Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" (далі - ТзОВ "Фінпром Маркет") про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., Богородчанський відділ ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 03 червня 2021 року старшим державним виконавцем Богородчанського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дидич І. П. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №65643455 з приводу стягнення з нього коштів у розмірі 4829,60 грн. Із зазначеної постанови йому стало відомо, що виконавче провадження №65643455 відкрито з примусового виконання виконавчого напису №6932, виданого 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. за заявою ТзОВ "Фінпром Маркет" про стягнення з нього на користь товариства 4829,60 грн. Вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Вказаного у виконавчому написі кредитного договору №1-20181009-55852 від 09 жовтня 2018 року з ТОВ "Фінансова компанія "Бізнес капітал" не укладав та не підписував. Свідченням цього, зокрема, є відсутність у виконавчому написі його паспортних даних. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, він також дізнався, що право вимоги за вказним кредитним договором відступалось кільком фінансовим компаніям, в кінцевому результаті таке право набуло ТзОВ "Фінпром Маркет". Зазначає, що у приватного нотаріуса не було правових підстав для видачі виконавчого напису, оскільки сума заборгованості, зазначена в ньому не може вважатись безспірною, така заборгованість за кредитним договором від 09 жовтня 2018 року відсутня. Також позивач зауважує, що редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, чинна на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, визначає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у наявності боргу за кредитним договором, допустив порушення вимог чинного законодавства, зокрема ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. З врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. 08 вересня 2021 року до суду надійшла заява за підписом директора ТзОВ "Фінпром Маркет", в якій він зазначає, що товариство визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису №6932, виданого 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., таким, що не підлягає виконанню, а також щодо стягнення на користь позивача судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. Вважає, що інші 50% судового збору буде повернуто позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення з ТзОВ "Фінпром Маркет" на його користь 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу, то її представник відповідача не визнає. Одночасно представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій зазначає, що витрати, які поніс позивач під час розгляду справи, не є співмірними з ціною позову та значенням справи для нього, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, повинен бути зменшений з 5000 грн до 1025 грн. Також просив, вирішуючи цю вимогу позивача, врахувати дії товариства щодо врегулювання спору мирним шляхом. Крім того, вказує, що витрати в розмірі 5000 грн взагалі не підлягають компенсації, оскільки стороною позивача не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги, не доведено розмір та/або порядок обчислення витрат на надання правничої допомоги, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт надання позивачу юридичних послуг адвокатом. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача адвокат Савчук В. Р. подав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності його довірителя, зазначивши, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Одночасно з заявою представник позивача подав клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. До клопотання на підтвердження вказаних витрат та їх розміру додано копію договору №16-06/21 від 16 червня 2021 року про надання правової допомоги з додатком, копію акта виконаних робіт №3 від 25 жовтня 2021 року, рахунок-фактуру №16/09 від 16 вересня 2021 року та квитанцію про сплату [PERSON] 5000 грн за надання юридичних послуг згідно з рахунком-фактурою № 16/09 від 16 вересня 2021 року. Представник відповідача\~ТзОВ "Фінпром\~Маркет"\~в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві від 08 вересня 2021 року просив слухати справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не поінформував, пояснення щодо позову не подав, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. Представник третьої особи - Богородчанського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, пояснення щодо позову не подав. До суду надійшла заява про розгляд справи без представника Богородчанського відділу ДВС. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6932, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце народження не відоме, місце роботи не відоме, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , невиплачені в строк грошові кошти в сумі 4829,60 грн на користь ТзОВ "Фінпром Маркет", якому ТзОВ "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250121ФК від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу ТзОВ "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу ТзОВ "Фінансова компанія "Бізнес капітал" на підставі договору факторингу №28022019 від 28 лютого 2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором №1-20181009-55852 від 09 жовтня 2018 року, укладеного між ТзОВ "Фінансова компанія "Бізнес капітал" та [PERSON] (а.с. 5). Старшим державним виконавцем Богородчанського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за заявою представника ТзОВ "Фінпром Маркет" відкрито виконавче провадження №65643455 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису, в межах якого 03 червня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, в описовій частині якої зазначено, що боржник отримує дохід у СПД [PERSON] (а.с. 6). Статтями\~15,\~16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із\~способів,\~визначених у статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню\~процедури вчинення\~нотаріусами виконавчих\~написів присвячена\~Глава 14\~Закону України\~"Про\~нотаріат"\~(далі\~-\~Закон)\~та\~Глава 16\~розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5\~(далі\~-\~Порядок). Відповідно до\~ст. 87 Закону\~в редакції,\~чинній на\~момент видачі\~виконавчого напису,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість.\~Перелік документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється Кабінетом\~Міністрів України. Статтею 88 Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. \~Порядок містить\~такі ж\~правила та\~умови вчинення\~виконавчого напису\~(пункти\~1,\~3\~Глави 16\~розділу ІІ\~Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). \~ \~ \~ \~Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15,\~16,\~18 ЦК України, статей 50,\~87,\~88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17 вересня 2020 року у справі №759/6167/18. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", у тому числі в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 лютого 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17. Таким чином суд вважає, що договір №1/20181009-55852 від 09 жовтня 2018 року, право вимоги за яким ТзОВ "Фінпром Маркет" набуло на підставі договору факторингу №250121ФК від 25 січня 2021 року, укладеним із ТзОВ "Фінансова компанія управління активами", не є договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки суду стороною відповідача не надано доказів того, що такий договір є нотаріально посвідчений. Крім того, у постанові\~\~від 13 жовтня 2021 року у справі\~\~№ 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20. Докази направлення позивачу стягувачем листа-повідомлення з вимогою сплатити борг, отримання/неотримання позичальником такого листа стороною відповідача суду не надано. Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про те, що на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1/20181009-55852 від 09 жовтня 2018 року (у разі її наявності взагалі) не могла вважатись безспірною. Таким чином наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що слід визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., реєстровий номер 6932, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Фінпром Маркет" заборгованості за кредитним договором №1/20181009-55852 від 09 жовтня 2018 року. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження надання правової допомоги [PERSON] представником позивача адвокатом Савчуком В. Р. надано суду: договір про надання правової допомоги від 16 червня 2021 року №16-06/21 з додатком, акт виконаних робіт від 25 жовтня 2021 року, відповідно до якого адвокатом витрачено 30 хв на зустріч із замовником, з`ясування підстав, мети звернення та обставин справи, опрацювання наданих матеріалів, надання правової інформації та консультацій щодо правових підстав для скасування виконавчого напису нотаріуса, вартість послуги - 567,50 грн; впродовж години здійснено підготовку та подачу заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, вартість послуги - 1135 грн; вартість підготовки позовної заяви, підготовки заяви про вжиття заходів забезпечення позову, підготовки додатків до позову, його формування до відправки та подача до суду склала 3405 грн (за 3 години). Також представником позивача надано суду рахунок - фактуру №16/09 від 16 вересня 2021 року на суму 5000 грн та квитанцію №0.0.2382158292.1 від 16 грудня 2021 року про сплату [PERSON] вказаної суми за надання правничої допомоги. З огляду на викладене, враховуючи подане представником відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, витрачений на це час, обсягу наданих послуг, значення справи для позивача, суд вважає, що з ТзОВ "Фінпром Маркет" слід стягнути на користь [PERSON] 3000 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід також стягнути суму судового збору в розмірі 908 гривень, сплаченого за подання позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: partial