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам закладу". Відповідно до вказаного розпорядчого документа наказано: 1) Виплатити всім педагогічним працівникам закладу щорічну грошову винагороду за сумлінну працю та добросовісне виконання посадових обов'язків за 2018 рік; 2) Подати на ім'я селищного голови клопотання про виділення коштів для виплати грошової грошової винагороди кожному педагогічному працівникові в розмірі одного посадового окладу (ставки заробітної плати згідно тарифікації) за 2018 рік; 3) Вихователю-методисту [PERSON] підготувати подання на кожного педагога закладу, який за результатами у 2018 році заслуговує на річну грошову винагороду, а саме: [PERSON] - методиста; [PERSON] - логопеда; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - вихователя; [PERSON] - спорт інструктора; [PERSON] - музичного керівника; [PERSON] - музичного керівника. 18.12.2018 позивачі звернулися із колективним клопотанням до сесії Рокитнянської селищної ради про виділення коштів на виплату щорічної грошової винагороди в розмірі одного посадового окладу відповідно до ч.1 ст.57 Закону України "Про освіту», проте останнє залишилося бути без відповіді. У зв'язку з цим 27.12.2018 року позивачі повторно звернулися до Рокитнянської селищної ради із заявою щодо розяснення причини невиділення грошових коштів на виплату грошової допомоги. За результатами розгляду заяви Рокитнянська селищна рада своїм листом від 11.01.2019 № 3-15-47 повідомила, що: у 2018 році на утримання дошкільних навчальних закладів селища з районного бюджету були виділені кошти, що покривали необхідні витрати на утримання останніх лише на 65% із необхідної суми, у т.ч. обсяг фінансування заробітної плати, стимулюючих виплат, надбавок, індексації матеріальної допомоги на оздоровлення було забезпечено лише на 72 %. Кошти на виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання вкладених на них обов'язків із районного бюджету не надходили. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень статті 13 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із трудових відносин та мають регулюватися положеннями ст.57 Закону України «Про освіту» та положеннями Порядку надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №898 від 05.06.2000 року. Відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов'язків. При цьому, відповідно до «Порядку надання щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам навчальних закладів державної та комунальної форми власності за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №898 від 05.06.2000 року, така винагорода надається на підставі наказу керівника навчального закладу чи методичної установи, а керівникам - за погодженням з організацією вищого рівня. З пунктів 2-5 Порядку вбачається, що щорічна грошова винагорода педагогічним працівникам надається за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків за умови досягнення ними успіхів у вихованні дітей, навчанні, вихованні, професійній підготовці учнівської та студентської молоді, методичному забезпеченні, відсутність порушень виконавчої і трудової дисципліни та здійснюється в межах загальних коштів, передбачених кошторисом навчального закладу чи методичної установи на оплату праці. На разі, як встановлено у судовому засіданні і що визнають відповідачі у своїй відповіді на відзив, у розмір загальних коштів, передбачених кошторисом навчального закладу на 2018 рік, не входить виплата позивачам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов'язків за 2018 рік. Окрім того слід зазначити, що відповідно до пункту 3 Порядку щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків надається відповідно до положення, яке затверджується керівником навчального закладу чи методичної установи за погодженням з профспілковим комітетом і може включати в себе додаткові критерії, крім визначених у пункті 2 цього Порядку, з урахуванням специфіки навчального закладу чи методичної установи, та на підставі наказу керівника навчального закладу чи методичної установи, а керівникам - за погодженням з організацією вищого рівня. Разом з тим, доказів існування такого локального нормативного акту роботодавця позивачі суду не надали і у суду існують обгрунтовані сумніви щодо його існування як такого з огляду на зміст наказу керівника ДНЗ "Малятко" [PERSON] від 13.12.2018 № 87 "Про виплату щорічної грошової винагороди педагогічним працівникам закладу", відповідно до якого рішення про виплату позивачам, окрім [PERSON], щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків прийнято останньою без попереднього зясування про наявність чи відсутність підстав для визнання праці того чи іншого позивача сумлінною, а виконання ними своїх посадових обов'язків зразковими, з урахуванням критеріїв, які мали б бути передбаченими Положенням. Так, як вбачається, першим пунктом вказаного наказу є рішення про виплату винагороди, тоді як пункт третій останнього містить зобовязання посадової особи ДНЗ "Малятко" - вихователя методиста [PERSON] підготувати подання на кожного з педагогів навчального закладу, який заслуговує на щорічну грошову винагороду. Позаяк, на переконання суду такий документ мав мати місце до винесення керівником такого наказу. Також акцентується увага, що щорічна грошова винагорода за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків керівникам навчального закладу видається за погодженням з організацією вищого рівня, котрою у даній ситуації являється відділ освіти Рокитнянської районні державної адміністрації Київської області. Позаяк, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу такої обставини щодо позивача [PERSON], яка являється керівником дошкільного навчального закладу (ясел-садка) комбінованого типу № 1 "Малятко" Рокитнянської селищної ради Київської області. Суд, вирішуючи позов по суті, не може перебирати на себе непритаманні йому повноваження вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для визнання праці позивачів сумлінною, а виконання ними своїх посадових обов'язків зразковими, зважаючи, що такі критерії попередньо не визначені відповідним Положенням. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. На противагу зазначеному стороною позивачів не було наведено та обґрунтовано доказами наявність підстав для виплати їм щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов'язків. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-2790цс16, законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов'язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором). З наведеного вбачається, що право педагогічного працівника на отримання щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків не є абсолютним, а рішення про наявність підстав для виплати такої винагороди педагогічним працівникам навчального закладу та її розмір приймається з урахуванням визначених критеріїв та специфіки навчального закладу згідно затвердженого положення, а керівнику такого закладу за погодженням з організацією вищого рівня погодженого з профспілковим комітетом. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, а саме недоведеності позивачами наявності підстав для прийняття рішення про нарахування та виплату їм щорічної грошової винагороди за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків у розмірі до одного посадового окладу відповідно до ст.57 Закону України «Про освіту», позовні необхідно визнати безпідставними, а у задоволенні позову відмовити. Від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом позивачі відповідно до положень пункту першого частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнені, а тому питанння про розподіл судових витрат у даній справі судом у відповідності до статті 141 ЦПК України не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed