Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]\~про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем вони припинили з травня 2015 року, причиною є різниця характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Вони не мають почуттів взаємної любові, довір'я, поваги один до одного та наміру зберегти шлюб. Тому вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно, не підлягає поновленню. Відповідач матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає, добровільно не приймає участі у витратах на утримання доньки, не виконує покладених на нього законом обов'язків. Просить розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 / 4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 26 квітня 2014 року зареєстрували шлюб у Дзержинському відділі РАЦС реєстраційної служби КМУЮ у Дніпропетровській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 151 (л.с.9 - копія свідоцтва про шлюб). У період шлюбу, у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем (л.с.8 копія свідоцтва про народження, л.с. 10 довідка). Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~\~ Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу-одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась цим правом та звернулася з цим позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають\~\~намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивача, після розірвання шлюбу, залишивши їй прізвище «Грицанюк». Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку також про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів з дня пред'явлення даного позову, на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved