Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 травня 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої ДТП, посилаючись на те, що 08 липня 2012 року відповідач керував належним йому автомобілем марки "CHERY М11", реєстраційний номер [NUMBER] . В районі будинку № 4 вул. Стадіонна у м. Дружківка Донецької області відповідач наїхав на малолітню дочку позивачки [PERSON] В результаті чого дитина отримала відкритий оскольчатий перелом нижньої третини лівої великогомілкової та малогомілкової кісток з припухлістю та масивним садном тильно-внутрішньої поверхні лівої голені та стопи, які відносяться в сукупності до тяжких тілесних пошкоджень. З місця ДТП дочка була доставлена на автомобілі відповідача у хірургічне відділення. Під час досудового слідства відповідач добровільно відшкодував позивачці матеріальну шкоду у розмірі 3500 гривень, але позивач вважає, що відповідачем також заподіяна їй та дочці моральна шкода у розмірі 100000 гривень. Позивач [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду у сумі 100000 гривень, витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 1000 гривень. Позивач [PERSON] з'явилася у судове засідання, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні також підтримав позовні вимоги позивача та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в матеріалах справи є розписки. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 липня 2012 року у м.Дружківка Донецької області в районі будинку [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керуючи автомобілем марки "CHERY М11", реєстраційний номер [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху і скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останій були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Висновком Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи № 138 від 18 травня 2013 р. встановлено, що [PERSON] отримала відкритий оскольчатий перелом нижньої третини лівої великогомілкової та малогомілкової кісток, з припухлистию і масивним садном тильно-внутрішньої поверхні лівої гомілки та стопи, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути колеса автомобіля , що мало місце при ДТП 08 липня 2012 року і відноситься до тяжких тілесних пошкоджень (а.с. 3 ). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Висновком судової автотехнічної експертизи № 3135 від 30 вересня 2013 р. встановлено, що дії водія [PERSON] , який керував автомобілем "CHERY М11", реєстраційний номер [NUMBER] не відповідали вимогам п. 1.7,12.3 Правил дорожнього руху і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою 08 липня 2012 року (а.с. 12-16 ). Постановою старшого слідчого СВ Дружківського МВ ГУ МВС України в Донецькій області 03 вересня 2012 р. порушено кримінальне провадження відносно [PERSON] за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 липня 2012 року, яке триває до наступного часу (а.с. 17) Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпіло, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що [PERSON] у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та їх наслідками в період з 02 липня по 23 липня 2013 р. знаходилася на стаціонарному лікуванні взакладах охорони здоров`я з діагнозом посттравматичний гіпертрофічний рубец лівої стопи (а.с.19-20). Враховуючі, що [PERSON] отримала тяжкі тілесні пошкодження внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , проходила лікування, докладала додаткових зусиль для організації свого життя, перенесла стрес, то вона має право на відшкодування моральної шкоди в даному випадку з винної особи відповідно до вимог ст.1194 ЦК України. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Оцінюючи в сукупності дії відповідача, характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, та її дитини, погіршення здібностей дитини та позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини відповідача, матеріальне становище відповідача, стан здоров'я, те, що відповідач добровільно відшкодував матеріальну шкоду позивачу, доставив дитину до лікарні, суд вважає необхідним стягнути з нього моральну шкоду на користь позивача [PERSON] у розмірі 10000 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч.1 ст.4 Закону «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі Закон), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06 грудня 2012 року № 5515-VI, установлено на 2013 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень. Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону, у разі подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, згідно пп.2 п.1 ч.2 ст. 4 вказаного Закону, складає 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.3 ст.6 даного Закону, з позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру. При зверненні до суду, позивач не сплатила судовий збір, тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, відповідно до ст.ст.79,84 ЦПК України, належать, в тому числі, і витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Повноваження особи, яка надає правову допомогу передбачені ст.56 цього Кодексу, повноваження представника в суді - ст.ст.27,44 ЦК України. Так, в ст.56 ЦПК України, міститься вичерпний перелік повноважень особи, яка надає правову допомогу. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії документів, долучених до справи, бути присутньою в судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Згідно зі ст.44 цього Кодексу, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має вчиняти ця особа. Зокрема, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги; знімати копії з документів, долучених до справи; одержувати копії рішень, ухвал; брати участь в судових засіданнях; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам,експертам, спеціалістам; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення судові; подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час розгляду справи і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися правовою допомогою; знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження щодо його неправильності чи не повноти; прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти; оскаржувати рішення і ухвали суду; користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом. Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2012 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про представництво інтересів позивачки в суді ( а.с. 21) , за що позивачкою оплачено згідно з квитанцією від 23 травня 2014 року 1000 грв. (а.с. 22 ). Згідно з журналом судового засідання від 10.10.2014 року [PERSON] приймав участь в судових засіданнях, як представник позивачки - давав пояснення щодо заявленого позову, висловлював свою думку з приводу питань, які виникали під час розгляду справи тощо. Виходячи з норм діючого законодавства, суд вважає, що дії [PERSON] , які він здійснював в процесі судового розгляду справи, розцінюються, як представництво інтересів позивачки. Оскільки надання допомоги представником не відноситься до виду судових витрат, понесені позивачкою витрати по оплаті послуг представника не відшкодовуються. Доказів на підтвердження інших витрат на правову допомогу матеріали справи не містять, а саме, акту виконаних робіт, з якого б вбачався факт надання правової допомоги - складання процесуальних документів, консультацій тощо позивачкою суду не надано. Тому, в частині стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу за представництво її інтересів в суді в розмірі 1000 грв. слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial