Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

13 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання договору оренди землі. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка, площею 6,59 га, яка розташована на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. 14.07.2011 року вона уклала із [PERSON] договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 01.11.2011 року. Відповідно до пунктів 9, 10, 11 договору орендар зобов'язаний вносити орендодавцю орендну плату в розмірі 4% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, тобто 3759 гривень 76 копійок на момент укладення договору, з урахуванням індексації в строки до 31.12 поточного року. Проте, в порушення приписів законодавства та умов договору оренди землі [PERSON] орендну плату за 2015-2017 роки з урахуванням індексації в сумі 13888 гривень 54 копійки не було сплачено. 06.08.2007 року [PERSON] помер, проте [PERSON] як спадкоємець також не виконала зобов'язання за договором оренди та не виплатила позивачу орендну плату у вказаному розмірі. У зв'язку із систематичною несплатою орендної плати, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі. Ухвалою суду від 01.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні. За клопотанням представника позивача витребувані докази. 22.08.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечила позовні вимоги з тих підстав, що заборгованості по орендній платі перед позивачем не має, оскільки її розмір виплачений в повному обсязі ПрАТ "Асоціація "Південна", з якою між [PERSON] був укладений договір про спільний обробіток землі та виплату орендної плати орендодавцю. Ухвалою суду від 12.10.2018 року залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Виробниче договірне об'єднання асоціація «Південна» (а.с.87-88). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Пояснив, що договір про оренду землі позивач укладала саме з [PERSON], який і мав зобов'язання сплачувати орендну плату, а після його смерті цей обов'язок перейшов до спадкоємця - [PERSON] Позивач не заперечує факту отримання коштів від ПрАТ "Асоціація "Південна", проте вважає, що виплачені вони безпідставно, так як з підприємством жодних договорів не укладала. У наданому відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначила, що ПрАТ «Асоціація «Південна» спільно з її покійним чоловіком [PERSON] здійснювало обробіток земельної ділянки належної позивачу та у 2014 році сплатило останній орендну плату 2015-2017 роки в сумі 16682 гривні 88 копійок Також, у 2017 році ПрАТ «Асоціація «Південна» здійснила перерахунок орендної плати за 2017 рік і доплатила позивачу 5000 гривень. Посилання позивача на існування заборгованості по орендній платі за 2015-2017 роки в сумі 13888 гривень 54 копійки вважає безпідставними, оскільки фактично за вказаний період позивач отримала 21682 гривні 88 копійок, що підтверджується платіжним дорученням та видатковим касовим ордером. Представник третьої особи Жабський Д.В. заперечив проти задоволення заявлених вимог, пояснивши, що ПрАТ «Асоціація «Південна», починаючи з 24.10.2013 року здійснює обробіток належної позивачу земельної ділянки на підставі укладеного з [PERSON] договору про спільний обробіток земельної ділянки від 24.10.2013 року, який діє до 01.11.2021 року. Згідно вказаного договору сторони зобов'язалися здійснювати спільний обробіток земельної ділянки з метою отримання прибутку та його подальшого розподілу між сторонами. Також за цим договором на товариство покладено обов'язок щодо сплати орендної плати [PERSON], який товариство належним чином виконувало, жодних заперечень від позивача не надходило. Зокрема, за період з 2015-2017 роки товариство сплатило позивачу 16682 гривні 88 копійок на підставі договору №106 від 29.12.2014 року, укладеного між позивачем та товариством, що підтверджується платіжним дорученням №2048 від 29.12.2014 року. 23.08.2017 року позивач звернулася до товариства із заявою про перерахунок орендної плати за 2017 рік та надала реквізити для перерахування коштів. 27.12.2017 року товариство здійснило перерахунок орендної плати за 2017 рік та виплатило позивачу 5000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3600 від 27.08.2018 року. 13.08.2018 року позивач звернулась до товариства з заявою про виплату орендної плати за 2018 рік. 27.08.2018 року товариство виплатило позивачу 15801 гривню 75 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №3600 від 27.08.2018 року. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,59 га, розташованої на території Червонодолинської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 25.10.2001 року (а.с.7). Вказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду [PERSON] за договором оренди землі від 14 липня 2011 року, зареєстрованим у Відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 01.11.2011 року за [NUMBER], що підтверджується копією договору (а.с.8). Укладеним договором сторони визначили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 93994 грн. (п.5); орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 3759 гривень 76 копійок до 31.12. поточного року (п.п. 9, 11); обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням (без урахування) індексації (п.10); розмір орендної плати переглядається раз в три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміні розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, та в інших випадках, передбачених законом (п.13). [INFO] року орендар [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07.08.2017 року (а.с.50). Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли: дружина [PERSON]; доньки [PERSON], [PERSON]; онук [PERSON] шляхом подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами заведеної спадкової справи №09/2017 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.48-68). Позивачем заявлено позовні вимоги про розірвання договору оренди землі до дружини спадкодавця [PERSON], яка у відзиві на позов вказала, що до неї перейшло право на оренду спірної земельної ділянки після смерті чоловіка [PERSON]. Клопотань про залучення до участі у справі інших спадкоємців після смерті [PERSON] сторонами не заявлялось. Отже, [PERSON] є належними відповідачем у справі. Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов'язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно п.38 спірного договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалася на власні пояснення щодо неотримання орендної плати від [PERSON] як орендаря та від [PERSON] як спадкоємиці орендаря. Вказуючи на істотність порушеного права, зазначала, що виконання договору має виконуватися лише орендарем, а не підприємством, з яким вона договорів не укладала. З огляду на положення ст. 21, 24 ЗУ "Про оренду землі" внесення орендної плати покладається на орендаря. Зі змісту договору про оренду землі від 14.07.2011 року, який є предметом спору, не передбачено передачу виконання зобов'язання по оплаті орендної плати від орендаря іншій особі. Така домовленість має бути врегульована безпосередньо у договорі або у додатковій угоді між орендарем та орендодавцем. Таким чином, орендарем умови договору по сплаті орендної плати фактично не виконувалися. Разом з тим, зі змісту договору про спільний обробіток земельної ділянки від 24.10.2013 року, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Асоціація «Південна», який чинний на час розгляду справи, вбачається, що сторони договору зобов'язуються з метою отримання прибутку та його подальшого розподілу здійснювати спільний обробіток земельної ділянки площею 6,59 га, яка розташована на території Червонодолинської сільської ради та належить [PERSON] на праві оренди згідно договору оренди землі, укладеного з [PERSON] 14.07.2011 року та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 01.11.2011 року. Також за цим договором на товариство покладено обов'язок нести витрати по платі орендної плати (а.с.73). Відповідно до договору №106 від 29.12.2014 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Асоціація «Південна» та [PERSON], сторони домовились, що орендна плата згідно спірного договору оренди землі за період 2015-2017 роки виплачується позивачу товариством однією сумою, яка становить 16682 гривні 88 копійок (а.с.74). Отримання позивачем коштів в сумі 16682 гривні 88 копійок підтверджується копією платіжного доручення №2048 від 29.12.2014 року (а.с.75). Відповідно до копії видаткового касового ордера від 27.12.2017 року [PERSON] отримувала грошові кошти 27.12.2017 року в сумі 5000 гривень. Підстава отримання цих кошти - перерахунок орендної плати за землю за 2017 рік (а.с.78). Відповідно до копії платіжного доручення №3600 від 27.08.2018 року [PERSON] отримала кошти в сумі 15801 гривні 75 копійок. Підстава отримання коштів - за оренду землі в 2018 році (а.с.80). Таким чином, позивач погодилася на умови отримання орендної плати за договором від іншої особи, погодила строки і розміри її отримання. Дослідженими в судовому засіданні платіжними дорученнями та видатковим касовим ордером підтверджується факт отримання позивачем орендної плати за спірним договором оренди землі в більшому розмірі, ніж передбачено договором з урахуванням індексації. Доводи позивача про те, що порушуються права орендодавця, оскільки орендна плата виплачується ПрАТ «Асоціація «Південна», судом до уваги не приймаються, адже позивач була обізнана з умовами договору про спільну діяльність та погодилась на отримання орендної плати від ПрАТ «Асоціація «Південна», оскільки зверталася до товариства із заявами про здійснення перерахунку орендної плати за 2017 рік, а також про виплату орендної плати за 2018 рік (а.с.76, 79). Верховним Судом України у цивільній справі № 6-75цс13 зроблено правовий висновок, відповідно до якого однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим правопорушенням шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом згідно з критеріями, які встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване під час укладення договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. На думку суду позивачем не доведено істотності порушення стороною договору, наявність реальної шкоди чи інших факторів, які б вказували на очевидність та беззаперечність порушеного права, відновити яке можливо лише шляхом розірвання договору оренди. За викладених обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем покласти на [PERSON].

Outcome: dismissed