Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Вадіта" про стягнення боргу за договором позики. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторни, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вадіта» в особі директора Бурзаковського Юрія Костянтиновича, був укладений договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 3 000 000 (три мільони) грн., з кінцевим строком повернення 15 грудня 2011 року. Відповідно до умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вадіта» зобов'язалося повернути грошову суму не пізніше 15 грудня 2011 року з обов'язком сплати 10 % (десяти) річних від суми позики. У разі не повернення суми боргу в розмірі 3 000 000 (три мільони) грн. в строк до 15 грудня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вадіта» зобов'язалося в подальшому сплачувати позивачу [PERSON] 10 % (десять) річних за користування грошовими коштами від суми позики, що підтверджується договором позики від 15 грудня 2007 року. По закінченню зазначеного строку відповідач борг за договором позики не повернув, позивач неодноразово звертався до позивача про необхідність повернути кошти та сплатити проценти за користування грошовими коштами, але відповідач не відреагував. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст.536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (Постанова ВСУ від 24.10.2011р., справа №6-38 цс 11). Відповідачем умови договору позики було порушено і виконання грошового зобов'язання прострочено, оскільки позику не повернуто позивачу у встановлений строк до 15 грудня 2011 року, що є підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав та відповідно стягнення з відповідача суми позики, інфляційних втрат та 10 (десяти) процентів річних від суми позики за період прострочення з 15 грудня 2007 року по теперішній час за користування чужими коштами. За договором позики від 15 грудня 2007 року сума основного боргу складає З 000 000 грн.; період прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, складає 795 днів (з 15 грудня 2011 року по 18 лютого 2014 року). Розрахунок індексу інфляції за період прострочення складає: (3 000 000 гривень х 1,002 (індекс інфляції за січень 2012р.) х 1,002 (індекс інфляції за лютий 2012р.) х 1,003 (індекс інфляції за березень 2012р.) х 1,000 (індекс інфляції за квітень 2012р.) х 0,997(індекс інфляції за травень 2012р.) х 0,997 (індекс інфляції за червень 2012р.) х 0,998 (індекс інфляції за липень 2012р.) х 0,997 (індекс інфляції за серпень 2012р.) х 1,001 (індекс інфляції за вересень 2012р.) х 1,000 (індекс інфляції за жовтень 2012р.) х 0,999 (індекс інфляції за листопад 2012р.) х 1,002 (індекс інфляції за грудень 2012р.) х 1,002 (індекс інфляції за січень 2013р.) х 0,999 (індекс інфляції за лютий 2013р.) х 1,000 (індекс інфляції за березень 2013р.) х 1,000(індекс інфляції за квітень 2013р.) х 1,001 (індекс інфляції за травень 2013р.) х 1,000 (індекс інфляції за червень 2013р.) х 0,999 (індекс інфляції за липень 2013р.) х 0,993 (індекс інфляції за серпень 2013р.) х 1,000 (індекс інфляції за вересень 2013р.) х 1,004 (індекс інфляції за жовтень 2013р.) х 1,002 (індекс інфляції за листопад 2013р.) х 1,005 (індекс інфляції за грудень 2013р.)) - 3 000 000 гривень та становить 14 797 грн. 70 коп.. Згідно із договором позики від 15 грудня 2007 року сума боргу складає 3 000 000 гривень, яка була надана відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Вадіта» під проценти і воно зобов'язалося сплачувати 10 (десять) процентів річних від суми позики за період з 15 грудня 2007 року по 15 грудня 2011 року та 10 % (десяти) річних за період з 15 грудня 2011 року по теперішній час. Період прострочення сплати щорічних 10 % від суми позики з 15 грудня 2007 року по 18 лютого 2014 року складає 2 255 днів і дорівнює в сумі 1 853 424 грн. 66 коп. (3 000 000 грн. х 10% : 365 днів х 2 255 днів). Виходячи з вищевикладеного, загальна ціна позову складається з наступних показників: сума основного боргу - 3 000 000 грн.; індекс інфляції за період прострочення з 15.12.2011р. по 18.02.2014 - 14 797 грн. 70 коп.; 10 % річних за користування чужими коштами (період прострочення з 15.12.2007р. по 18.02.2014р.) - 1 853 424 грн. 66 коп.. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у сумі 3 654 гривні підлягає стягненню з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Вадіта". Таким чином, загальна ціна позову відповідно становить наступну суму - 3 000 000 грн. + 14 797 грн. 70 коп. + 1 853 424 грн. 66 коп. + 3 654 грн. = 4871 876 грн. 36 коп.. Згідно ч.8 ст.110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Вадіта" про стягнення боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved