Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" суму грошової компенсації за невикористану відпустку в розмірі 177 110,66грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку із розрахунку 1 992, 92грн. за кожен день затримки та заподіяну моральну шкоду в розмірі 1000,00грн. Заявлені вимоги вмотивовані, тим що позивач з 16 червня 2009 року по 30 квітня 2014 року працював на різних посадах Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff». 15 квітня 2014 року позивачем було написано та передано роботодавцю заяву про звільнення за власним бажанням та заяву про грошову компенсацію всіх невикористаних днів основної та додаткової щорічної відпусток. Відповідно до Наказу №843/К від 29.04.2014 року позивача було звільнено з вказаної посади 30 квітня 2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 Кодексу законів про працю України. З вказаним Наказом позивача було ознайомлено під розпис, внесено відповідний запис про звільнення до трудової книжки, яку видано йому на руки. Однак, Дочірнім підприємством «Українська горілчана компанія «Nemiroff» не було здійснено повний розрахунок при звільненні, зокрема, щодо невикористаної щорічної основної та додаткової відпусток. 18 червня 2014 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про проведення повного розрахунку. 23 червня 2014 року підприємство отримало вказану вимогу, однак своїх зобов'язань щодо проведення повного розрахунку зі звільненим працівником, не виконало. Діями Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» позивачу були спричинені моральні страждання, адже на всі його звернення провести повний розрахунок у зв'язку зі звільненням, відповідач відповідав цинічною відмовою, незважаючи на те, що позивач тривалий час відпрацював на підприємстві, завжди повно, якісно та добросовісно виконував свої трудові обов'язки. Тому, з урахуванням принципів розумності та справедливості, позивач вважає, що розмір спричиненої йому моральної шкоди може бути оцінений в 1 000,00 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва твід 30.03.2015р. провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні - закрито (т.2 а.с.143-147). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва твід 30.03.2015р. в частині закриття провадження за позовними вимогами [PERSON] до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення моральної шкоди скасовано та справу в цій частині повернуто до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін (т.2 а.с.181-182). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.07.2015 р. ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року в частині, що не скасована апеляційним судом, та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року в частині позову [PERSON] до дочірнього підприємства «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні - залишено без змін (т.2 а.с.206-207). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (т.3 а.с.153). Представник відповідача Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" в судове засідання не з'явилась, подала письмові пояснення в яких зазначила, що сама по собі заборгованість по заробітній платі, заборгованість по компенсації за невикористану відпустку, заборгованість за затримку при звільненні не підтверджена жодним доказом, в тому числі і рішенням суду. Ухвалою господарського суду Вінницької області від 06.10.2015 року у справі №902/798/14 відмовлено [PERSON] з сумою грошових вимог в розмірі 175066,51грн. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 року у справі №902/798/14 ухвалу господарського суду Вінницької області скасовано, прийнято нове рішення яким відмовлено в задоволенні заяви про включення до складу кредиторів ДП «УГК «Nemiroff» [PERSON] з сумою грошових вимог в розмірі 175066,51грн. Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2016 року у справі №902/798/14 касаційна скарга позивача залишена без задоволення. Постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 року у справі №902/798/14 в частині відмови [PERSON] залишена без змін. У зв'язку з цим, представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими та просить суд відмовити позивачу у стягненні моральної шкоди в розмірі 1000,00грн. (т.3 а.с.155-157) Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується копією трудової книжки серії АЕ №593979, що позивач [PERSON] з 16.06.2009 року по 30.04.2014 року працював на різних посадах у фінансовому департаменті ДП «УГК «Nemiroff». Наказом від 29.04.2014 року №843/К позивача звільнено 30.04.2014р. з посади фінансового директора ДП «УГК «Nemiroff» за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України, на підставі його заяви від 15.04.2014р. 30.04.2014р. позивача було ознайомлено з даним наказом (т.1 а.с.11-16, 17). Разом з тим, згідно Наказу №323-НК від 29.08.2014р., позивача [PERSON] звільнено з посади фінансового директора з 29.08.2014р. за п.4 ст.40 КЗпП України, за здійснений в період з 24.03.2014р. по 29.08.2014р. прогул без поважних причин та не вихід на роботу на виклик роботодавця (т.3 а.с.226-227). Згідно довідки підприємства відповідача від 30.09.2014р., розмір заборгованості по заробітній платі на 01.09.2014р. становить 131892,88грн. та складається із заборгованості за фактично відпрацьований час та заборгованості за невикористану відпустку (т.3 а.с.224). 15.01.2016 року Рівненським апеляційним господарським судом у справі №902/798/14 винесено постанову, якою, серед іншого, відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про включення до складу кредиторів Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з сумою грошових вимог в розмірі 175066,51грн. (т.3 а.с.183-210). Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2016р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 року в частині відмови в задоволенні заяв про включення до складу кредиторів Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", у тому числі [PERSON] з сумою грошових вимог в розмірі 175066,51грн. - залишено без зміни (т.3 а.с.211-223). Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 року, серед іншого, встановлено, що боржником ДП «УГК "Nemiroff" вимоги не визнаються, боржник зазначив, що в частині заборгованості, що не заперечувалася, було виплачено [PERSON] заборгованість у розмірі 238600,27грн., з яких заборгованість по заробітній платі - 22039,43грн., заборгованість по компенсації за невикористану відпустку - 156577,84 та заборгованість за затримку розрахунку при звільненні в сумі 59983,00грн. (т.3 а.с.201) Зазначеною постановою також встановлено, що після зазначених виплат, станом на 16.12.2014р., кредиторські вимоги заявника [PERSON] склали: 175066,51грн, з яких заборгованість по заробітній платі - 38250,73грн., заборгованість по компенсації за невикористану відпустку - 20533,16 та заборгованість за затримку розрахунку при звільненні в сумі - 116282,62грн. (т.3 а.с.202-203) Саме в цій частині - на суму 175066,51грн. відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про включення до складу кредиторів Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff". Таким чином, жодним судови рішенням не встановлено порушення трудових прав позивача [PERSON] Вимога позову про стягнення моральної шкоди є похідною від вимог позову про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, провадження по яким у даній справі закрито. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» № 4 від 31.03.1995р., за наявності порушень прав працівників у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характер, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для справи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте, жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.57-59 ЦПК України, як це передбачено ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, які б підтвердили будь-яке з негативних явищ, визначених ст. 237-1 КЗпП України, стороною позивача суду надано не було. Виходячи з наведеного, позов [PERSON] до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: dismissed