Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна. На обґрунтування вимог в заяві та в судовому засіданні зазначила, що її син [PERSON] має дитину - [PERSON], [INFO]. Мати хлопчика [INFO] померла, а батько з 2007 року з родиною не проживає. Після переїзду до м. Кривий Ріг він в село не приїжджає, точне його місце проживання не відомо. Він створив іншу сім'ї не виявляє жодної зацікавленості в житті сина. З дня народження дитини він проживав у домі позивачки. Більшість питань щодо виховання онука вирішувалося його матір'ю, спільно із позивачкою, без участі та підтримки позивача. З 2007 р. невістка позивачки разом із онуком проживали в м.Баштанка, підтримуючи з нею тісні зв'язки. З 2012р. через тяжку хворобу її невістки, онук знову проживав з нею та її чоловіком. Після смерті невістки, дитина знаходилася на її повному утриманні. Позивачкою були створені належні умови для повноцінного виховання дитини, що підтверджується відповідними документами. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню. Він ніяким чином не піклується про сина, не проявляє інтерес в його долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, на піклується про фізичний та моральний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання, не спілкується з сином в обсязі, необхідним для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступ до культурних та духовних цінностей. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Враховуючи, що мати хлопчика померла, батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому фактично дитина позбавлена батьківського піклування має право на встановлення опіки. Позивачка рідна бабуся хлопчика, він виховується в її родині,Ю знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, нею створені необхідні умови для його гармонійного розвитку, виховання, вона має стабільний заробіток та власне житло, тому може бути опікуном для дитини. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити її вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Представник служби у справах дітей в судове засідання з`явилася, підтримала позов, просила його задовольнити. Представник прокуратури до суду з`явився, позовні вимоги позивачки підтримав повністю, просив їх задовольнити. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази (висновок служби у справах дітей від 08.07.2014р. за №02-20-786; від 29.05.2014р. за №1-60/04; висновок про стан здоров'я особи від 12.06.2014р., копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER]; акт щодо обстеження умов проживання від 16.04.2014р., 20.05.2014р.,довідку про навчання від 22.05.2014р. №78/11; довідку Плющівської сільської ради про заробітну плату позивачки, довідку від 26.05.2014р. №377/03.03 про склад сім'ї позивачки, довідку УІАЗ УМВС №92-04072014/48200), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" №-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. При розгляді справи також встановлено, що відповідач є батьком - неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], але свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню та матеріальному забезпеченню сина. Відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проводить підготовку до самостійного життя, в тому числі: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його розвиток як складову виховання; не спілкується в достатній мірі з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Батько не підтримує родинних стосунків з дитиною взагалі та не приймає участь в її матеріальному забезпеченні уже тривалий час та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання батьком обов'язків щодо виховання його дитини. Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку батька [PERSON], суд розцінює як ухилення від виховання його неповнолітньої дитини. На думку суду, діями відповідача тривалий час порушуються права його сина на отримання належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, батько дитини може бути позбавлений батьківських прав, якщо він навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам його сина. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, вислухавши думку прокурора, який зазначив, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача [PERSON] без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано.

Outcome: approved