Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в загальному розмірі 266819 грн. 84 коп. В позові зазначав, що 20 жовтня 2012 року на автомобільній дорозі М-14 " Одеса-Новоазовськ" в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки "КАМАЗ", р.н. [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], та автомобіля марки "Hundai HD72", р.н. [NUMBER]. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, в тому числі зазнали ушкодження два автомобілі позивача марки "Volvo", які перевозив автомобіль "Hundai HD72". Посилаючись на те, що винним у ДТП був визнаний відповідач, тому просив стягнути з нього на свою користь суму збитків в зазначеному розмірі та понесені судові витрати. Під час розгляду справи, за клопотанням позивача, до участі в ній в якості співвідповідача була залучена страхова компанія, в якій була застрахована страхова відповідальність водія [PERSON] - акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ" (далі - страхова компанія). Крім того, за клопотанням відповідача до участі в справі було залучено в якості третьої особи на боці позивача товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Імпортс Україна Лтд" (далі - ТОВ ІІ "Віннерс Імпортс Україна Лтд"), з яким позивач уклав дилерський договір щодо продажу автомобілів марки "Volvo". В судовому засідання представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. В той же час від них є письмові заперечення, за якими вони просили відмовити в задоволені позову через його необґрунтованість та безпідставність, оскільки належність пошкоджених автомобілів позивачу та проведення їх ремонту не підтверджено належними доказами. Представник страхової компанії до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову про стягнення зі страхової компанії матеріального збитку, так як оцінка завданої шкоди була проведена з порушенням встановленого порядку і застрахована особа або ж особа, якій завдано збиток, вчасно до страхової компанії за страховими виплатами не звернулася. Третя особа до судового засідання не з'явилася, про його часта місце була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачів та їх представників, а також представника третьої особи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 20 жовтня 2012 року на автомобільній дорозі М-14 "Одеса-Новоазовськ", в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки “КАМАЗ”, р.н. [NUMBER], з причепом “ГКБ 8350”, р.н. [NUMBER], якими керував відповідач [PERSON], та автомобіля марки "Hundai HD72", р.н. [NUMBER]. з причепом марки "Сантей", р.н. [NUMBER]. В наслідок ДТП транспортні засоби та вантаж отримали механічні ушкодження. Постановою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 7 грудня 2012 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Виходячи з того, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тому вимоги позивача про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, є обґрунтованими. Під час зазначеного ДТП зазнав ушкодження вантаж, який перевозився автомобілем "Hundai HD72" - це два автомобіля марки "Volvo": "Volvo ХС90", номер кузову - [NUMBER], та "Volvo XC90" номер кузову [NUMBER]. Хоча в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено про пошкодження цих автомобілів при ДТП, однак це підтверджується протоколом огляду місця події від 20 жовтня 2012 року (а.с. 50-51). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон ) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. На виконання цього Закону позивач застрахував свою цивільно-правову відповідальність у страховій компанії, що підтверджується полісами від 19 липня 2012 року № АВ/3674132 - на автомобіль “КАМАЗ” р.н. [NUMBER], та № АВ/3674133 - на причіп "ГБК", р.н. [NUMBER], строк дії полісів - з 19 липня 2012 року по 18 липня 2013 року включно. За даними полісами ліміт страхової відповідальності страхової компанії при настанні страхового випадку при пошкодженні майна третіх осіб складав 50000 грн. За положеннями статей 6 та 9 Закону ліміт відповідальності страхової компанії у разі настання страхового випадку, тобто у разі заподіянні шкоди майну третім особам під час ДТП за участю застрахованого транспортного засобу складає цю ж суму на одного потерпілого. Відповідно статті 28 Закону шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого це в тому числі шкода, пов'язана з пошкодженням чи знищенням майна потерпілого. Згідно з положеннями статей 33 Закону у разі настання ДТП водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово подати страховику повідомлення про настання страхового випадку встановленого зразку, а також відомості про місце знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна; водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник. В статтях 35 та 36 цього ж Закону визначено відомості, які повинні міститися в заяві страховику та які додатки повинні додаватися до неї. В пунктах 37.1.3 та 371.14 Закону вказано, що підставами для відмови у здійснені страхового відшкодування є: - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи та заперечень страхової компанії вбачається, що заява про страхове відшкодування встановленого зразка з необхідними додатками не була вчасно подана до страхової компанії, тому у здійсненні страхових виплат позивачу було відмовлено. Виходячи з цих же підстав суд також приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову до страхової компанії. Однак не спростовує факту ушкодження вантажу, який перевозився автомобілем «Hundai HD72», тобто двох автомобілі "Volvo", та обов'язку винної особи його відшкодувати. Належність даних автомобілів позивачу підтверджується матеріалами справи: дилерським договором про продаж та обслуговування № 102/V від 1 січня 2012 року, укладеним між позивачем та третьою особою; договорами між тими ж особами від 1 січня 2012 року про відповідальне зберігання автомобілів та про купівлю-продаж автомобілів; товарно-транспортними накладними від 20 жовтня 2012 року на перевезення автомобілів до м. Херсона - за місцем знаходження позивача; протоколом огляду місця події від 20 жовтня 2012 року; товарно-транспортними накладними від 21 та 26 вересня 2012 року про відвантаження автомобілів від ТОВ "Віннер Імпортс Україна Лтд." на адресу позивача; накладною з актом приймання № 11173 від 17 жовтня 2012 року автомобіля "Volvo XC90" номер кузову [NUMBER] (а.с. 27-28, 40-41, 50-51, 75-76, 150,151, 160 168, 169-213). З даних документів вбачається, що на момент ДТП автомобіль "Volvo XC90" був куплений позивачем у ТОВ ІІ "Віннер Імпортс Україна Лтд", а інший автомобіль "Volvo" був переданий йому цією ж компанією для реалізації за дилерським договором. Тому заперечення відповідача [PERSON] та його представника, що позивач не має права на компенсацію проведеного відновлювального ремонту автомобілів, ушкоджених в ДТП 20 жовтня 2012 року, безпідставні. Право позивача на відшкодування збитків передбачено статтями 386, 396, 1166, 1187 ЦК України. За положеннями даних норм власник майна та особа, яка має речове право на чуже майно, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди, в тому числі і шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до документів про ремонт транспортних засобів (а.с. 20-24) приватна фірма "Капіл-сервіс" провела роботи по відновленню та ремонту пошкоджених автомобілів "Volvo" на загальну суму 266 819 грн. 84 коп., а саме: - фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volvo ХС90", номер кузову [NUMBER] склала 82973 грн. 31 коп.; - фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volvo XC90" номер кузову [NUMBER], склала 143684 грн. 00 коп. Даний збиток не відшкодовано, тому за положеннями статей 386, 396, 1166, 1187 ЦК України він підлягає стягненню на користь позивача в повному розмірі з винної особи, тобто з відповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати у виді судового збору, сплаченого при поданні позову до суду в сумі 2668 грн. 20 коп. Заперечення відповідача [PERSON] та його представника про відсутність належних доказів щодо визначення дійсного розміру завданих збитків суд не може прийняти, оскільки вони спростовуються зазначеними вище документами про ремонт автомобілів. Доказів на їх спростування суду представлено не було. Інші їх посилання також не спростовують виписаних вище висновків суду. Враховуючи викладене,

Outcome: partial