Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

21 жовтня 2020 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, пені та трьох відсотків річних за прострочення його виплати. Загальна ціна позову становить 64183,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, що мала місце 08 грудня 2019 року на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» за участю автомобіля «ВАЗ 21099» під керуванням [PERSON] загинув пішохід - син позивачів [PERSON] . Цивільна правова відповідальність водія [PERSON] застрахована відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант». 31 березня 2020 року на адресу відповідача направлено заяву про виплату позивачам страхового відшкодування в розмірі 61726 грн., з яких 50076 грн. - моральна шкода, 11650 грн. - витрати на поховання. Листом від 26 червня 2020 року відповідач повідомив позивачів про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування до надання йому вироку за фактом ДТП відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважаючи вказані дії відповідача незаконними, позивачі просили суд стягнути з нього страхове відшкодування, а також пеню та 3 % річних за затримку його виплати. Зокрема, на користь [PERSON] просили стягнути страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 25038 грн, витрати на поховання в розмірі 11650 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування з розрахунку подвійної ставки НБУ на суму 1094,63 грн та 3 відсотки річних у розмірі 274,38 грн. (всього на користь даного позивача 38057,01 грн) на користь [PERSON] просили стягнути страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 25038 грн, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування з розрахунку подвійної ставки НБУ на суму 870,17 грн та 3 відсотки річних у розмірі 218,14 грн. (всього на користь даного позивача 26126,31 грн). Крім того позивачі просили стягнути на корить кожного з них по 5000 грн. на відшкодування понесених ними судових витрат за надання правничої допомоги. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в якому він проти позову заперечував з огляду на його незаконність та необґрунтованість. Вказав, що спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач не відмовляв позивачам у виплаті страхового відшкодування а лише вказав про відстрочення його виплати в зв`язку з тим, що позивачами не були відразу надані всі документи, необхідні для розгляду справи (п. 36.2 ст. 36 Закону)». Крім того, посилаючись на ч.2 п. 36.2. ст. 36 Закону вказав, що перебіг строку виплати страхового відшкодування в даному випадку припиняється до набрання законної сили рішенням у кримінальному провадженні № 12019220440001500, що було розпочато за фактом даної ДТП. Також вказував, що позивачами не надано документів щодо повного кола родичів загиблого в ДТП [PERSON] оскілки відповідно до вимог вищевказаного Закону маральна шкода відшкодовується рівними частинами чоловіку (дружині, Батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) померлого. Крім того, позивачами не надано доказів того які саме ритуальні послуги були отримані ним на суму 8350 грн відповідно до акту приймання-передачі № 24/20 ВІД 24.02.2020. В зв`язку з безпідставністю основних позовних вимог, відповідач також вважає безпідставними вимоги про нарахування штрафних санкцій, а також безпідставними та завищеними витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили вироком у кримінальному провадженні № 12019220440001500 через взаємопов`язаність даних справ. Суд не знаходить підстав для задоволення даного клопотання. Згідно п. 6 ч.1 ст. 252 ЦПК суд об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. В даному випадку суд приходить до висновку про наявність об`єктивної можливості для розгляду цивільної справи до набрання законної сили вироком у кримінальному провадженні № 12019220440001500 в зв`язку тим, що позовні вимоги обумовлені саме зволіканням з боку відповідача по виплаті страхового відшкодування до отримання ним даного вироку. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні юридичні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 лютого 2020 року Київським міським відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.10,13). Причиною смерті згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 010-732 від 24 лютого 2020 року стала внутрішньочерепна травма з крововиливом під оболонки та в речовину мозку (а.с.11). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12019220440001500 08 грудня 2019 року близько 01-40 год. [PERSON] , [INFO] , рухаючись в темний час доби на автомобілі «ВАЗ 21099» д.н.з. [NUMBER] в напрямку м. Ізюм по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» в районі вулиці Харківській 33 в м. Чугуїв Харківської області, в порушення п. 2.3,10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху не врахував дорожню обстановку, застосувавши неправильні прийоми та способи керування автомобілем, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який перетинав проїзну частину, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля в результаті чого пішохід отримав тяжкі тілесні ушкодження. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.2 ст. 286 КК України (а.с.8). Відповідно до акту приймання -передачі наданих послуг від 24.02.2020 року виданого ФОП [PERSON] на підставі договору про надання ритуальних послуг № 24/20 вартість наданих замовнику [PERSON] ритуальних послуг по похованню померлого [INFO] [PERSON] склала 8350 грн, а загальна вартість придбаних ним ритуальних товарів для поховання склала 3300 грн., що підтверджується товарним чеком № 24/20 від 24.02.2020. Таким чином, всього на поховання сина [PERSON] 24.02.2020 витрачено 11640 грн. (а.с.23-24). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс № АМ9936669, що підтверджується даними з офіційного інтернет-сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України та відповідачем не заперечується (а.с.9). 31 березня 2020 року представником позивачів [PERSON] на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» направлена заява про виплату страхового відшкодування, а саме моральної шкоди в сумі по 25038 грн. для батька ( [PERSON] ) та матері ( [PERSON] ) потерпілого [PERSON] , який внаслідок ДТП, що мала місце 08.12.2019 року отримав тілесні ушкодження, які призвели до його смерті. До заяви залучено витяг з ЄРДР, документи щодо смерті [PERSON] , документи що підтверджують родинні відносини померлого з [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 15 квітня 2020 року представником позивачів [PERSON] на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вих. № 000368/20 направлена заява про долучення документів, до якої долучено документи щодо розміру витрат на поховання [PERSON] та висловлено прохання виплатити страхове відшкодування в сумі 61728 грн, з яких по 25038 грн. моральної шкоди кожному з батьків, 11650 грн. витрати на поховання (а.с.22). 23 червня 2020 року представником позивачів [PERSON] на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» за вих. № 000588/20 направлено запит про надання інформації про стан розгляду заяви про виплату страхового відшкодування від 31.03.2020 ( повідомити номер справи, дату виплати страхового відшкодування) (а.с.27-28). 26 червня 2020 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» на вказаний запит від 23.06.2020 надано відповідь № 12/2732 в якій вказано про необхідність надання оригіналів або завірених належним чином копій ряду документів зокрема копії договору про надання ритуальних послуг від 24.02.2020, лікарського свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , копії паспортів та ідентифікаційних кодів батьків померлого. Крім того, у вказаній відповіді зазначено, що в зв`язку з тим, що за фактом ДТП відкрито кримінальне провадження, то на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для прийняття відповідного рішення щодо здійснення страхового відшкодування припиняється до дати коли страховику стане відоме про набрання законної сили відповідним рішенням суду (а.с.36). 09 жовтня 2020 року за вих. № 001186/20 представником позивачів [PERSON] на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» направлено завірені копії документів вказаних у відповіді страхової компанії від 26.06.2020 (а.с.29). Згідно доводів позовної заяви, які відповідачем не спростовані на момент звернення позивачів до суду страхове відшкодування не було виплачено, а ні повністю, а ні частково. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно п. 2.1 пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом 1961-IV покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно п. 27.1. ст. 27 Закону 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Зважаючи ще що на день настання страхового випадку (08.12.2019) розмір мінімальної заробітної плати становив 4173 грн, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди в зв`язку зі смертю [PERSON] становить 50076 грн. (12х4173). З огляду на відсутність у померлого [PERSON] дружини та дітей позивачами, як батьками померлого, вірно розраховано розмір страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 25038 грн. для кожної особи. У суду також не викликає сумніву сума витрат на поховання в загальному розмірі 11650 грн, з яких 8350 грн. - надані ритуальні послуги, 3300 грн - придбані ритуальні товари, що співвідноситься з вимогами пп. 27.4 - 27.5 ст. 27 Закону 1961-IV. В той же час, суд вважає, що позиція страховика про припинення перебігу визначеного законом строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування ґрунтується, як на нормах закону, так і на матеріалах справи. Так, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його... - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. З матеріалів справи встановлено, що за фактом страхового випадку 08 грудня 2020 року органами досудового розслідування розпочато кримінальне провадження № 12019220440001500 з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень обвинувальний акт у кримінальному упровадженні № 12019220440001500 з 31 січня 2020 року перебуває на розгляді в Чугуївському міському суді Харківської області. Судова справа № 636/455/20. Ухвалою суду від 07.02.2020 справу після проведення підготовчого судового засідання призначено до судового розгляду. Обвинувачений [PERSON] перебуває під вартою, запобіжний захід йому в черговий раз продовжено ухвалою суду від 04.11.2020 (а.с. 80-84). Таким чином, наслідки ДТП за участю [PERSON] , що мала місце 08.12.2019 року з 31 січня 2020 року розглядаються в кримінальній справі, що перебуває в провадженні суду. На думку суду, виходячи з завдань кримінального процесу, саме під час розгляду кримінальної справи суд повинен встановити та відобразити у відповідному вироку наявність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП, що мала місце 08.12.2020 року у м. Чугіїв Харківської області та фактом смерті [INFO] в м. Києві потерпілого [PERSON] , а також відсутність обставин непереборної сили, що спричинили ДТП, відсутність в діях потерпілого під час ДТП будь-якого умислу, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду лише якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, вирок суду в даному випадку є одним з ключових документів, необхідних для виплати страхового відшкодування, а отже суд вважає позицію страховика правомірною та обґрунтованою фактичними обставинами справи. Надана позивачами для прикладу постанова Київського апеляційного суду від 09.06.2020 у справі № 760/18173/19 не є релевантною в даному випадку, оскільки стосується правовідносин коли кримінальне провадження відносно причетного до ДТП водія не було закінчено в зв`язку з його виїздом за межі України. При цьому суд наголошував на відсутності тотожності понять «кримінальне провадження» та «розгляд в кримінальній справі». В даному ж випадку обставини ДТП розглядаються саме в кримінальній справі, що перебуває в суді, а отже даний випадок підпадає під дію абз. 4 п.36.2 ст. 36 Закону 1961-IV. За таких обставин, суд приходить до висновку, що обов`язок відповідача виплатити страхове відшкодування у даній справі виникає лише після отримання ним у своє розпорядження вироку у кримінальному провадженні № 12019220440001500, який набрав законної сили. Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. В зв`язку з відомою у задоволені позовних вимог відсутній й підстави для покладення на відповідача судових витрат позивачів. Дані про судові витрати відповідача в розпорядженні суду відсутні. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 12, 19, 264-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed