Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач з вищезазначеним позовом звернувся до суду. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 13 лютого 2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду контролера - касира в підприємця [PERSON]. 13.02.2014 року даний трудовий договір був зареєстрований у Луцькому міському центрі зайнятості за №03501400394. Відповідно до п.1 Договору, трудовий договір є безстроковий, відповідно до п.3 Договору, [PERSON] зобовязується оплачувати працю працівника в розмірі 1100 грн. на місяць. Проте з липня 2014 року відповідач неналежним чином виконує свої обовязки щодо виплати заробітної плати, а саме не виплачує заробітну плату, починаючи з вказаного часу по даний час. На будь-які звернення позивача щодо виплати заробітної плати відповідач не реагує, виплату заробітної плати не проводить. Таким чином у відповідача існує заборгованість по виплаті заробітної плати за періоди: липень - грудень 2014 року та січень - лютий 2015 року у сумі 8800 грн. Разом з тим, у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати, відповідач зобовязаний сплатити компенсацію втрати частини заробітної плати, що становить 1307,90 грн. та у відповідності до ч.5 ст. 95 КЗпП України індексацію заробітної плати в розмірі 1304,60 грн. Враховуючи те, що [PERSON] позбавила його гарантованого Конституцією України права заробляти собі та своїй сімї на життя, вказані незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя своєї сімї, а тому вважає, що відповідач [PERSON] має відшкодувати йому моральну шкоду, розмір якої оцінює в 3000 грн. Тому просить суд винести рішення, яким позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] подала письмове заперечення на позов в якому зазначила наступне. [PERSON] перебував у неї на роботі на посаді контролера-касира з 13 лютого 2014 року відповідно до укладеного між сторонами трудового договору. 30.10.2014 року позивачу виголошено попереднє попередження про припинення діяльності підприємця в смт. Шацьк та приведення у відповідність документації для розпломбування касового апарату, проте, він оформивши документи по касовому апарату, відмовився прибути у Луцький міський центр зайнятості для розірвання трудового договору та проведення розрахунку по заробітній платі у повному розмірі. На неодноразові письмові звернення, які скеровувались на домашню адресу позивача, [PERSON] не реагував і для розірвання угоди та проведення повного розрахунку не прибував. В подальшому йому було здійснено повний розрахунок та надіслано відповідні кошти із використанням поштового звязку, в підтвердження чого [PERSON] надала відповідні документи. Вважає, що [PERSON] звільнений з 01.11.2014 року, розрахунок з ним проведено, у звязку з чим, просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судовому засіданні визнав, що його довіритель отримав заробітну плату за липень-жовтень місяці 2014 року у березні 2015 року і подав заяву про уточнення позовних вимог у якій просив стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованість по виплаті заробітної плати за період з листопада 2014 року по лютий 2015 року у сумі 4400 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, що становить 1999,80 грн. та індексацію заробітної плати за період з лютого 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 1502,63 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В судове засідання, належним чином повідомлений позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою свого представника, проте доказів на підтвердження хвороби представника суду не надав. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Провадження у даній справі відкрито 21 квітня 2015 року. Отже, відкладення справи призведе до порушення строків встановлених ЦПК України. Тому суд, врахувавши думку представника позивача, який просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також те, що відповідач не надав суду доказів поважності причини неявки свого представника, доходить висновку про можливість здійснювати розгляд справи та ухвалювати рішення за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в частині компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати за липень, серпень, вересень 2014 року, в решті задоволення позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що позивач [PERSON] належним чином повідомлявся про явку до відповідача для проведення з ним повного розрахунку, проте не зявлявся до нього, через що розрахунок з ним вчасно проведений не був. Заслухавши пояснення представника відповідача, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що 13 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий договір /а.с. 7/. Відповідно до п. 1 Договору, він є безстроковим. Згідно п.п 2-3 Договору, працівник зобовязаний виконувати по сумісництву роботу контролера-касира, а також роботи з матеріальними цінностями, у т.ч., як матеріально-відповідальна особа. [PERSON] зобовязується оплачувати працю працівника у розмірі 1100 грн. на місяць, 0,5 ст., забезбечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобовязань, обладнати робоче місце відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці, надавати необхідний інвентар, робочий одяг. З акту № 906 від 20.02.2014 року вбачається, що ТзОВ "Холодтехсервіс" 20 лютого 2014 року введено в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій, що належить [PERSON] і перебуває в контролера [PERSON] /а.с.26/. З довідки Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області від 31.10.2011 року, вбачається, що 31 жовтня 2014 року скасовано реєстрацію даного РРО субєкта господарювання [PERSON] /а.с.27/. З табелів обліку робочого часу за жовтень - листопад 2014 років вбачається, що [PERSON] працював в даного підприємця по 30 жовтня 2014 року, з 1 листопада 2014 року - на робочому місці не перебував, що підтверджуються табелями обліку робочого часу підприємця та актом щодо відсутності на робочому місці від 10.03.2015 року /а.с.34-35/. З листів підприємця [PERSON] від 10.11.2014 року та 21.11.2015 року які були надісланні [PERSON], що підтверджується повідомленнями з УДППЗ "Укрпошти", вбачається, що останній був повідомлений про припинення виконання службових обовязків та проведення повного розрахунку з ним викликався до Луцького міського центру зайнятості для розірвання трудового договору укладеного 13 лютого 2014 року, проте умисно не зявлявся /а.с. 28-29/. З відомостей про виплату грошей за 2014 рік вбачається, що [PERSON] в липні 2014 року виплачено гроші в сумі 910,69 грн. /а.с.30/, в серпні 2014 року в сумі 896,91 грн. /а.с. 31/ у вересні 2014 року в сумі 896,91 грн./а.с. 32/, та в жовтні 2014 року в сумі 1413,02 грн. /а.с. 33/. Однак у даних відомостях відсутній підпис [PERSON] як одержувача. З довідки Луцького міського центру зайнятості № 916/05-19 від 16.03.2015 року вбачається, що трудовий договір між [PERSON] та [PERSON] укладений 13.02.2014 року знято з реєстрації 16.03.2015 року, про що зроблено відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів /а.с. 37/. Отже, судом встановлено, що останнім робочим днем на роботі у роботодавця [PERSON], в [PERSON] був 30 жовтня 2014 року. Через що в частині позовної вимоги про стягнення з підприємця [PERSON] заборгованісті по виплаті заробітної плати за період з листопада 2014 року по лютий 2015 року у сумі 4400 грн. слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, [PERSON] здійснила переказ коштів [PERSON], як заборгованість по заробітній платі за липень-жовтень місяці 2014 року, 02 березня 2015 року через УДППЗ "Укрпошти", про що не заперечував і [PERSON] /а.с.38-39/. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітна плата. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженої постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року, така компенсація виплачується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), що у даному випадку мало місце лише у період із серпня 2014 року (оскільки термін виплати заробітної плати за липень встановлений у серпні 2014 року) до 30 жовтня 2014 року. Сума такої компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після отримання податків і обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу визначається шляхом множення місячних індексів за період у вигляді формули порядок розрахунку компенсації заробітної плати: Ск=ЗПчист(Іі хІі+1 х..х in x 100-100):100, де Ск-сума компенсації; ЗПчист - сума заробітної плати після вирахування з неї всіх обовязкових утримань*(чиста заробітна плата), не виплачена у строк не з вини працівника; Іі - індекс споживчих цін (індекс інфляції) місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати (ділений на 100); in - індекс споживчих цін (індекс інфляції) місяця, що передує місяцю виплати заборгованості (ділений на 100). Враховуючи те, що заробітна плата [PERSON] була виплачена в березні 2015 року, тому: за липень 2014 року (1,008х1,029х1,024х 100-100)=6,21% 6,21 %х910,69/100=56,55 грн. за серпень 2014 року (1,029х1,024х100-100)=5,37% 5,37%х896,91/100=48,16 грн. за вересень 2014 року (1,024х100-100)=2,40% 2,40%х896,91/100=21,53. Всього:56,55+48,16+21,53=126,24 грн. Отже з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати з вини підприємця лише за період невиплати заробітної плати з липня по жовтень 2014 року включно в розмірі 126 грн. 24 коп. Вимога позивача про стягнення індексації заробітної плати задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з п. 7 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 року № 1078, особі, яка працює за сумісництвом, видається на її вимогу довідка з основного місця роботи про розмір доходу, що підлягає індексації, та проіндексованого доходу. На підставі цієї довідки провадиться індексація доходів від роботи за сумісництвом у межах суми, що не перевищує прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб, з урахуванням отриманої заробітної плати за основним місцем роботи. У листі Мінпраці і соціальної політики України від 14.02.2007 року № 9/10/136-07 зазначено, що відповідно до п. 7 Порядку особі, яка працює за сумісництвом, провадиться індексація доходів за основним місцем роботи. Потім проводиться індексація доходів від роботи за сумісництвом у межах суми, що не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, з урахуванням отриманої заробітної плати. Враховуючи зазначені положення, для отримання індексації за сумісництвом [PERSON] необхідно було надати за місцем роботи за сумісництвом довідку про розмір доходу з основного місця роботи, що підлягає індексації та проіндексованого доходу, тільки після цього він повинен звернутись до ФОП [PERSON] із заявою про індексацію йому заробітної плати за сумісництвом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] в період своєї трудової діяльності не звертався до ФОП [PERSON] із заявою про індексацію заробітної плати та не надавав довідку про дохід із основного місця роботи. Тому підстав для проведення індексації заробітної плати за роботу за сумісництвом не було, і відповідно немає підстав для задоволення вимоги [PERSON] про стягнення індексації заробітної плати. Згідно із ст.237-1 КЗпП України,\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди завданої врезультаті несвоєчасної виплати протягом тривалого часу [PERSON] заробітної плати за період липень -жовтень 2014 року суд враховує те, що позивач [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] в листопаді місяці 2014 року щодо проведення з ним повного розрахунку, тобто роботодавець проявляв власну ініціативу в даному питанні, проте останній, належним чином повідомлений листи ігнорував, на зустріч з роботодавцем не зявлявся, на роботу не виходив. Отже, вина підприємця в несвоєчасному розрахунку з позивачем відсутня. З огляду на такі обставини, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] щодо моральної шкоди не відповідають характеру і ступеню порушеного права, а тому в задоволенні вимоги останнього, щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. На підставі статей 94, 95, 115, 232, 237-1 КЗпП України, ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, Постанови КМУ про затвердження "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати,

Outcome: partial