Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,01 га, що розташована на території бувшої Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. За життя, 10 травня 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав їй належну йому земельну ділянку. Однак, Снігурівською державною нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв"язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори та відсутності реєстрації по місцю відкриття спадщини. Заявниця зазначає, що у зв"язку з похилим віком, станом здоров"я та необхідністю надання допомоги [PERSON] , в січні 2005 року останній переїхав до неї для подальшого проживання за адресою [ADDRESS] , де проживав дня своєї смерті [INFO] . Вона здійснювала догляд за [PERSON] , піклувалась, надавала необхідну допомогу, спілкувалася і проводила з ним час. Після смерті спадкодавця, вона також проводила його поховання. Посилаючись на вказане, а також те, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, просила заяву задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно. Заявник подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Представник заінтересованої особи також подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника Горохівської сільської ради Миколаївської області, проти задоволення заяви заперечень не мав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Романово-Булгакове Снігурівського району Миколаївської області у віці 59 років помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 2 складено 04 січня 2007 року у Баратівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області і на його підставі видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,01 га, розташованої в межах Баратівської сільської ради Снігурівського Миколаївської області, що належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 09 липня 2004 року Снігурівською райдержадміністрацією на підставі розпорядження № 409-р від 27 травня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010402300995 (а.с.8). За життя, 10 травня 2006 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за реєстровим № 88, згідно з яким заповів вище вказану належну йому земельну ділянку заявниці у справі [PERSON] (а.с.7). 29 жовтня 2019 року завідувачем Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Коваль Ю.В. надано письмове роз"яснення [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім"я її довірительки за звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поза шестимісячним строком після смерті спадкодавця і не підтвердження факту прийняття спадщини внаслідок постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання (а.с.10). За повідомленням Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 15 квітня 2020 року № 361/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася (а.с.20). Як слідує з довідки в.о. старости Баратівського старостинського округу №1 Горохівської сільської ради Миколаївської області від 19 березня 2020 року №371, [PERSON] з 1984 року був зареєстрований за адресою по [ADDRESS] та знятий з реєстрації місця проживання [INFO] , як померлий [INFO] . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований (а.с.9). Заявниця у справі [PERSON] зареєстрована за адресою по [ADDRESS] , що підтверджується записами про реєстрацію місця проживання у її паспорті серії [NUMBER] , виданому 15 березня 1999 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївськівй області. Згідно п.23 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Актом депутата Горохівської сільської ради Миколаївської області Окунською В.І . від 26 березня 2020 року, посвідчено що [PERSON] останні роки життя тяжко хворів і [PERSON] забрала його до себе за адресою [ADDRESS] , якого доглядала до смерті і хоронила, що також підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). На підтвердження факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем до дня смерті останнього [PERSON] та [PERSON] надали на ім"я суду письмові пояснення від 03.06.2020 року. Відповідно до ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Це означає, що особа є вільною у виборі місця проживання і може мати декілька місць проживання, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання. Відмінність місця реєстрації заявника і фактичного місця проживання не суперечить вимогам закону. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі викладеного, суд приходить висновку, що заявниця довела факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Такий факт породжує юридичні наслідки, оскільки є необхідною умовою одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Спір про право відсутній, оскільки даних про те, що після смерті [PERSON] є інші спадкоємці у яких виникло право на спадщину, немає. На підставі вище викладеного, суд ухвалює про задоволення заяви.

Outcome: approved