Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], органу опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що його рідна сестра, [PERSON], перебувала з відповідачем, [PERSON], в зареєстрованому шлюбі, який між ними, рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області №305/1100/13-ц від 26 вересня 2013 року розірвано. В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. [INFO] сестра [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей складено відповідний актовий запис за №21 та виконкомом Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 9 листопада 2016 року. Ще при житті сестри та до розірвання шлюбу між нею та відповідачем, останній покинув сім'ю, вихованням та утриманням дітей не займався. Нині померла [PERSON], за життя самостійно виховувала дітей, утримувала їх. Після смерті сестри, неповнолітня [PERSON], залишившись сиротою, стала проживати в його сім'ї. Він виховує дитину, опікується нею, матеріально забезпечує, що стверджено довідкою виконкому Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №48 від 27 січня 2017 року, характеристикою, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 30 січня 2017 року. Відповідач, [PERSON], будучи батьком дитини, не цікавиться нею, не проявляє жодної турботи, ані матеріальної, ані моральної. Фактично дитина залишилася сиротою, навіть при живому батькові. Відповідач [PERSON], ще при житті сестри, і поготів наразі, вихованням неповнолітньої дочки [PERSON] не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному її розвитку, її життям не цікавиться. Про таке свідчить характеристика Видричанської ЗОШ І-ІІІ ступенів, з якої слідує, що за період навчання в школі з 2012-2016 р.р. [PERSON] проявила себе здібною ученицею. Нею опікувалася тільки мама. Постійно цікавилася її шкільним життям. Батько дівчинки ніколи не цікавився навчанням і вихованням своєї дитини. Жодного разу не відвідував батьківські збори, шкільні заходи та родинні свята. Відвідуючи ученицю вдома, класний керівник ніколи не бачила батька, а [PERSON] ніколи не розповідала про нього. На даний час всі питання щодо виховання рідної племінниці вирішує він, самостійно, повністю опікується над дитиною, виховує та утримує її, і вона в свою чергу являється членом його сім'ї, що стверджено довідкою Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №284 від 30 січня 2017 року. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи, та з метою правового захисту прав та інтересів дитини, він змушений звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої : [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак його представник [PERSON] подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Просить позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в газеті Урядовий кур'єр, причини своєї неявки та заперечення щодо позову суду не надавав. Представник відповідача - органу опіки та піклування Рахівської РДА в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач, [PERSON], являється батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 03.04.2006 року. Мати дитини, [PERSON], померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за №21 від 09.11.2016 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], як батько малолітньої [PERSON], життям дитини ніколи не цікавився та не займався її вихованням. Жодного разу не відвідував батьківські збори, шкільні заходи та родинні свята, що стверджено характеристикою, складеною директором ЗОШ І-ІІІ ступенів, в якій вчиться [PERSON] та її класним керівником. Згідно з довідкою Іршавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області №2-39/16 від 01.11.2016 року за період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року [PERSON] не сплатив жодної копійки аліментів на утримання дитини, які присуджені до стягнення з нього за рішенням Рахівського районного суду від 20.09.2009 року. Малолітня [PERSON] проживає зі своїм дядьком, він же позивач, [PERSON], який повністю утримує дитину та виховує її, що стверджується довідкою виконавчого комітету Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №48 від 27.01.2017 року, актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] та характеристикою на нього, складеною сільським головою с.Розтоки М.В.Костан. Заступник голови Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області І.І.Мошкола надав висновок №02-39/611 від 28.03.2017 року, відповідно до якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Окрім свідомого ухилення відповідача від утримання дитини, що відповідає ухиленню від батьківського обов'язку щодо забезпечення дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, як складової виховання, судом не встановлено, що відповідач являється інвалідом, психічно хворим чи слабоумним, натомість є працездатною особою, отже очевидна свідома умисна поведінка останнього щодо ухилення від обов'язку належного виховання дитини, тобто не піклування про її фізичний і духовний розвиток, відсутність інтересу щодо її виховання, не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, що є причиною для позбавлення батьківських прав [PERSON]. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої [PERSON], суд дійшов висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки.

Outcome: approved