Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 05.10.2017 р. [PERSON] подав заяву до ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заяву № 2222140081 від 05.10.2017 р. на оримання кредиту, які разом із умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" становлять кредитний договір на суму кредитного ліміту 8849,35 грн. 29.06.2019 р. між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 20190626, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржника - відповідача [PERSON] згідно Реєстру боржників, що є Додатком № 1 до даного договору. Про заміну кредитора в зобовязанні [PERSON] був повідомлений шляхом відправленя йому повідомлення простим поштовим вдправленням. Оскільки відповідач добровільно кредитні кошти не повернув ТОВ"ФК "Європейська агенція з повернення боргів" просить суд стягнут з нього заборгованість, яка станом на 26.06.2019 становить 21042,05 грн., з яких 8849,35 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1830,31 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5937,71 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; 4424,69 грн. - сума заборгованості за пенею, а також понесені ним судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.05.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 15.05.2020 відповідач [PERSON] подав заяву, в якій вказав, що позов не визнає, так як ніяких коштів від позивача не одержував. Йому не представили касовий ордер (чек) чи банківську картку з підтвердженням на одержання коштів (а.с. 45). Від представника позивача Гостєвої Є.В. подане пояснення на вказану заяву, в якій вона вважає заяву відповідача необґрунтованою з наступних підстав. Згідно п. 3 (Доручення) Кредитного договору № 2222140081 від 05.10.2017 р. зазначено, що позичальник [PERSON] доручає ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отримуваного кредиту, такі суми грошових коштів: Отримувач ТОВ «ФК «ЦФР», код ЄДРПОУ: 35725063, рахунок: [NUMBER] у АТ «Таскомбанк», МФО: 339500 на «Погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № 3272057233 від 30.12.2015 р.» Зарахування вказаних коштів на погашення заборгованості за діючим кредитом [PERSON] підтверджується бухгалтерською довідкою. Тому, твердження відповідача, що він не отримував ніяких кредитних коштів є неправдивими. Зокрема, на кожній сторінці кредитного договору міститься ідентифікаційний номер відповідача та його підпис, що свідчить про згоду з усіма умовами кредитування. Інших будь-яких заперечень чи зауважень з приводу умов кредитування під час підписання договору відповідачем не було подано. З наведених підстав просила позов задоволити у повному обсязі, а судове засідання провести без участі представника позивача (а.с. 48-49). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій останні вказує, що 05.10.2017 р. що на підставі бухгалтерської довідки він суму кредиту у розмірі 8849,35 грн. на руки не отримував. Зазначає про відсутність підтверджуючих документів про отримання кредитних коштів (а.с. 55). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.10.2017 р. [PERSON] подав заяву до ТзОВ «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заяву № 2222140081 від 05.10.2017 р. на оримання кредиту, які разом із Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" становлять кредитний договір (а.с. 5, 8). Згідно копії паспорта кредиту, який підписаний [PERSON] , сума ліміту кредита становить 8849,35 грн. із річною процентною ставкою 44,78 % (а.с. 6-7). Також у даному паспорті кредиту міститься графік погашення кредиту. 29.06.2019 р. між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги № 20190626 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржника відповідача [PERSON] , згідно Реєстру боржників, що є Додатком № 1 (а.с. 20-23). Згідно довідки виданої ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», станом на 26.06.2019 р. у відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2222140081 від 05.10.2017 р. існує заборгованість у розмірі 21042,05 грн., з яких 8849,35 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1830,31 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5937,71 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами; 4424,69 грн. - сума заборгованості за пенею (а.с. 16). 09.07.2019 р. первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем, як новим кредитором було надіслано відповідачу [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2222140081 від 05.10.2017 р. (а.с. 18, 19). За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. У пункті 3 (Доручення) Кредитного договору № 2222140081 від 05.10.2017 р. зазначено, що позичальник [PERSON] доручає ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отримуваного кредиту, такі суми грошових коштів: 7136,57 грн. та 1712,78 грн.: Отримувач ТОВ «ФК «ЦФР», код ЄДРПОУ: 35725063, рахунок: [NUMBER] у АТ «Таскомбанк», МФО: 339500 на «Погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № 3272057233 від 30.12.2015 р.» (а.с. 8). Із копії бухгалеторської довідки слідує, що ТОВ «ФК «ЦФР» на вионання умов кредтного договору перерахувало АТ «Таскомбанк» кредитні кошти у розмірі, визначеному договором (а.с. 10). З огляду на наведене, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він не отримував жодних кредитних коштів в натурі і факт отримання ним кредиту нічим не підтверджено, оскільки кредитні кошти у розмірі 8849,35 грн. за його ж дорученням у Заяві про отримання кредиту, яка ним підписана були переказані на погашення іншого кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦКУ кредитора в зобов`язанні можна замінити іншою особою, у результаті передачі ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Після укладення договору відступлення права вимоги (купівлі-продажу дебіторської заборгованості тощо) відбувається заміна кредитора в зобов`язанні. У даному разі новий кредитор займає місце старого (первісного), згаданого в п. 1.1 договору відступлення права вимоги. У разі якщо заміна кредитора в рамках відступлення права вимоги відбувається не за всіма зобов`язаннях боржника, що випливає з договору, а лише у відношенні деяких зобов`язаннями (наприклад, тільки з приводу зобов`язання сплатити гроші за отриманий товар), то відповідне право вимоги слід особливо ідентифікувати в договорі відступлення. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредтора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встанолене договором або законом. Договір відступлення прав вимоги від 26.06.2019 не містить положень, які б визначали інший обсяг та умови переходу прав до нового кредитора, ніж визначено чинним законодавством. Отже, у даних спірних правовідносинах відбулася заміна первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» на нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» шляхом укладення договору про відступлення права вимоги. Згідно копії довідки виданої ТОВ «ФК «ЦФР» від 16.07.2019 станом на 26.06.2019 у відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2222140081 від 05.10.2017 існує заборгованість у розмірі 15558,10 грн., з яких 11133,42 грн. - сума несплаченого боргу; 4424,68 грн. пеня та неустойка (а.с. 16). Тобто станом на дату укладення договору про відступлення прав вимоги первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» передав позивачу право вимоги на боргові зобов`язання відповідача [PERSON] сумі 15558,10 грн. Після укладення договору відступлення прав вимоги ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" всупереч вимогам цивільного законодавства, продовжила нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами, таким чином неправомірно завищивши розмір заборгованості відповідача. Зокрема згідно довідки про розрахунок заборгованості, долученої позивачем, сума боргу станом на 26.06.2019 становить 21 042,05 грн. (а.с. 17). Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 15558,10 грн., з яких 11133,42 грн. - сума несплаченого боргу та 4424,68 грн. - пеня та неустойка. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по справі становлять 2102,00 грн. (а.с. 4), однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 15558,10 грн., що становить 73,93 % від ціни позову а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1554,17 грн. На підставі ст. ст. 512, 526, 527, 530, 1054, 1077, 1078 ЦК України, та

Outcome: approved