Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення затрат, понесених на будівництво (купівлю, реконструкцію, переобладнання) житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 26 січня 1996 року зареєстровала шлюб з відповідачем, а 26 жовтня 2009 року шлюб було розірвано. У період шлюбу за спільні кошти було проведено капітальний ремонт та добудовано частину будинку за адресою: [ADDRESS]. Оскільки в добровільному порядку поділити набуте майно сторони не можуть, позивач звернулася до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності та поділу майна бувшого подружжя. Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2013 року скасовано рішення Костопільського районного суду від 25грудня 2012 року та в задоволені позовних вимог відмовлено. Разом з тим, судом апеляційної інстанції було встановлено, що саме за рахунок спільних трудових чи грошових коштів позивача та відповідача, як подружжя, ними було добудовано 44% незавершеного будівництва, а належна частка позивача становить 22/100 від частки спірного житлового будинку, яка була подарована [PERSON] у вигляді незавершеного будівництва. Просить стягнути з відповідача на її користь 80000 грн. в порядку матеріальної компенсації вартості 22% в житловому будинку з господарськими будівлями, розташованому за адресою: [ADDRESS], набутому відповідачем по справі на підставі Договору дарування від 02.12.2003 року, без врахування жилої кімнати, позначеної в технічному плані як "1-3" (процент готовності на момент дарування - 100%). Під час судового розгляду справи позивач уточнила в розмірі суму компенсації у відповідності визначеній сумі експертом - 72 349 грн. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, мотивуючи тим, що позивач пропустила строк позовної давності Просили застосувати позовну давність у відповідності до ст.267 та відмовити у позові з цих підстав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд рахує, що заявлений позов про стягнення затрат, понесених на будівництво (купівлю, реконструкцію, переобладнання) житлового будинку підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1996 року по 26 жовтня 2009 року . Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до договору дарування від 02 грудня 2003 року відповідачу [PERSON] було подаровано 10/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], а саме житлову кімнату 1-3 та незавершену житлову добудову А-1 процент готовності якої становить 56%, що становить 53/100 . Згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови від 28.03.2006 року незавершену житлову добудову до будинку [ADDRESS] прийнято в експлуатацію . Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради №811 від 31 жовтня 2006 року оформлено право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] на ім'я [PERSON] - 37/100, [PERSON] - 63/100 та видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.11.2006 року, яке в подальшому було зареєстровано відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.11.2006 року . Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2013 року встановлено, що за рахунок спільних трудових чи грошових коштів позивача та відповідача, як подружжя було добудовано лише 44% незавершеного будівництва, яке було подароване відповідачу і виходячи із положень статті 70 СК України, згідно якої частки подружжя у спільному майні є рівними, частка позивача складає 22/100 від тієї частини спірного житлового будинку, яка була подарована позивачу у вигляді незавершеного будівництва. Зазначеним судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач приймала участь в здійсненні добудови (реконструкції, переобладнання) незавершеного спірного будівництва і в неї виникло право на частку в ній в розмірі 22/100, а тому відповідно до вимог п.3 ст.61 ЦПК України зазначена обставина не підлягає повторному доказуванню. У силу статтей 69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними одному з подружжя, за його згодою, присуджується грошова компенсація замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку ( частина 4 статті 71 СК України). Враховуючи положення ч.2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із спільного майна, а якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок " з наступними змінами і доповненнями, члени сім'ї власника жилого будинку, мають право на відшкодування затрат, понесених при їх участі в будівництві (купівлі будинку), ремонті жилого будинку, господарських будівель (літньої кухні, сараю, тощо). Суд вважає, що, позовні вимоги позивача про стягнення в порядку матеріальної компенсації вартості 22/100 в житловому будинку з господарськими будівлями є обґрунтованими, оскільки ґрунтуються на законі. Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи №40220/10-ЮШ від 02.04.2014 року, яку було проведено на підставі ухвали Костопільського районного суду від 23 вересня 2013 року, вартість об'єкта експертизи ( 22% в житловому будинку з господарськими будівлями, розташованому за адресою: [ADDRESS], набутому відповідачем по справі - [PERSON] на підставі Договору дарування від 02.12.2003 року, без врахування жилої кімнати, позначеної в технічному плані як "1-3" (процент готовності на момент дарування - 100%) станом на листопад 2009 року становить 44 629 грн., без ПДВ , станом на 02.04.2014 року становить 72 349 грн. без ПДВ. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 72 349 грн. в порядку матеріальної компенсації вартості 22/100 частки в житловому будинку з господарськими будівлями. Необґрунтованим є посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду, оскільки відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на положення статті 3ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що день звернення позивачки з позовом до Костопільського районного суду 02 вересня 2010 року ( справа № 2-31/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна бувшого подружжя ) є днем, коли особа довідалась про порушення свого права і з цього часу починається перебіг позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Покликання представника відповідача на те, що вартість частки, на яку претендує позивач визначена експертом невірно, оскільки не враховано, що після розлучення технічний стан жилого будинку покращився, суд вважає необґрунтованим, оскільки [PERSON] в процесі розгляду справи не доведено, а судом не здобуто доказів на підтвердження даних тверджень. В судовому засіданні експерт [PERSON] роз'яснив про застосовані ним засоби і методи (методики) дослідження використані під час проведення експертизи, відповідності даних, одержаних під час дослідження і описаних у дослідницькій частині висновку та виведення підсумкового висновку. Дослідження проводилось з дозволу та у присутності відповідача, ніяких заперечень та додаткових повідомлень з його боку не було. В п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Тому суд приходить до висновку, що вартість 22% в спірному житловому будинку, яка визначена експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, є обґрунтованою. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які підтвердженні документально, в сумі 2200 (дві тисячі двісті) грн., що складаються з 1600 (одна тисяча шістсот) грн. на оплату проведеної експертизи (квитанція до прибуткового касового ордера №235 від 14 квітня 2014 року) та сплати судового збору в сумі 800 (вісімсот) грн.( квитанція №54 від 05.08.2013 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved