Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з 23 жовтня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . За час спільного життя було придбано майно, на яке правовстановлюючі документи оформлені на відповідача. З урахуванням уточнених позовних вимог остаточно просить визнати спільною сумісною власністю подружжя 2/3 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 113,5 кв.м; машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,8 кв.м; будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянка площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; грошові кошти в розмірі 2664646,80 гривень, які складають з грошових коштів у розмірі 89 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 2366154,00 грн., грошових коштів у розмірі 1205,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 37788,80 грн. та грошових коштів у розмірі 310500,00 грн. і вирахуванням із них розміру вартості незавершеного будівництва у розмірі 49796,00 грн. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на: 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 113,5 кв.м.; 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] , загальною площею 15,8 кв.м.; 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1196га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; грошові кошти в розмірі 1332323,40грн., що становлять рівну частку від 2664646,80 грн., які складають з грошових коштів у розмірі 89 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 2366154,00 грн., грошових коштів у розмірі 1205,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 37788,80 грн. та грошових коштів у розмірі 310500,00 грн. і вирахуванням із них розміру вартості незавершеного будівництва у розмірі 49796,00 грн. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на: 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 113,5 кв.м.; 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] , загальною площею 15,8 кв.м.; 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1196га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; грошові кошти в розмірі 1332323,40грн., що становлять рівну частку від 2664646,80 грн., які складають з грошових коштів у розмірі 89 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 2366154,00 грн., грошових коштів у розмірі 1205,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 37788,80 грн. та грошових коштів у розмірі 310500,00 грн. і вирахуванням із них розміру вартості незавершеного будівництва у розмірі 49796,00 грн. 09 січня 2018 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 18 грудня 2018 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, і продовжено підготовче судове засідання по справі. 18 грудня 2018 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 13 березня 2019 року ухвалою суду у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі , укладену сторонами за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, відмовленоити. 12 квітня 2019 року визнано заявлений представником позивача відвід головуючому судді необґрунтованим, провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя зупинено, справу передано для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. 23 квітня 2019 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є. подану в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя відмовлено. 25 квітня 2019 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 12 липня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 23 жовтня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 25), який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року було розірвано (а.с.26). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). 27 квітня 2011 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] та належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах (а.с. 91, 92, 93-95). 28 грудня 2011 року Лісниківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області видано відповідачу Державний акт на право власності на земельну ділянка площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 105, 105 зв., 106). 31 січня 2014 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві видано відповідачу свідоцтво про право власності на машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,8 кв.м (а.с. 96, 97, 98-99, 100-104). 31 березня 2011 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого відповідач прийняв в дар земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER] ), що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 108-109, 110-111). 31 березня 2011 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір дарування об`єкту незавершеного будівництва (11% готовності), відповідно до якого відповідач прийняв в дар - об`єкт незавершеного будівництва - будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 112, 113, 114-118). 17 вересня 2012 року реєстраційною службою Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області відповідачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 119, 120). 21 серпня 2012 року відповідачем придбано автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] (а.с. 130-130 зв.). Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] ринкова вартість транспортного засобу складає 453 944, 00 грн. (а.с. 142-170). Позивач просила визнати спільною сумісною власністю подружжя 2/3 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 113,5 кв.м; машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,8 кв.м; будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянка площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; грошові кошти в розмірі 2664646,80 гривень, які складають з грошових коштів у розмірі 89 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 2366154,00 грн., грошових коштів у розмірі 1205,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 37788,80 грн. та грошових коштів у розмірі 310500,00 грн. і вирахуванням із них розміру вартості незавершеного будівництва у розмірі 49796,00 грн. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано суду правоустановчі документи та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 вересня 2018 року (а.с. 137-139). Між сторонами виник спір з приводу сімейних правовідносин, предметом доказування є доведення, що спірне майно, яке придбано під час шлюбу, є спільною сумісною власностю подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Пунктом 5 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, майно, нажите подружжям за час шлюбу. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України). Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясувати джерело і час його придбання. Стаття 57 Сімейного кодексу України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою привальною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є особистою приватною власністю. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами придбано машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,8 кв.м. вартістю 194340,00 грн; автомобіль марки «Volkswagen Tuareg», чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] вартістю 453 944,00 грн.; земельна ділянка площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] вартістю 35070,00 грн. Сторонами погоджено вартість спірного майна, що підтверджується матеріалами справи. Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання спільним сумісним майном 2/3 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 113,5 кв.м, оскільки твердження сторін спростовуються змістом свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого 27 квітня 2011 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про належність спірної квартири на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] в рівних частинах. Будь-яких належних та допустимих доказів джерела і часу набуття грошових коштів в розмірі 2664646,80 гривень, які складають з грошових коштів у розмірі 89 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 2366154,00 грн., грошових коштів у розмірі 1205,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 37788,80 грн. та грошових коштів у розмірі 310500,00 грн. і вирахуванням із них розміру вартості незавершеного будівництва у розмірі 49796,00 грн. сторонами не надано, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тому відсутні правові підстави для визнання спільним сумісним майном. Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання спільним сумісним майном будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виходячи з такого. Судом встановлено, що 31 березня 2011 року відповідач прийняв в дар - об`єкт незавершеного будівництва готовністю 11 % , яке є його особистою приватною власністю, а тому зазначена частка не може бути об`єктом поділу. 17 вересня 2012 року реєстраційною службою Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області відповідачу видано свідоцтво про право власності на спірне майно. Відповідно до ч.1 ст.62 Сімейного Кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень стст.57, 62 Сімейного Кодексу України дає підстави для висновку про те, що ст.57 цього кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як ст.62 цього кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених ст.62 Сімейного Кодексу України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, яке є особистою приватною власністю одного із подружжя, у придбанні (набутті) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 судам роз`яснено, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Сторонами не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження істотного збільшення вартості спірного будинку внаслідок спільних трудових та грошових витрат подружжя. За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання спільним майном подружжя частково: визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,8 кв.м вартістю 194340,00 грн; автомобіль марки «Volkswagen Tuareg», чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] вартістю 453 944,00 грн.; земельну ділянка площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] вартістю 35070,00 грн. В решті вимог відмовити. Крім того, позивач просить в порядку поділу майна визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на: 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 113,5 кв.м.; 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] , загальною площею 15,8 кв.м.; 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1196га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; грошові кошти в розмірі 1332323,40грн., що становлять рівну частку від 2664646,80 грн., які складають з грошових коштів у розмірі 89 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 2366154,00 грн., грошових коштів у розмірі 1205,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 37788,80 грн. та грошових коштів у розмірі 310500,00 грн. і вирахуванням із них розміру вартості незавершеного будівництва у розмірі 49796,00 грн. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на: 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 113,5 кв.м.; 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] , загальною площею 15,8 кв.м.; 1/2 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1196га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; грошові кошти в розмірі 1332323,40грн., що становлять рівну частку від 2664646,80 грн., які складають з грошових коштів у розмірі 89 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 2366154,00 грн., грошових коштів у розмірі 1205,00 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 11 жовтня 2017 року еквівалентно 37788,80 грн. та грошових коштів у розмірі 310500,00 грн. і вирахуванням із них розміру вартості незавершеного будівництва у розмірі 49796,00 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 даного Закону передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що машиномісце [ADDRESS] загальною площею 15,8 кв.м. вартістю 194340,00 грн; автомобіль марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] вартістю 453 944,00 грн. та земельна ділянка площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] вартістю 35070,00 грн. є спільним сумісним майном подружжя, тому позовні вимоги про поділ майна підлягають задоволенню частково: визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на: 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на: 1/2 частину машиномісця [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки «Volkswagen Tuareg» чорного кольору, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , кузов № [NUMBER] ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1196 га (кадастровий номер [NUMBER] ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 8000 грн. 00 коп. відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивач просить витрати зі сплати судового збору покласти на неї.

Outcome: partial