Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» (далі - ПАТ СК «Галицька») про стягнення 4'625,38 грн. страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду та 2'000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 28 квітня 2014 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінальною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме того, що 15 грудня 2013 року він, керуючи автомобілем марки «Шкода Фабія» в порушення численних вимог ПДР України він допустив наїзд на [PERSON] В результаті чого позивачу було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 2178180 від 17 квітня 2013 року в страховій компанії «Галицька». Звернувшись з заявою до відповідача про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у таких розмірах: відшкодування за завдану матеріальну шкоду суму у розмірі 7 494,33 грн., відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., йому було виплачено страхове відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням у розмірі 7'494,33 грн. та моральна шкода 374,62 грн. Розрахунок моральної шкоди позивачем було проведено відповідно до ст. 26? Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і вона становить 5% від лімітів відшкодування вказаних у полісі, тобто 100'000 грн. Відповідач же помилково провів такий розрахунок п'ятивідсоткової суми моральної шкоди, відштовхуючись від розміру страхової виплати - 7'494,33 грн. Таким чином, позивач вважає, що йому недоплачено 4'625,38 грн. моральної шкоди. Окрім цього при підготовці позову та юридичного супроводу при розгляді цієї цивільної справи він користувався послугами адвоката за що оплатив 2'000 грн. Ці його витрати також вважає за необхідне компенсувати за рахунок відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також вказує, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду, відтак, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу заочно, на підставі наявних в ній доказів. Також в матеріалах справи містяться заперечення представника відповідача проти позову. В них він вказує, що усі розрахунки моральної шкоди стосовно зазначеного позивачем страхового випадку, були проведені відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах 5 % страхової виплати, а саме грошової суми, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, тобто 7'494,33 грн. Суд, зваживши на правову позицію позивача та представника відповідача, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2014 року, котрий набрав законної сили та ухвалений у кримінальній справі № 607/2182/14-к про обвинувачення [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України останнього визнано винним у вчинені даного кримінального правопорушення та встановлено, що 15 грудня 2013 року близько 17 год. [PERSON], як водій, керуючи технічно-справним автомобілем «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER], рухався зі швидкістю 50 км/год., з одним пасажиром по вул. Злуки лівою смугою транспортного потоку в напрямку вул. Збаразької від вул. Тарнавського м. Тернополя. Під час руху [PERSON] в порушення вимог п.п. 1.5 ч. 1, 1.10 (в част визначення поняття «дорожня обстановка»), 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не ураховував дорожню обстановку і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров'я громадян, завдавати матеріальних збитків. Маючи об'єктивну можливість завчасно виявити, що в попутному напрямку, перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість та зупинився невстановлений легковий автомобіль марки «Мерседес», [PERSON] в порушення вимог п.18.4 ПДР України, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля «Шкода Фабія» не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом щоб переконатись, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжував рух у зазначеному напрямку. Унаслідок порушення вищевказаних пунктів ПДР України, [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив наїзд на пішохода [PERSON], який в темпі спокійної ходьби переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку справа наліво по ходу руху автомобіля «Шкода Фабія». В результаті вищезазначеної ДТП потерпілий [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вказані обставини, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають, оскільки встановлені таким, що набрав законної сили вироком суду. Сторонами визнано, а тому не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України) і ті факти, що на момент настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ СК «Галицька». За наслідком зазначеної події було встановлено настання страхового випадку. В порядку проведення страхової оплати відповідачем було виплачено позивачу 7'494,33 грн. за шкоду пов'язану з його лікуванням та 374,72 грн. відшкодування моральної шкоди. Спір між сторонами виник лише в частині виплат за відшкодування моральної шкоди. Щодо даних обставин суд вважає за необхідне зазначити таке. У відповідності з вимогами статті 26? Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Отож у даному випадку до відшкодування позивачу підлягало 5'000 грн. моральної шкоди за шкоду заподіяну здоров'ю. Незважаючи на це [PERSON] було відшкодовано лише 374,62 грн. Саме тому з відповідача в користь позивача слід стягнути різницю між тим, що йому підлягає до виплати і тим, що було фактично виплачено, тобто 4'625,38 грн. (5'000 - 374,62 = 4'625,38) Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. (ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України) При зверненні до суду позивачем не було сплачено судового збору, котрий у даному випадку складає 243,60 грн. і розраховувався відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-IV від 08 липня 2011 року. Враховуючи, що суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з відповідача в користь держави слід стягнути вказану суму судового збору. Також 10 серпня 2014 року між позивачем та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання останнім усіма законними методами та способами правової допомоги [PERSON] у всіх справах, які пов'язані чи можуть бути пов'язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Розмір гонорару адвоката за цим правочином складає 2'000 грн. До даного договору також додано обґрунтування витрат на правову допомогу [PERSON] у цивільній справі про відшкодування матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно якого [PERSON] було надано позивачу послуг на суму 2'679,60 грн. Ця сума була зменшена до 2'000 грн. та оплачено в повному обсязі. Факт оплати стверджується фотокопією корінця до квитанції № 34 до угоди від 10 серпня 2014 року. Отож позивач витратив 2'000 грн. на надання правової допомоги і це є витратами, пов'язаними з розглядом справи, котрі підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Outcome: approved