Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди. Після останніх змін до позовної заяви від 12 січня 2015 року (а.с. 91-95) просив визнати незаконним наказ відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області від 01 грудня 2014 року №150-к, згідно якого його було звільнено з роботи за вчинення аморального проступку, скасувати наказ Монастириської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 20 жовтня 2014 року № 100 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення від обов'язків класного керівника 6-А класу, скасувати наказ від 20 жовтня 2014 року № 101 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді зменшення тижневого навантаження з предмету - англійська мова (5 годин), просив поновити його на роботі в Монастириській ЗОШ І-ІІІ ступенів на посаді вчителя англійської мови та класного керівника 6-А класу, стягнути з відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації та Монастириської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів в його користь різницю в зарплаті з 20 жовтня по 01 грудня 2014 року за зменшення тарифікаційного навантаження (5 годин) та класне керівництво, також просив стягнути за час вимушеного прогулу середню заробітну плату по день поновлення на роботі та просив стягнути з відповідачів в його користь моральну шкоду в сумі 20000 грн. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначав, що наказом відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації від 01 грудня 2014 року його було звільнено з роботи вчителя англійської мови Монастириської ЗОШ I-III ступенів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України - за вчинення аморального проступку. Посилаючись на те, що аморального проступку він не вчиняв, просив поновити його на роботі. Також вважав, що 20 жовтня 2014 року наказом № 100 та 101 Монастириської ЗОШ І-ІІІ ступенів на нього безпідставно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення від обов'язків класного керівника 6-А класу та зменшено тижневе навантаження вчителя англійської мови, вилучивши 5 год. даного предмету в 6-А класі. Вказані накази вважав незаконними оскільки позивач отримав заробітну плату в меншому розмірі, а тому просив стягнути різницю в заробітній платі та скасувати ці накази. Крім цього, за час вимушеного прогулу просив стягнути середньомісячний заробіток. Вважав, що через незаконе звільненням йому заподіяно моральних страждань, тому просив відшкодувати моральну шкоду, яку оцінив у 20000 грн. та просив їх стягнути з відповідачів. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позові та заяві про уточнення позовних вимог, просять їх задовольнити. Окрім цього, позивач у судовому засіданні зазначив, що 06 жовтня 2014 року на уроці англійської мови у 6-А класі він заподіяв чотирьом учням ударів та схиляв ученицю цього класу до заподіяння ударів іншому учневі, однак вказав, що ці дії він чинив жартома, оскільки проводив урок у формі «мобільного розвитку усного мовлення». Представники відділу освіти Павельчак З.Т., директор школи Слюсар О.А. та представник цих установ - Андрусенко І.Я. в судовому засіданні заперечували проти вимог позивача та просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі зазначивши, що звільнення позивача було правомірним, позаяк останній вчинив аморальний проступок, не сумісний із продовженням роботи педагога. Зокрема, пояснили, що на уроці англійської мови у 6-А класі 6 жовтня 2014 року позивач застосував фізичне насилля по відношенню до учнів цього класу завдавши їм ударів, окрім цього змусив ученицю, застосовуючи щодо неї психологічний тиск, тричі вдарити учня цього класу. Вважають, що жодних порушень законних прав позивача з боку відповідачів не відбувалося. Вказують, що відповідачі діяли відповідно до законодавства про працю та керувалися інтересами учнів та їхніх батьків, оскільки необхідно було зняти напругу, викликану непедагогічною поведінкою позивача й реакцією батьків на таку поведінку, які вимагали від відповідачів ужити адекватних заходів реагування до позивача. Зазначене підтвердили також своїми письмовими запереченнями, які на їхню думку, обґрунтовують правомірність дій при виданні оспорюваних наказів та проведенні звільнення позивача. Свідок [PERSON]., яка працює в Монастириській ЗОШ І-ІІІ ступенів на посаді практичного психолога суду пояснила, що 08 жовтня 2014 року до неї надійшов запит на проведення опитування з метою встановлення суворого ставлення до учнів в школі та позашкільному середовищі в класах, в яких [PERSON] викладає англійську мову, закрема це 3, 6 і 11 класи. Дане опитування було проведено в період з 11 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року. Загалом, в паралельних шостих класах школи, в опитуванні взяли участь 55 учнів. Дане опитування проводилось анонімно. Згідно результатів опитування було встановлено, що на запитання: «Чи застосовують вчителі тілесні покарання» відповіді були наступними: дуже часто - 0, часто - 4, інколи - 14, ніколи - 37. Крім того, 14 опитаних зазначили, що вчитель [PERSON] під час уроків підвищує тон, ображає, принижує, б'є по різних частинах тіла. З результатами даного опитуванням було ознайомлено керівництво школи. Малолітній свідок [PERSON], який є учнем 6-А класу, суду пояснив, що в класі навчається 16 учнів. Класним керівником класу в якому навчається [PERSON], в момент виникнення конфлікту був [PERSON], який викладав у його класі англійську мову. 06 жовтня 2014 року на уроці англійської мови, [PERSON] задавши граматичну тему на самостійне опрацювання, вийшов із класу. Коли повернувся, мав дуже хороший настрій та співав - «пісню - жарт». Дехто з учнів сміявся, після чого він кожного хто сміявся викликав до свого столу та бив по сідницях, зокрема це були [PERSON], [PERSON], [PERSON] і він особисто. Спочатку [PERSON] вдарив по сідниці [PERSON], після чого вона сіла за свою парту. Згодом він почав розповідати жарти, після чого дехто знову почав сміятись, після чого [PERSON] викликав до себе [PERSON] та вдарив його по сідниці. Третім до себе він викликав [PERSON], якого теж вдарив по сідниці. Через деякий проміжок часу [PERSON] наказав [PERSON] щоб вона вдарила [PERSON], вона відмовлялася однак [PERSON] наполіг на цьому, після чого вона вдарила його по голові один раз. На що [PERSON] сказав їй ударити сильніше й [PERSON] вдарила його по голові ще два рази. Після цього [PERSON] викликав його до себе, нахилив до столу та промовляючи «Причащається раб божий [PERSON]», вдарив по сідниці. Малолітній допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що навчається в 6-А класі. 06 жовтня 2014 року [PERSON] прийшовши до них на урок англійської мови, дав завдання - граматичну тему, яку вони не вивчали. Через деякий час, [PERSON] вийшов із класу на декілька хвилин. Коли повернувся, почав співати пісню, після чого почав запитувати учнів хто що написав. Після цього викликав до себе [PERSON], нахилив його до столу і вдарив по сідниці за те, що він сміявся з нього коли той співав. Після цього [PERSON] сказав до [PERSON] «Cтюардеса», і наказав їй вдарити [PERSON]. Вона підійшла до [PERSON] та вдарила його по голові. Згодом [PERSON] звернувся до [PERSON], та наказав йому встати, потім присісти декілька раз та викликав його до свого столу й промовляючи «Причащайся раб божий [PERSON]», вдарив по сідниці. Пізніше [PERSON] викликав до свого столу [PERSON] та таким самим чином ударив і його. Малолітня свідок [PERSON] пояснила, що навчається в 6-А класі. 06 жовтня 2014 року [PERSON] прийшов на урок і задав їм тему, якої вони ще не знають після чого вийшов із класу. Повернувшись в клас, він мав дуже хороший настрій, та почав співати пісні зі словами «мама шики дим», «яблуні цвітуть». Після цього він викликав та бив по сідницях [PERSON] та [PERSON]. Пізніше викликав до себе [PERSON], яка одразу не підійшла, на що він розсердився. Коли вона підійшла, [PERSON] сказав їй вдарити [PERSON]. Згодом [PERSON] викликав до себе [PERSON], нахилив його на парту та почав бити по сідниці промовляючи «Причащайся раб божий [PERSON]». Також допитана свідок [PERSON] повідомила, що відео на телефон вона таємно знімала як доказ протиправної поведінки вчителя, порадившись попередньо із мамою. Малолітня свідок [PERSON], що є ученицею 6-А класу, суду повідомила наступне. 06 жовтня 2014 року [PERSON] прийшовши на урок, задав тему та за деякий час вийшов із класу. Повернувшись в клас, [PERSON] почав співати. Всі учні почали сміятись, після чого він викликав її до свого столу та сказав повернутися і вдарив по сідниці. Згодом він викликав до себе хлопців та їх бив по сідницях. Через деякий час [PERSON] наказав учениці [PERSON] щоб вона вдарила по голові [PERSON], що вона змушена була зробити. Згодом [PERSON] почав співати пісню, при цьму вставляючи в пісню ім'я [PERSON]: - «Що через тую бандуру [PERSON] нежонатим став». Таким самим чином [PERSON] вчинив по відношенні до [PERSON]. Крім того [PERSON] обзивав хлопців «придурками». Свідок [PERSON] крім того зазначила, що коли [PERSON] вдарив її по сідниці їй було неприємно та принизливо. Малолітня свідок [PERSON] суду пояснила, що навчається в 6-А класі, в якому позивач був класним керівником та викладав англійську мову на час виникнення конфлікту. 06 жовтня 2014 року на уроці англійської мови, [PERSON] зайшов у клас і задав їм тему на самостійне опрацювання, після чого вийшов із класу. За деякий час [PERSON] повернувшись почав співати пісню зі словами «ой мамо шики дим», з чого учні почали сміятися. Після цього він почав бити хлопців, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Перед тим як це робити по відношенню до [PERSON], він промовляв «причащається раб божий [PERSON]». Такі ж слова він промовляв коли бив [PERSON]. Крім того свідок зазначила, що цього ж дня на уроці [PERSON] змусив ученицю [PERSON] вдарити [PERSON] по голові. Малолітній свідок [PERSON]. суду повідомив, що є учнем 6-А класу. [PERSON] неодноразово приходивши на урок, задавав завдання - теми яких учні ще не вивчали. Коли учні повідомляли його, що ці теми їм не зрозумілі, [PERSON] у відповідь говорив, що вони їх вже вивчали, а сам виходив із класу на деякий час. Коли повертався то співав пісні, а коли учні сміялись він їх викликав до себе і бив. Такі випадки траплялись не лише 06 жовтня 2014 року. Також повідомив що його, [PERSON] також викликав до дошки та завдавав удари по сідницях, а саме, казав нахилитись на парту і рукою завдавав ударів по сідницях та промовляв «причащається раб божий [PERSON]». Йому було неприємно. Такі дії [PERSON] вчиняв і по відношенні до інших учнів, зокрема до [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Малолітнья свідок [PERSON] суду пояснила, що навчається в 6-А класі. 06 жовтня 2014 року на початку уроку зайшов [PERSON] та задав їм завдання, після чого вийшов із класу. Через деякий час він повернувся і почав під час уроку співати. Учні в класі почали сміятися після чого він почав викликати їх та бити по сідницях. Першою він до себе викликав [PERSON] і вдарив її по сідниці. Після неї викликав та бив [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також свідок повідомив, що [PERSON] під час уроку 06 жовтня 2014 року викликав до себе [PERSON], яка спочатку відмовилась підійти, але він підвищеним тоном наказав щоб та швидко підійшла й вдарила [PERSON]. Вона його вдарила один раз по голові. Після цього [PERSON] сказав, що вона його вдарила залегко і щоб вона його вдарила ще двічі. Дехто з учнів почав сміятися, а декому було страшно, в тому числі і їй. Крім того, вона повідомила, що учні, яких бив позивач [PERSON]., спочатку сміялись, однак потім ніхто нічого не говорив. Також пояснила, що їй було б неприємно, якби до неї вчинялися такі дії, які [PERSON] вчиняв до інших учнів. Також додала, що [PERSON] співаючи під час уроку, вставляв жартівливі слова в пісню, наприклад «через тую бандуру [PERSON] шумахером став». Малолітня свідок [PERSON], що є ученицею 6-А класу, суду пояснила наступне. Під час уроку англійської мови 06 жовтня 2014 року, [PERSON] викликав її до себе, та наказав щоб вона вдарила одного з її однокласників - [PERSON], на що вона відповіла що не буде цього робити, однак він підвищеним тоном ще раз наказав щоб вона підійшла. Коли вона підійшла, [PERSON] сказав щоб вона пішла й вдарила [PERSON]. Крім того вона зазначила, що [PERSON] викликав до себе [PERSON], та бив його по сідницях. Малолітня свідок [PERSON] суду пояснила, що навчається в 6-А класі. 06 жовтня 2014 року [PERSON] зайшов до них на урок, задав їм завдання, після чого вийшов. За деякий час він повернувся в дуже хорошому настрої та співав жартівливих пісень, а тому учні почали сміятися. Згодом він викликав до себе [PERSON], нахилив його на стіл і промовляючи «причащається раб божий [PERSON]» вдарив його рукою по сідниці. Після цього наказав [PERSON] присідати, крім того він викликав до себе [PERSON], сказав їй повернутися та вдарив її по сідниці. Після цього він сказав [PERSON] щоб вона вдарила [PERSON] по голові. Згодом [PERSON] викликав до себе [PERSON] і нахиливши його на парту завдавав удари по сідниці промовляючи «причащається раб божий [PERSON]». Причину, по якій [PERSON] викликав хлопців та бив їх, він їм не пояснював. Малолітня свідок [PERSON] суду пояснила, що навчається в 6-А класі. 06 жовтня 2014 року [PERSON] прийшовши на урок задав їм завдання, а сам на 15 - 20 хв. вийшов із класу. Повернувся [PERSON] в хорошому настрої та почав співати, після чого учні почали сміятись. Під час того як [PERSON] співав, він вставляв в пісню прізвища деяких учнів, наприклад «через тую бандуру [PERSON] нежонатим став». Згодом він викликав до осебе [PERSON], та сказав їй щоб вона повернулась та вдарив її по сідниці. Крім того він викликав до себе [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Хлопців він нахиляв над столом і завдавав удари по сідницях. Згодом він звернувся до [PERSON], та сказав їй щоб вона вдарила [PERSON] тричі по голові, яка спочатку відмовилася але [PERSON] підвищеним тоном промовив «[PERSON] йди і вдар», після чого вона вдарила його один раз, однак [PERSON] сказав вдарити ще два рази. Перед тим як вона це зробила, він викликав [PERSON] до себе і вдарив по сідницях. Крім того додала, що [PERSON] під час того як завдавав учням ударів по сідницях промовляв «причащається раб Божий». Крім того, під час уроку 06.10.2014 року, він обзивав [PERSON] «шумахер», а інших хлопців «козли», «придурки», а ученицю [PERSON] назвав «стюардеса». Під час того як він бив учнів вони не плакали, але після уроку говорили, що їм було боляче. Крім того додала, що під час уроків він змушував співати пісні учнів [PERSON] та [PERSON], бо в іншому випадку поставить двійку з англійської мови за рік. Малолітня свідок [PERSON] яка навчається в 6-А класі, суду надала наступні пояснення. 06 жовтня 2014 року [PERSON] прийшовши в клас дав їм завдання, після чого вийшов і його не було близько 10-15 хвилин. Коли прийшов то почав співати пісню зі словами «ой мамо шики дим, шики дим» і «взяв би я бандуру», при цьому вставляючи імена учнів їхнього класу: «через тую бандуру [PERSON] нежонатим став» і «через тую бандуру [PERSON] шумахером став». Учні через це почали сміятися після чого він по черзі почав викликати деяких учнів до себе і бити по сідницях. Першим викликав [PERSON], потім покликав [PERSON] якого положив на парту і вдарив рукою по сідниці промовляючи «причащається раб божий [PERSON]». Після цього покликав до себе [PERSON] якого також вдарив промовляючи «причащається раб божий [PERSON]». Потім звернувся до [PERSON] щоб вона підійшла до [PERSON] і вдарила його по голові, після чого вона його злегка вдарила. Після цього [PERSON] сказав щоб вона вдарила його ще раз, але сильніше. Потім він викликав до себе [PERSON] якого теж вдарив по сідниці. Після цього продзвенів дзвінок і учні пішли на перерву. Учні не говорили того чи було їм боляче, однак коли він бив їх рукою по сідницях вони промовляли «ай». Від вищезгаданих подій в свідка [PERSON] погані враження, так як це принизливо, крім того [PERSON] учнів називав принизливими словами «козел», «придурки». Також зазначила що такі випадки траплялись і на інших уроках [PERSON]., і те що інші вчителі так не вчиняють, тільки [PERSON] Уроки англійської мови, які проводив [PERSON], їй не подобались так як вчитель на уроках співав, замість того щоб вчити. Свідок [PERSON]., яка є мамою учня 6-А класу - [PERSON], суду пояснила, що 06 жовтня 2014 року її син прийшов додому із школи дуже сумний. На її запитання чому він такий сумний, він відповів, що його била [PERSON], тому що так їй наказав [PERSON], а після цього його викликав [PERSON] до столу і наказав нахилитися над столом після чого промовляючи «причащайся раб божий [PERSON]» вдарив його по сідниці. [PERSON] був дуже пригнічений цим інцидентом. Також зазначила, що вона з чоловіком виховувують своїх дітей у дусі християнських цінностей та стандартів, привчають до побожності й моралі. Тому її син [PERSON], як правило, щонеділі відвідує Божествену Літургію у храмі, де під час служби відбувається Таїнство Святого Причастя, [PERSON] нерідко сам причащається. Тому вислови [PERSON]. під час удару її сина [PERSON] «що причащається раб божий [PERSON]» є на її думку зневажажлевим до релігійних переконань дитини. Крім того [PERSON]. повідомила, що вона та її чоловік ніколи не застосовують фізичну силу до своїх дітей, а в цьому випадку собі таке дозволила чужа людина. Також свідок зазначила, що як повідомив їй син, йому було боляче й соромно коли його били в школі й він з цього приводу дуже хвилювався. Свідок [PERSON]. дії [PERSON]. характеризувала як приниження дитини. Також свідок зазначила, що на батьківських зборах батьки 08 жовтня 2014 року написали спільну відмову від [PERSON]. як від класного керівника 6-А класу. Свідок [PERSON]., який працює заступником директора школи з навчально-виховної роботи Монастириської ЗОШ І-ІІІ ступенів, пояснив суду наступне. 07 жовтня 2014 року [PERSON], яка працює провідним спеціалістом у відділі освіти, прийшла в його кабінет і повідомила що учні 6-А класу зробили відеозапис фрагменту уроку англійської мови, де вчитель змушував їх співати та бити один одного. Після цього повідомлення вони викликали [PERSON]. та запитали, що він може сказати з цього приводу, на що він відповів, що була досить напружена робота на уроці тому він дозволив дітям відпочити, з його слів це була «релаксація». Коли вони з [PERSON] запропонували [PERSON]. написати пояснення з цього приводу, він сказав що напише, однак цього не зробив, а на наступний день на роботу не вийшов. Коли дирекція школи відбирала пояснення в учнів 6-А класу, вони розповіли як все відбувалось 06 жовтня 2014. Більшість учнів повідомили, що на уроці вчитель примушував їх співати, змушував бити один одного, бив дівчат. Багато дітей також говорили, що вони не хочуть такого вчителя і класного керівника. Він був досить здивований відвертістю дітей. Після цього [PERSON] взяв лікарняне. Для розслідування вищевказаного факту була створена комісія, яка провела співбесіду з батьками учнів 6-А класу, а [PERSON]. - психолог, зробила опитування по всіх класах, в яких викладав [PERSON] Крім того, допитаний свідок зазначив, що батьки і діти скаржилися на непедагогічну поведінку вчителя [PERSON]., на образи, крики та на побиття дітей. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, заперечення на позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів, покази свідків, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне. Позивач з 16 грудня 1991 року згідно наказу № 233-к відділу освіти Монастириського району призначений на посаду вчителя англійської мови Монастириської середньої школи на період перебування основного працівника у відпустці для догляду за дитиною. 01 вересня 1992 року [PERSON]. призначено на посаду вчителя англійської мови. 26 вересня 2000 року на підставі наказу № 141-к відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації [PERSON] призначений на посаду директора Монастириської загальноосвітньої школи I-III ступенів, з дозволом читати уроки іноземної мови. 30 серпня 2006 року позивача звільнено з посади директора школи за власним бажанням та залишено на посаді вчителя англійської мови з повним тижневим навантаженням в даній школі. 30 серпня 2014 року згідно наказу № 73 директора Монастириської ЗОШ I-III ступенів [PERSON] був призначений класним керівником 6-А класу. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] 06 жовтня 2014 року на уроці англійської мови безпричинно наніс учням 6-А класу [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] удари рукою по сідницях. Крім цього, позивач [PERSON] на цьому ж уроці змусив учиницю [PERSON] завдати трьох ударів рукою по голові учневі [PERSON]. Дані факти та обставини підтверджується показами малолітнього свідка [PERSON]., його матері - свідка [PERSON]., малолітніх свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], які є учнями 6-А класу й безпосередньо спостерігали за побиттям учнів позивачем [PERSON] під час уроку англійської мови. Також малолітні свідки в показах підтвердили той факт, що позивач [PERSON] змусив учиницю [PERSON] завдати трьох ударів по потилиці учню цього класу [PERSON]. Окремі епізоди зазначених подій підтверджуються даними відео відзнятими ученицею цього класу на камеру мобільного телефону, та зафіксовані на компакт-диску дослідженому в судовому засіданні (а.с. 82). Також як установлено судом, 07 жовтня 2014 році дирекції Монастириської ЗОШ I-III ступенів стало відомо про факт непедагогічної поведінки [PERSON]. й у зв'язку з цим йому було запропоновано надати пояснення. Однак позивач відмовився їх надавати. 08 жовтня 2014 року на ім'я директора школи, надйшла заява батьків 6-А класу, де вони наполягали замінити вчителя англійської мови та класного керівника [PERSON]. у зв'язку з неналежним виконням ним обов'язків вчителя і класного керівника. Цього ж дня, в.о. директора Монастириської ЗОШ I-III ступенів Боднарчук Н.Б., видано наказ № 93 «Про вивчення питання незадовільного виконання обов'язків класного керівника та вчителя англійської мови [PERSON] в 6-А» (а.с. 49). На підставі цього наказу комісією складено акт від 08 жовтня 2014 року № 252/1, де констатовано, що вчитель англійської мови [PERSON] не пояснював новий матеріал, задавав додому невивчені теми, заставляв на уроках учнів співати різні пісні, обзивав дітей, кричав на них, змушував учнів бити один одного, часто на уроках виходив із класу (а.с. 48). 20 жовтня 2014 року згідно наказу № 100 Монастириської ЗОШ I-III ступенів «Про призначення класного керівника 6-А класу» позивача звільнено від обов'язків класного керівника 6-А класу за грубе порушення «Положення про загальноосвітній навчальний заклад, Посадової інструкції класного керівника» (а.с.12). 20 жовтня 2014 року наказом № 101 Монастириської ЗОШ I-III ступенів «Про зміну тарифікації вчителів англійської мови» у позивача [PERSON]. зменшено тижневе навантаження вчителя англійської мови, зокрема знято 5 тарифікаційних годин англійської мови в 6-А класі з 20 жовтня 2014 року (а.с. 12 звор.). 13 листопада 2014 року доповідною запискою за № 275 дирекція Монастириської ЗОШ I-III ступенів звернулася до начальника відділу освіти Монастириської державної адміністрації з приводу звільнення позивача [PERSON]. із займаної посади на підставі п. 3 ст. 41 Кодексу законів про працю України за вчинення аморальних проступків, несумісних із продовженням педагогічної роботи (а.с. 54). Окрім інших доводів на обґрунтування звільнення [PERSON]. із займаної посади за вчинення останнім аморального проступку не сумісного із продовженням роботи педагога, дирекція у своїй доповідній записці послалася на епізоди непедагогічної поведінки вчителя англійської мови [PERSON]., які були зафіксовані на відзнятому ученицею 6-А класу відео. На підставі зазначеної доповідної записки наказом від 14 листопада 2014 року № 142-к [PERSON]., вчителя англійської мови Монастириської ЗОШ I-III ступенів, було звільнено із роботи з 19 листопада 2014 року за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, на підставі п. 3 ст. 41 Кодексу законів про працю України (а.с 55). Враховуючи те, що позивач [PERSON] із 19 листопада 2014 року перебував на лікарняному, про що повідомив телефонограмою дирекцію школи, та з метою недопущення припинення трудових відносин із позивачем в період його тимчасової непрацездатності, відділ освіти Монастириської районної державної адміністрації звільнив [PERSON]. з посади вчителя англійської мови Монастириської ЗОШI-III ступенів за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи наказом від 01 грудня 2014 року № 150-к й визнав таким, що втратив чинність наказ від 14 листопада 2014 року № 142-к (а.с. 7 звор.). Даючи оцінку діям позивача [PERSON]. в частинні побиття та схиляння до побиття учнів, суд виходить із такого. Кодексом законів про працю України передбачено поряд із загальними також і додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника. Ці додаткові підстави звільнення викладені в статті 41 Кодексу. Метою законодавчого закріплення додаткових підстав розірвання трудового договору є підвищення відповідальності таких категорій працівників, трудова функція яких пов'язана з виконанням особливо відповідальної роботи. Так, однією з додаткових підстав звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, передбаченого ст. 41 Кодексу законів про працю України, є вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи (пункт 3 статті 41 Кодексу). Поняття аморального проступку повністю не розкривається в чинному законодавстві, воно належить до категорії оціночних понять. Як зазначила Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 5 серпня 2009 року, аморальний проступок це винна дія або бездіяльність, що порушує основні моральні норми суспільства та суперечить змісту трудової функції і тим самим дискредитує службо-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Відповідно до вимог ст. 56 Закону країни «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов'язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі: правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей; додержувати педагогічної етики, моралі, поважати гідність дитини, учня, студента; захищати дітей, молодь від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, <…>. Приписами ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальну середню освіту" визначено, що педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти. Зазначені норми кореспондуються з вимогами пункту 78 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 778. Отже, зміст вищевказаних вимог законодавства дає підстави для висновку, що педагог повинен володіти арсеналом якостей, навичок, умінь, а також вимогами й нормами, якими покликаний керуватися у своїй практичній діяльності. Особа, яка виконує виховні функції в жодному випадку не повинна спотворювати образ педагога, який створений традицією та утверджений у нормах моралі. Педагог повинен бути не тільки висококваліфікованим спеціалістом своєї справи, а й людиною високої духовності та моральних переконань, бездоганної поведінки в громадських місцях, на роботі і в побуті. Працівник, який виконує виховні функції, повинен постійно слідкувати за собою, відчувати, що його поведінка перебуває під жорстким контролем тих, кого він виховує. Внаслідок цього якщо педагог застосовує антипедагогічні засоби впливу до учнів, або недостойною поведінкою в навчальних закладах чи в побуті скомпрометував себе перед учнями, батьками, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за п. 3 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Поряд із обов'язками педагогічного працівника законодавством гарантовані й права учня, до яких відноситься право на безпечні і нешкідливі умови навчання; повагу людської гідності; захист від будь-яких форм експлуатації, психічного і фізичного насильства, від дій педагогічних та інших працівників, які порушують їх права, принижують честь і гідність (пункт 72 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, ст. 51 Закону України "Про освіту"). Окрім цього, положення статті 28 Конституції України закріплюють право кожної особи, у тому числі дитини, на повагу до її гідності та вказують, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню. Це положення Основного Закону конкретизується в Цивільному кодексі України, який зазначає, що фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню (ч. 2 ст. 289 ЦК України). Стаття 52 Основного Закону, яка безпосередньо спрямована на попередження насильства над дітьми, прямо вказує, що будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом. Відповідно до положень ст.ст. 28, 34, 37 Конвенції Організації Об'єднаних Націй "Про права дітей", ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних заходів, щоб шкільна дисципліна була забезпечена методами, які ґрунтуються на повазі до людської гідності дитини; захищати дитину від усіх форм насильства; держави-учасниці повинні забезпечити, щоб жодна дитина не піддавалась катуванням та іншим жорстоким, нелюдським або принижуючим гідність видам поводження чи покарання. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у навчальних закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образ, недбалого і жорстокого поводження з нею (ст. 10 Закону). Як слідує з положень Порядку розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України від 19 серпня 2014 р. № 564/836/945/577 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 вересня 2014 р. за № 1105/25882, жорстоким поводженням з дитиною є будь-які форми фізичного, психологічного, <…> насилля над дитиною в сім'ї або поза нею <…>. Таким чином дослідивши надані сторонами докази в судовому засіданні, та враховуючи вимоги законодавства, якими врегульовано трудові та освітні відносини та питання з приводу охорони дитинства, суд приходить до висновку що позивач [PERSON] під час уроку англійської мови у 6-А класі 6 жовтня 2014 року вчинив аморальний проступок, який проявився в тому, що він ударив чотирьох учнів цього класу, зокрема [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], чим завдав останнім фізичного болю та змусив учиницю [PERSON] застосовуючи психологічний тиск тричі завдати учню [PERSON]. ударів по голові. Такими діями, на думку суду, позивач образив і принизив дітей, оскільки їхня гарантована законодавством фізична недоторканність та гідність були порушені через неправомірне поводження з ними позивачем. Такі дії, на думку суду, дискридетують статус педагога та є несумісними з продовженням роботи на посаді вчителя. Щодо відмови первинної профспілкової організації Монастириської ЗОШ I-III ступенів, на звільнення [PERSON]. із роботи за вчинення аморального проступку, який мав місце 06 жовтня 2014 року відносно учнів 6-А класу, то суд її оцінює критично. Обґрунтовуючи відмову в наданні згоди, профспілковий комітет зазначив, що була порушена процедура звільнення працівника, не були представленні підтверджувальні документи побиття учня, та зазначили, що за один і той самий вчинок позивача [PERSON]. уже було покарано тричі. Згідно з вимогами ч. 7 ст. 43 Кодексу законів про працю України рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. З огляду на зазначені вимоги законодавства суд розцінює посилання профспілкового комітету на відсутність письмових доказів побиття учня не обгрунованими, позаяк члени профкому для підтвердження факту непедагогічної поведінки [PERSON]., що мав місце на уроці 06 жовтня 2014 року могли самостійно опитати самих учнів 6-А класу на засіданні профспілкового комітету й пересвідчитися у цьому, чого ними зроблено не було. Посилання на неодноразове покарання [PERSON]. за один і той самий проступок, суд також до уваги не бере, оскільки Кодекс законів про працю України (ст. 147 Кодексу) визначає лише два види дисциплінарних стягнень: догана та звільнення з роботи. Таких стягнень на позивача [PERSON]. за вчинення аморального проступку відповідачами не застосовано, що підтверджується відсутністю відповідних наказів у матеріалах справи. Надуманим є посилання на те, що порушена процедура звільнення позивача із роботи, оскільки профспілковий комітет не зазначив у чому саме полягає таке порушення. Окрім цього, намагання профспілкового комітету, членами якого є в основному педагоги, за виключенням одного із членів ([PERSON]) через відмову в звільненні позивача захистити лише трудові права [PERSON]., поряд з цим проігнорувати гарантовані законодавством права учнів, фізична недоторканність та гідність яких була порушена позивачем, ставить під сумнів об'єктивність, обґрунтованість, безсторонність, розсудливість прийнятого профспілковим комітетом рішення. Таким чином суд приходить до переконання про законність та обґрунтованість наказу від 01 грудня 2014 року № 150-к відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації про звільнення [PERSON]. з посади вчителя англійської мови Монастириської ЗОШ I-III ступенів за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, за таких обставин позов у цій частині до задоволення не підлягає. Щодо скасування наказу від 20 жовтня 2014 року згідно наказу № 100 директора Монастириської ЗОШ I-III ступенів, згідно з яким позивача звільнено від обов'язків класного керівника 6-А класу за грубе порушення «Положення про загальноосвітній навчальний заклад», Посадової інструкції класного керівника, то суд вважає зазначений наказ також правомірним з огляду на таке. Відповідно до пункту 2.2. Положенням про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 06.09.2000 р. № 434 та зареєстрованим Міністерством юстиції України 26.09.2000 р. за N 659/4880, обов'язки класного керівника покладаються директором навчального закладу на педагогічного працівника або на досвідченого майстра виробничого навчання, за його згодою, і не можуть бути припинені до закінчення навчального року. У виняткових випадках з метою дотримання прав та інтересів учнів (вихованців) та їх батьків зміна класного керівника може бути здійснена протягом навчального року. Отже, законодавство передбачає у виняткових випадках, виключно з ціллю дотримання прав та інтересів учнів і їхніх батьків, зміну класного керівника протягом навчального року. Як установлено в судовому засіданні, зміна класного керівника, позивача [PERSON]. у 6-А класі була зумовлена колективним зверненням батьків, учнів цього класу, які наполягали на заміні класного керівника (а.с. 50). Таким чином батьки реалізували своє право передбачене ст. 60 Закону України "Про освіту", відповідно до якої батьки або особи, які їх замінюють, мають право звертатися до державних органів управління освітою з питань навчання, та виховання дітей, захищати у відповідних органах законні інтереси своїх дітей. За таких обставин зазначена вище позовна вимога до задоволення не підлягає. З приводу скасування наказу від 20 жовтня 2014 року № 101 Монастириської ЗОШ I-III ступенів згідно з яким у позивача [PERSON]. зменшено тижневе навантаження вчителя англійської мови, зокрема знято 5 тарифікаційних годин англійської мови в 6-А класі з 20 жовтня 2014 року, то суд вважає цю вимогу обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення. Відповідно до статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічне навантаження вчителя, тобто час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу, - це 18 навчальних годин на тиждень, що становлять тарифну ставку. Тобто педагогічне навантаження вчителя обсягом менше ніж 18 годин на тиждень є неповним робочим часом. При цьому неповний робочий час може бути запроваджено на визначений строк або без обмеження строком. У разі встановлення неповного робочого часу оплата праці провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку. Педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності обсягом менше тарифної ставки, передбаченої частиною першою цієї статті, встановлюється тільки за його згодою. Як встановлено в судовому засіданні, у позивача [PERSON]. станом на дату видання оспорюваного наказу педагогічне навантаження було менше ніж 18 годин на тиждень, зокрема 17 годин, однак зазначеного позивач не оспорював. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні наказом від 20 жовтня 2014 року № 101 без згоди позивача [PERSON]. його педагогічне навантаження зменшено на 5 годин, що є не законним, оскільки проведено в супереч ст. 25 Закону України «Про загальну середню освіту». Окрім цього, з метою відновлення трудових прав позивача [PERSON]. підлягає до задоволення його вимога про стягнення з відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації різниці в заробітній платі з 20 жовтня по 01 грудня 2014 року за незаконне зменшення педагогічного навантаження (4617,21-3294,64=1322,57) в сумі 4617,21 грн. (з вирахування податків та зборів та інших обов'язкових платежів), що підтверджується розрахунковою довідкою від 24 лютого 2015 року № 01-10/01/144 (а.с. 168). Стягнення покладається саме на відділ освіти Монастириської районної адміністрації, оскільки нарахування та виплата заробітної плати педагогічним працівника здійснюється саме цим органом, що визнано й неоспорювалося сторонами по справі в судовому засіданні. Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди, суд вважає що ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивач обґрунтував її лише незаконним звільненням із займаної роботи, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Інших доводів на відшкодування моральної шкоди та доказів на їх підтвердження ані позивачем, ані його представником суду представлено не було. Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то вона до задоволення не підлягає з огляду на необґрунтованість вимоги про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення позивача із займаної посади. Таким чином, враховуючи наведене та оцінюючи надані сторонами та наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації, Монастириської ЗОШ I-III ступенів в частині скасування наказу від 20 жовтня 2014 року «Про зміну тарифікації вчителів англійської мови» та стягнення із відділу освіти Монастириської районної державної адміністрації різниці в заробітній платі, що виникла внаслідок зазначеного наказу. З огляду на викладене та

Outcome: partial