Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Золочівською державною нотаріальною конторою від 18.05.1996 року власність 1/2 частини житлового будинку перейшла їй та її брату [PERSON] в рівних частинах. Батькові належало 1/2 частина вказаного домоволодіння. Після смерті батька вона спадщину прийняла, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та предметами домашнього вжитку. При цьому право власності на будинок за батьком зареєстровано не було, хоча факт володіння було встановлено органом місцевого самоврядування, шляхом внесення відповідного запису у погосподарську книгу № 2 особовий рахунок 0140. Звернувшись до нотаріальної контори, їй було відмовлено в зв"язку з тим, що батько за життя не посвідчив належним чином право власності на спірний будинок, отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене нерухоме майно вона не змогла. Від позивачки надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача - [PERSON] та третьої особи- Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області також надійшло письмове клопотання про згоду з позовними вимогами та про розгляд справи за відсутності їх представників. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області 07.08.1995 року, видно, що [PERSON] помер [INFO] в с.Довжик Золочіського району Харківської області. (а.с.11). Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, беручи до уваги також роз"яснення Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року, викладені в постанові №7 "Про судову практику у справах про спадкування", та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК, і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом, суд приходить до того, що до відносин, що виникли, необхідно застосовувати положення ЦК УРСР. Згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти, подружжя та батьки померлого. Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є його донька - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який в свою чергу від прийняття спадщини відмовився. (а.с.7). Реалізувавши своє право спадкоємиця, у визначений законом строк звернулася до Золочівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Золочівської нотаріальної контори від 20.12.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] позивачці відмовлено в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.19). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З довідки КП "АІБ Золочівського району" №2784/02-14 від 12.11.2013 року вбачається, що згідно довідки, станом на [INFO] користувачем житлового будинку загальною площею 54,2 кв.м. житловою площею 42,6 кв.м. розташованого [ADDRESS] був [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Золочівською державною нотаріальною конторою від 18.05.1996 року реєстр № 1329 власність 1/2 частини житлового будинку перейшла до [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Дане свідоцтво не реєструвалося в БТІ. На теперішній час житловий будинок рахується за [PERSON] в 1/2 частині, [PERSON] в 1/4 частині та [PERSON] в 1/4 частині згідно довідки Довжицької сільської ради № 02-21/472 від 12.11.2013 р. запису по господарській книзі № 2 особовий рахунок № 0140. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 21.11.2013 р. становить 123326 грн.(а.с.15) Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень -офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до положень закону "Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР"від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім'я, по батькові голови родини, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів 1/2 частиною житлового будинку [ADDRESS] Золочівського району Харківської області на праві власності, [PERSON] володіла ? частиною вказаного житлового будинку, [PERSON] володів ? частиною вказаного будинку. Відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки запис з погосподарської книги не включено до правовстановлюючих документів, на підставі яких здійсюється реєстрація прав власності та видача свідоцтва про право на спадщину, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мін"юсту України від 22.02.2012 року №296/5, тому у [PERSON]. виникли перешкоди в нотаріальному оформленні права власності на зазначене нерухоме майно. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS], яким за життя володів її батько [PERSON]. Проте у період коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю [PERSON], не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини. Таким чином, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню. На відшкодування судових витрат позивач не наполягає. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: approved