Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування Коломийської міської ради про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що 17.08.2012р. вона розірвала щлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу син [PERSON], який народився у них з відповідачем 14.08.2010р., залишився на її утриманні. За рішенням суду з відповідача повинні стягуватися аліменти на утримання сина, однак відповідач в повному обсязі їх не сплачує. Вона працює в Польщі близько п'яти років, а син проживає на Україні. Крім сина [PERSON], вона має ще одного сина [PERSON], який регулярно приїздить до неї в Польщу для оздоровлення, відпочинку. Позивачка бажає щоб і її молодший син [PERSON] міг приїжджати до неї, де вони могли б більше спілкуватися, а вона мала б можливість показати йому інші країни, що сприяло б духовному розвитку дитини. На неодноразові звернення до відповідача щодо надання дозволу на виготовлення проїзного документа синові для виїзду за кордон та надання дозволу на такий виїзд сину під час літніх канікул, відповідач категорично відмовляється надати свою згоду. Його відмова грунтується виключно на емоціях і є наслідком лише їхнього з відповідачем особистого конфлікту. Просить надати дозвіл на виготовлення проїзного документа сину [PERSON] для виїзду за кордон та надати дозвіл на виїзд сину за кордон: до Польщі, країн Шенгенської групи та Європейського Союзу без згоди батька [PERSON] в її супроводі на період з 20.01.2017р. по 01.03.2017р. та з 01.07.2017р. по 25.08.2017р. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи. А тому, справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Представник третьої особи органу опіки і піклування Коломийської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 14.08.2010р. у позивачки та відповідача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 16.07.2012р. розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], малолітню дитину [PERSON] залишено на вихованні матері [PERSON] Згідно закордонного паспорта [NUMBER], термін дії якого закінчується 14.03.2026р. вбачається, що [PERSON], сином позивачки відкрито візи для виїзду за межі України - 22.07.; 19.08.; 25.08.; 02.09.; 12.09.2016р.. Також, 30.08.2016 р. позивачці [PERSON] Республікою Польща видано «Karta Pobytu"- карту перебування RP № [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз. 9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з пояснень позивачки, вона має намір поїхати з дитиною за кордон для відпочинку та оздоровлення однак відповідач безпідставно не надає нотаріальної згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовувували його відмову, він не наводить. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відмова відповідача щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон є безпідставною, такою, що суперечить інтересам дитини. На підставі вищенаведеного, з врахуванням обставини справи та інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], потребі оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід надати дозвіл на виготовлення проїзного документа сину [PERSON] для виїзду за кордон та надати дозвіл на виїзд сину за кордон: до Республіки Польщі, країн Шенгенської групи та Європейського Союзу без згоди батька [PERSON] в супроводі матері [PERSON] на період з 20.01.2017р. по 01.03.2017р. та з 01.07.2017р. по 25.08.2017р. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved