Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Малькевич Н.В., з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консул 8» про розірвання договору оренди земельної ділянки, третя особа: Відділ з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Центру надання адміністративних послуг при Покровській районній державній адміністрації Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого від 19.03.2006 року серія ДН №192067 з кадастровим номером 1422785000:06:000:0405, яка розташована на території Петрівської сільської ради Покровського (Красноармійського) району Донецької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речового права на нерухоме майно 21.09.2017 року за №1357790014227. 01.09.2017 року [PERSON] уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 21.09.2017 року, номер запису 22444722, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.09.2017 року, індексний номер 37189502. Після реєстрації договору оренди відповідач не повернув позивачу його екземпляр договору. На момент укладення договору між сторонами було досягнуто згоди щодо терміну договору - на 7 років, орендної плати - 4% від вартості земельної ділянки у розмірі 10623,27грн. та термінів сплати орендної плати - щорічно до 30 грудня. Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань з приводу термінів сплати орендної плати за користування землею, систематично не сплачує орендну плату з моменту укладення договору по теперішній час, що на думку позивача є підставою для розірвання договору оренди. Позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консул 8» від 01.09.2017 року, кадастровий номер 1422785000:06:000:0405, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за №22444722, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37189502 від 21.09.2017 року та зняти вказаний договір оренди з реєстрації. Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти винесення заочного рішення судом. Відповідача ТОВ «Консул 8» було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. Однак, представник відповідача в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, відзив на позов не подав. Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Представник третьої особи Відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Центру надання адміністративних послуг при Покровській районній державній адміністрації Донецької області, до судового засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, надали заяву про розгляд справи без участі представника відділу. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ДН № 192067, виданого 17 березня 2006 року на підставі розпорядження голови Красноармійської райдержадміністрації від 02.02.2006 року №50 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,41 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 1422785000:06:000:0405 (а.с.5). Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.09.2017 року між ТОВ «Консул 8» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,4099 га, кадастровий номер 1422785000:06:000:0405, розташованої на території Петрівської сільської ради Покровського (колишнього Красноармійського) району, на строк 7 років (а.с.6). Договір зареєстровано у Новогродівській міській раді 21.09.2017 року, індексний номер 37189502. Судом встановлено, що всупереч договірних обов`язків відповідач не виконує істотні умови договору щодо сплати орендної плати за землю, починаючи з моменту укладення договору, орендну плату не сплачує і дані твердження позивача відповідачем не спростовані в судовому засіданні. Згідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений; після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст. 21 Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі; розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК та іншими законами України. Згідно п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. При цьому, згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її використання протягом трьох місяців підряд. Абзацом 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору. Суди, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, мають мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про орендну землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Таким чином, у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору, тобто лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Під час розгляду справи судом встановлено, що з 2017 року орендна плата в розмірі, погодженому сторонами при укладенні договору оренди землі ТОВ «Консул 8»» на користь позивача не виплачується. Відповідачем не доведено виконання обов`язків щодо виплати орендної плати. З вказаного вбачається, що в спірних відносинах сторін підтверджується систематична несплата (більше двох разів) орендної плати, тому наявні правові підстави для розірвання договору оренди землі № б/н від 01.09.2017 року. Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до абзацу третього частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно ч.2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Верховний Суд в постанові від 04.09.2018 року в справі № 823/2042/16 дійшов висновку, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне для повного захисту прав позивача, скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки у зв`язку з його розірванням. Згідно положень ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви про розірвання договору оренди землі в сумі 840,80грн. (а.с.1). На підставі ст. ст. 15, 16, 638, 651 ЦК України, ст. ст. 93, 124, 141 ЗК України, ст. ст. 13, 21, 31, 32 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 26, 27 Закону України «Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved