Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» звернулося до суду з позовом, з врахуванням заяви (вх. № 13246 від 17.04.2015 року, а.с. 35-36) про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою № 69 в гуртожитку по вул. Шатило, 10 в м. Кіровограді. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Шатило, 10. Відповідачу було видано ордер на право зайняття кімнати № 69 у вищевказаному гуртожитку, на підставі якого він заселився та зареєструвався за вищевказаною адресою у квітні 1997 року. Однак, з квітня 2002 року [PERSON] виселився із зазначеної кімнати і з тих пір не проживає у гуртожитку. Заяву про зняття з реєстрації відповідач адміністрації підприємства не подавав. Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою позбавляє можливості Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» зареєструвати інших мешканців в кімнаті № 69, тобто підприємство не може вільно користуватися та розпоряджатися нею. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Не заперечує проти винесення заочного рішення, про що надано суду відповідну заяву (вх. № 17695 від 26.05.2015 року, а.с. 44). Відповідач в судове засідання не зявився. До суду повернулись конверти з повістками для відповідача з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 23, 33, 34, 43), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 46). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України. Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї або інших осіб. Публічне акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Радій» є власником спірної кімнати, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Шатило, буд. 10 (гуртожиток) на підставі договору купівлі-продажу № 631 від 22.10.2014 року, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28447573 від 22.10.2014 року та № 28467414 від 22.10.2014 року, надані приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5, 6). За довідкою № 17 від 07.05.2015 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Науково-виробниче підприємство «Радій», [PERSON] зареєстрований в гуртожитку по вул. Шатило, 10 в м. Кіровограді та не проживає в ньому з 1999 року (а.с. 38). Також реєстрація відповідача за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запити суду, який здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 17). Таким чином, відповідач будучи зареєстрованим в належній позивачу квартирі, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Крім того, відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Під час судового розгляду в даній справі встановлено, що відповідно до акту встановлення факту проживання в гуртожитку Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Радій» від 03.11.2014 року, складений комісією про те, що в гуртожитку Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Радій», розташованому по вул. Шатило, 10 в м. Кіровограді Бурилін [PERSON] зареєстрований в кімнаті № 69 з 22.04.1997 року, але фактично не проживає протягом 12 років, а саме з квітня 2002 року. Особистих речей зазначеного громадянина не виявлено, спального місця та інших ознак, що вказують на фактичне проживання немає (а.с. 8). Свідок [PERSON] повністю та беззаперечно засвідчила в судовому засіданні обставини щодо не проживання відповідача у спірній кімнаті з 2002 року. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Таким чином, в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved