Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

В березні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який 28.05.2021 уточнив шляхом збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його корить грошові кошти в загальній сумі 96 431,62 грн., в т.ч. в рахунок страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 44 676 грн., страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 44 676 грн., пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування в сумі 7 079,62 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15 000 грн. В обґрунтування позову вказав, що вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2019 який набрав законної сили 26.03.2019 року, у кримінальній справі №193/1343/18 [PERSON] визнано винним у ДТП, що сталось [INFO] року внаслідок якого загинув його батько [PERSON] , засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, а також стягнуто з обвинуваченого на його користь як потерпілого моральну шкоду в сумі 250000 грн. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (надалі - ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай»), що підтверджується Полісом №АМ/3417081. 29.08.2019 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання страхового відшкодування, надавши відповідні додатки. Листом від 13.11.2019 р. вих. № 51-5359 ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» фактично повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи це тим, що надана ним Заява на виплату страхового відшкодування, подана лише ним як сином потерпілого та не містить жодного факту щодо того чи були у потерпілого на день смерті дружина та інші діти, тобто позивачем нібито не встановлено чіткого кола осіб, які мають право на отримання відшкодування рівними частинами. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь документально підтверджені витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника становить в межах ліміту страхового відшкодування в сумі 44 676 грн. та страхове відшкодування щодо моральної шкоди позивачу, як єдиному потерпілому, який звернувся за страховий відшкодуванням стосовно загиблого батька в розмірі 44 676 грн. Частина завданої шкоди була відшкодована винуватцем ДТП [PERSON] на підставі вироку суду, але позивач вважає, що це не позбавляє його передбаченого законом права на отримання від відповідача страхових виплат як єдиною особою, що звернувся до страховика за виплатою страхового відшкодування. Пеня за порушення строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування розрахована позивачем з 28.10.2020 року по 08.06.2021 року в сумі 7079,62 грн., яку також просили стягнути з відповідача. Ухвалою від 17 березня 2021 року відкрито провадження по вищезазначеній справі порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Скористався правом надання відзиву, у якому позовні вимоги визнали частково, а саме в частині виплати страхового відшкодування на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 44 676 грн. В задоаоленні іншої частини вимог просили відмовити, вказуючи, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «FIA NUOVA DOBLO», державний номер [NUMBER] була застрахована за Полісом №АМ/3417081 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». 29.08.2018 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» отримало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, заяву про страхове відшкодування від позивача та вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2019 року. Вважають, що позивачем було порушено строк подачі заяви про страхове відшкодування на 335 днів, тому граничний строк для прийняття рішення ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» - 27.10.2020 року. За результатами розгляду наданих позивачем документів та інформації, 13.11.2019 року відповідач направив лист позивачу із проханням надати інформацію щодо кола осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди згідно пункту 27.3 статті 27 Закону, а також надати роз`яснення щодо отримання відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП від винуватця ( [PERSON] ). Цим листом відповідач не відмовляв та не мав підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування на користь позивача, а лише звернувся до позивача за отримання додаткової інформації. В подальшому позивач надав копію довідки про склад сім`ї, копію рішення суду про розірвання шлюбу між батьками, заяву про відмову від отримання страхового відшкодування від доньки загиблого - [PERSON] та копію її паспорту, а також розписку позивача про отримання 40 000 грн. в рахунок витрат на поховання від винуватця ДТП [PERSON] . Із змісту позовної заяви, копії вироку суду та Угоди про розподіл відшкодування шкоди від 11 березня 2021 року відповідачеві стало відомо, що позивач також отримав від [PERSON] 149 800 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вважають, що відсутні підстави для виплати позивачу відшкодування моральної шкоди, оскільки такий обов`язок за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2019 року вже покладено на винуватця ДТП в розмірі 250 000 грн., а отже має бути виконаний саме ним, а не відповідачем, який не несе відповідальності за невиконання рішення суду. Також вказали, що відсутні підстави для виплати пені, оскільки відсутність виплати страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника відбулась не з вини відповідача. Саме невиконання позивачем вимог пункту 33-1.1. статті 33-1 Закону, неповідомлення страховика (Відповідача) про усі відомі йому обставини справи, надання документів та інформації, що мають істотне значення для прийняття рішення страховиком стали підставою для затримки у виплаті страхового відшкодування з боку відповідача. 25 травня 2021 року від представника позивача отримано відповідь на відзив, у якому вказали, що підстави та наслідки невиконання рішення суду не стосуються діяльності відповідача та не входять до об`єкту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент звернення до суду з позовом позивач отримав в рахунок відшкодування моральної шкоди лише 149 800 грн. з присуджених 250 000 грн. При цьому у разі виконання страховиком зобов`язань з відшкодування моральної шкоди як страхувальника цивільної відповідальності перед позивачем, воно припиниться в наведеній частині. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зобов`язання з відшкодування моральної шкоди наразі не передбачає обов`язку боржника виконати їх особисто, навпаки в силу закону їх виконання покладено на іншу особу - страховика, і на момент пред`явлення позову не припинилося, а тому є чинними на суму 100 200 грн., які підлягають стягненню в межах ліміту відшкодування в сумі 44 676,00 грн. за рахунок страховика як боржника у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування та боржника за договором страхування на користь третьої особи, якою виступає позивач. В першу чергу обов`язок з відшкодування шкоди у випадку страхування цивільно-правової відповідальності в межах страхового відшкодування виникає у страховика, з яким укладений відповідний договір страхування. Також вважали, що у відзиві відповідач визнав, що з 27.10.2020 прострочив виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим з вказаної дати і до моменту фактичної виплати стягнення зі страховика підлягає пеня у зв`язку з порушенням встановленого Законом строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Вислухавши в судовому засіданні позивача та його представника, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16 серпня 2018 року о 09.00 годині на автодорозі Миколаїв-Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «GEELY СК» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу «FIA NUOVA DOBLO», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої водій [PERSON] загинув на місці пригоди. Факт смерті потерпілого [PERSON] [INFO] також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 серпня 2018 року, актовий запис №1319 зроблений Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9). Вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2019 року, який набрав законної сили 26.03.2019 року водія [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України, а також стягнуто на користь сина загиблого - [PERSON] моральну шкоду в сумі 250000 грн. Вироком також встановлено, що [PERSON] судовому засіданні підтвердив факт отримання від обвинуваченого [PERSON] 40000 гривень в рахунок відшкодування витрат на поховання [PERSON] та 25000 грн. в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди (а.с.10-14). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» (поліс АМ/3417081) (а.с.47). 29 серпня 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування як сину загиблого (а.с.48-49). Листом №51-5359 від 13 листопада 2019 року відповідачем запропоновано позивачу повідомити про коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування рівними частинами та надати для огляду та копіювання страховику документи, що підтверджують факт отримання від [PERSON] 65000 грн. в рахунок вже відшкодованої шкоди, а також довідку про склад сім`ї для встановлення осіб, які мають право на відшкодування (а.с.24). З наданих представником відповідача письмових доказів вбачається, що позивачем на вимогу страховика було надано: довідку від 15.01.2020 року про склад сім`ї, яка складалась з [PERSON] (доньки загиблого), [PERSON] (колишньої дружини загиблого) та [PERSON] (сина загиблого) (а.с.51). На підтвердження кола осіб, що могли би мати право на отримання страхового відшкодування позивачем також було надано страховику копію судового рішення про розірвання шлюбу між батьками від 26.11.2013 року, заяву від доньки загиблого - [PERSON] про відмову від отримання страхового відшкодування після смерті батька з копією паспорта (а.с.50,52-54). З наданих позивачем письмових доказів встановлено, що на поховання батька позивачем витрачені грошові кошти у сумі 48801 грн., а саме: згідно з договором про комплексне архітектурне та художнє оформлення надмогильної споруди № 209/20 від 21.06.2020 p., укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] витрачено 14 010 грн., що підтверджуються квитанцією № 017087 від 21.06.2020 р та Квитанцією №017088 18.07.2020 р. Крім того, позивачем були понесені витрати на ритуальні послуги та придбання ритуальної атрибутики на поховання батька на загальну суму 33500, грн., що підтверджуються: товарним чеком № 435 від 20.08.2018 р. та накладною № 435 від 20.08.2018 p., виданими ФОП [PERSON] . Також відповідно до Договору-замовлення № 4617 від 18.08.2018 р. позивач поніс витрати, пов`язані з проведенням поховання померлого батька, вартість яких склала 1291 грн., що також підтверджується фіскальним чеком № 4 від 18.08.2018 року (а.с.15,16,17,18,20). Відповідно до п. 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV), страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Понесені витрати позивача на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника визнані відповідачем в межах заявлених позовних вимог та законодавчо встановленого розміру страхової виплати, що не перевищує 12 розмірів мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому на день настання страхового випадку, а саме 44 676 грн. (12х3723 грн.), а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог в частині виплати страхового відшкодування моральної шкоди та пені, суд виходить з наступного. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно з статтею 23.1. Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (27.3.). Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Оцінюючи заперечення відповідача в частині заявлених вимог щодо страхового відшкодування моральної шкоди, а саме тих обставин, що вироком суду вже було стягнуто з винної особи [PERSON] на користь позивача моральну шкоду, завдану смертю його батька в розмірі 250 000 грн., суд вважає їх такими, що не грунтуються на законі, оскільки вирішення судом позову між потерпілим та винною особою, відповідальність якої була застрахована, не позбавляє права потерпілого одержати від страховика передбачене законом відшкодування та не звільняє страховика від обов`язку здійснити таке відшкодування, якщо потерпілий від нього не відмовлявся. При цьому, суд відхиляє також посилання позивача та його представника на необхідність стягнення з відповідача страхової виплати відшкодування моральної шкоди в межах невиплаченої її частини [PERSON] на виконання вироку суду, оскільки така позиція також не ґрунтується на законі, яким не передбачено можливості перерозподілу стягнутої суми відшкодування за вироком суду, який набрав законної сили. Таким чином, у відповідач як страховик повинен виконати самостійний обов`язок з відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи її сину незалежно від вже здійсненого відшкодування винною особою на підставі п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV. Як встановлено судом з матеріалів справи позивач є єдиною особою, яка має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, завданою смертю його батька і не відмовлявся від цього права, на відміну від доньки загиблого, яка направила страховику письмову заяву про відмову від отримання страхового відшкодування, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 44676 грн., що дорівнює 12-ти мінімальним заробітним платам у місячному розмірі на момент настання страхового випадку, виходячи із розрахунку 3723 грн. (мін.з.п.)х12=44676 грн. Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення зі страховика пені за порушення строків виплати страхового відшкодування, суд виходить з наступного. Згідно з п. 35.1. Закону № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 35.2. ст. 35 Закону № 1961-IV до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. Відповідно до п. 35.3. ст. 35 Закону № 1961-IV, особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Судом встановлено, що 29.08.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши відповідні документи, передбачені ст.35 Закону № 1961-IV, що також не заперечувалось представником відповідача у відзиві. Крім того, на вимогу відповідача позивачем були надані документи на підтвердження кола осіб, які мають право на страхове відшкодування після смерті [PERSON] , копії яких надані до суду разом з відзивом самим відповідачем. Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved