Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] у м. Краснодар , РФ. Згідно свідоцтва про народження його батьками є: мати: [PERSON] ; батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. З березня місяця 1984 року по [INFO] , батько заявника [PERSON] проживав та працював на території України, що підтверджується записами в його трудовій книжці та особовою карткою водія, копії яких додається до заяви. 07 жовтня 2016 року заявник отримав посвідку на постійне проживання. В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області з метою отримання паспорта громадянина України, однак йому усно було відмовлено та роз`яснено, що згідно наданої ним інформації встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, або його близьких родичів. Встановлення факту безперервного (постійного) проживання на території України станом до 24.08.1991 року батька [PERSON] , заявнику [PERSON] , необхідно для набуття громадянства України. Таким чином, встановлення факту проживання на території України до 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (11 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, дає право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту, що породжує для заявника право на набуття громадянства України. Факт безперервного (постійного) проживання на території України [PERSON] станом до 24 серпня 1991 року, підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] , копією особової картки, які додаються до заяви та свідки, які в суді зможуть підтвердити дані обставини. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, викладені в заяві в повному обсязі та просила про їх задоволення. Представник Управління ДМС у Миколаївській області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт проживання [PERSON] на території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 р., де він на той час працював та проживав разом зі своїм сином. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, пояснення представника УДМС України в Миколаївській області, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази: копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію трудової книжки [PERSON] , суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Краснодар , РФ, батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.02.2016 року, актовий запис № 233, є [PERSON] . [PERSON] з березня 1984 року по 01 листопада 1992 року постійно проживав на території України та працював в с. Болеславчик Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , та показаннями свідків в судовому засіданні. З пояснень представника заявника, що не заперечувалось представником заінтересованої особи, встановлено, що [PERSON] звернувся до Первомайського РВ УДМС України в Миколаївській області з метою набуття громадянства України та оформлення паспорта громадянина, однак йому було відмовлено, оскільки згідно наданих документів встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, або його близьких родичів. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Стаття 1 ЗУ «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання батька заявника на території України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved