Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому на праві власності житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач його племінник за вказаною адресою зареєстрований, але з 2014 року не проживає без поважних причин. Реєстрація відповідача перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідач постійно проживає за адресою [ADDRESS] , проте відмовляється знятися з місця реєстрації у добровільному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи заперечень не мав. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації та останнім відомим місцем проживання, а також через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Згідно довідки Широківської сільської ради Миколаївської області від 07.10.2019р. [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] , не проживає. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . На підтвердження такого позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 182935287 від 30.09.2019 року на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 1990 року, посвідченого Червонодолинською сільською радою народних депутатів 22.08.1990 року та заресєтрованого у реєстрі за №15, а також копію вказаного договору (а.с.6). Так, у вище вказаному жилому будинку прописаний відповідач - племінник позивача, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка Широківської сільської ради Миколаївської області №342 від 07 жовтня 2019 року (а.с.11). Родинні відносини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Широківської сільської ради Миколаївської області №737 від 12 липня 2019 року про склад сім"ї позивача, згідно якої [PERSON] , [INFO] , значиться як племінник (а.с.7). Актом депутата Широківської сільської ради Миколаївської області по виборчому округу №3 села Червона Долина Химич В.М. від 09 серпня 2019 року, затвердженого сільським головою Пересунько С.М., посвідчено що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але не проживає з 2014 року (а.с.5). Позивач зазначає, що відповідач добровільно змінив місце проживання та постійно проживає за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою дружиною відповідача отримано судову повістку на його ім"я. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання тривалий строк, а саме з 2014 року, тобто понад п"ять років, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення ним інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку, при цьому реєстрація відповідача створює для позивача перешкоди у користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved