Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 26.01.1996 року він та його батько - [PERSON] придбали за договором купівлі продажу нерухомості двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстрація права власності була проведена Київським міським бюро технічної інвентаризації, про що було зроблено запис в реєстраційній книзі № 4541. [INFO] батько помер, у встановлений законом шести місячний строк після смерті свого батька, він звернувся до державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та державним нотаріусом Мельник М.П. було відкрито спадкову справу № 1251/2019 від 17.09.2019 року. Однак, відповідно до Постанови від 17.12.2019 року № 8220/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що не виділена частка померлого у спільному майні та неможливо виділити склад спадкового майна. Позивач та його сестра [PERSON] являються єдиними спадкоємцями першої черги на майно, що залишилося після померлого батька. У встановлений законом строк, сестра не зверталася з заявою до державного нотаріуса для прийняття спадщини, за таких обставин він (позивач) являється єдиним спадкоємцем, однак у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтва про право власності на спадщину, що лишилася після його батька, оскільки частка батька у спільному майні не виділена. Оскільки, його батько помер і встановити розподіл часток за заявами усіх співласників неможливо то такий розподіл можливий лише за рішенням суду. Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що на час смерті (на момент відкриття спадщини) [PERSON] [INFO] його частка у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,4 квадратних метри, житлова площа 28.0 квадратних метри, становила 1/2 (одна друга), встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] [INFO] його частка у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,4 квадратних метри, житлова площа 28.0 квадратних метри, становить 1/2 (одна друга) та визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,4 квадратних метри, житлова площа 28.0 квадратних метри. 04.02.2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Велмчко Т.О. 04.02.2020 року ухвалою судді відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, його представник направив до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, при цьому зазначив, що підтримує свої вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, направила до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, при цьому у задоволенні позову не заперечувала. Відповідачка державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П., в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відзив, в якому зазначала, що 17.09.2019 року [PERSON] особисто подав заяву до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, на підставі якої було відкрито спадкову справу №1251/2019 щодо майна батька померлого [INFO] [PERSON] . Для оформлення права на спадщину на кв. [ADDRESS] було надано договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений Київською універсальною біржею Десятинна 26.01.1996 року за реєстровим №А9280/693, в якому покупцями зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , згідно матеріалів спадкової справи є сином померлого. Ознайомившись з договором купівлі - продажу та Інформаційною довідкою, наданою КМБТІ від 04.11.2019 року №40235, стало зрозуміло, що розмір часток в квартирі не визначено. Згідно Інструкції щодо щодо проведення поділу, виділу та розрахунку об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року №55 встановлено порядок розрахунку часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до п.п. 3.1. Інструкції, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. Згідно ст. 70. СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Подружжям останні не були. Визначити розмір часток шляхом подачі заяви також неможливо, оскільки один з співвласників помер. Крім того, встановити суму внесених кожним з покупців коштів за вищевказану квартиру немає можливості. [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.02.2019 року №8220/02-31, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено його право на звернення до суду для встановлення розміру частки померлого у праві спільної власності. З урахуванням обставин справи просила відмовити [PERSON] в частині залучення Дванадцятої київської державної нотаріальної контори в якості відповідача, оскільки видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій ним не оскаржується. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 26.01.1996 року, [PERSON] та [PERSON] придбали двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , але довідка проїреєстрація права власності Київським міським бюро технічної інвентаризації, не підписана, а відсутня печатка, тому є неналежнисм доказом (а.с.4, 5). Згідно наданої суду копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 17.12.2019 року № 8220/02-31 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартри, в зв`язку з тим, що не виділена частка померлого у спільному майні та неможливо виділити склад спадкового майна (а.с.10). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" визначено чітку позицію щодо осіб, які є відповідачами у справах, а саме: "Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини" Дана позиція підтверджується і листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", в якому зазначено : "Належними відповідачами в таких категоріях справ можуть бути інші співвласники майна, спадкоємці померлого співвласника, а у випадках відсутності таких, неприйняття або відмови від прийняття ними, - представницький орган місцевого самоврядування відповідної територіальної громади, на території якої знаходиться спадкове майно". Крім викладеного в зазначених вище документах зазначено, що якщо позивач не звертається до суду із клопотанням про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити у задоволенні позову. Нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину лише у випадках, коли подані документи відповідають закону та не викликають сумніві чи спірних питань. За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] позивач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, відповідачка [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Заявник просить суд встановити факт, що квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,4 кв. м розподіляється між співвласниками - ним та його померлим батьком [PERSON] у рівних частках по 1/2 частині. Крім цього, за положеннями п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності на майно припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, суд,

Outcome: dismissed