Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Представник позивачки звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивачки: 14 169 грн. решти страхового відшкодування моральної шкоди; 85 014 грн. страхового відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника; 5 805,89 грн. пені за порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 4 538,47 грн. інфляційних збитків у зв`язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 1 426,6 грн. 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування та витрати на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO], приблизно о 05 год.40 хв., [PERSON] , керуючи мікроавтобусом "VOLKSWAGEN LT35", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у м. Чернігові по проспекту Миру у напрямку від перехрестя з вул. Кошового до перехрестя з вул. Громадська, поблизу будинку №188 здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину справа наліво відносно його напрямку руху поза межами пішохідного переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої травми грудної клітки та живота - множинних переломів ребер, забоїв та розривів тканини легенів, розривів правої долі печінки, крововиливів її зв`язковий апарат; закритої травми хребта з переломами остистих відростків та розривом міжхребцевого диску грудного відділу хребта; закритої черепно-мозкової травми - садна та крововиливів в м`які тканини волосистої частини голови, лінійних переломів потиличної, лівої скроневої кісток, субарахноїдальних крововиливів та поширених забоїв головного мозку; садна та синців кінцівок та тулубу, які за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті останнього. За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Чернігівській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020270000000111. Постановою слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції Грецького В.П., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020270000000111 від 14.04.2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема дочці загиблого [PERSON] , [INFO] , а тому у позивачки виникло право на відшкодування завданої їй шкоди. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN LT35", реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дії якого загинув потерпілий, була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А04704960 (чинного на дату ДТП). 19.10.2020 року відповідачем було виплачено страхове відшкодування позивачу в сумі 99 183 грн., що становить 50% заявленого страхового відшкодування. На думку позивача, рішення відповідача про часткову виплату страхового відшкодування суперечить вимогам чинного законодавства України, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Згідно відзиву представник відповідача заперечує проти задоволення позову. Загальний розмір заподіяної позивачу шкоди - 193366,00 грн. (28 338 грн. - моральна шкода у зв`язку зі смертю батька (1/2 загального розміру згідно п. 27.3. ст. 37 Закону); 170 028 грн. - відшкодування шкоди утриманцям загиблого - позивачу (згідно п. 27.2. ст. 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV). Страхова виплата зменшена відповідачем згідно ст. 36 п. 36.3. Закону № 1961-IV, оскільки відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. [PERSON] та [PERSON] є відповідальними особами за заподіяння шкоди. 20.05.2021 року ухвалою Сосницького районного суду до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та витребувано докази. У судове засідання учасники справи та їх представники не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, від представника позивача наявна заява про розгляд справи у його відсутність, представник відповідача надав відзив. Третя особа будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, клопотань від нього не надходило. Дослідивши докази у справі суд приходить до наступних висновків. [INFO], приблизно о 05 год.40 хв., [PERSON] , керуючи мікроавтобусом "VOLKSWAGEN LT35", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у м. Чернігові по проспекту Миру у напрямку від перехрестя з вул. Кошового до перехрестя з вул. Громадська, поблизу будинку №188 здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину справа наліво відносно його напрямку руху поза межами пішохідного переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої травми грудної клітки та живота - множинних переломів ребер, забоїв та розривів тканини легенів, розривів правої долі печінки, крововиливів її зв`язковий апарат; закритої травми хребта з переломами остистих відростків та розривом міжхребцевого диску грудного відділу хребта; закритої черепно-мозкової травми - садна та крововиливів в м`які тканини волосистої частини голови, лінійних переломів потиличної, лівої скроневої кісток, субарахноїдальних крововиливів та поширених забоїв головного мозку; садна та синців кінцівок та тулубу, які за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті останнього. За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Чернігівській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020270000000111 (а.с.15). Постановою слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції Грецького В.П., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020270000000111 від 14.04.2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою встановлено та підтверджено висновками експертиз, що [PERSON] перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння - 3,3 г/л (а.с. 16-19). [PERSON] , [INFO] , є дочкою загиблого [PERSON] , є студенткою 2 курсу Навчально-наукового інституту історії, етнології та правознавства ім. О.М. Лазаревського, та перебувала на утриманні [PERSON] (а.с. 23, 25). Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN LT», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача - Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 75 - поліс № АО4704960). Згідно рішення ПАТ «СК «Арсенал Страхування» від 16.10.2020 року було відшкодовано 99 183 грн. страхового відшкодування (14 169 грн. - моральна шкода та 85 014 грн. - відшкодування у зв`язку з втратою годувальника), зазначені суми сплачені 19.10.2020 року на рахунок представника [PERSON] - [PERSON] . Страхове відшкодування зменшено вдвічі страховиком на підставі п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з підстав, що відповідальними за заподіяну шкоду є водій [PERSON] та пішохід [PERSON] 27.05.2020 представник позивача повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 26), а також подана заява на виплату страхового відшкодування (а.с. 26,27). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу чи пішохід) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини водіїв або одного з водіїв, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі статтею 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1,3 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Сторони визнали, що страхове відшкодування складається з: 28 338 грн. - моральна шкода у зв`язку зі смертю батька та 170 028 грн. - відшкодування шкоди утриманцям загиблого. Дана обставина визнана сторонами та ними не оспорюється. За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону №1961-ІV у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до положень статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] є страховим випадком, а шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини власника чи володільця джерела підвищеної безпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Матеріали цивільної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження настання дорожньо-транспортної пригоди як внаслідок непереборної сили, так і внаслідок умислу потерпілого. Надані на виконання ухвали суду від 20.05.2021 року матеріали кримінального провадження № 12020270000000111 не доводять умислу [PERSON] та не вказують які саме пункти ПДР України порушив [PERSON] . Звичайна необережність або вина, допущені потерпілим у дорожньо-транспортній пригоді не можуть впливати на розмір відшкодування або на звільнення від відшкодування в розумінні вимог статті 1193 ЦК України (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року у справі №712/14046/18) Припис ч. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для вирішення справи не може бути застосовано, оскільки йдеться мова про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода [PERSON] не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (такі висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц та від 03 жовтня 2019 року у справі № 285/2654/16-ц). Законодавством не передбачено право страховика зменшити розмір належного потерпілому або членам його сім`ї страхового відшкодування. Отже, зменшення страхового відшкодування на половину суд вважає не правомірним. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що: оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, суди дійшли обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України. За змістом аналізованої норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 99 183,00 грн. з 20.10.2020 по 12.04.2021 становить 5 805,89 грн.: 20.10.2020 по 22.10.2020 (днів: 3, облікова ставка НБУ х 2: 12), пеня: 97,56 грн.; з 23.10.2020 по 10.12.2020 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 12), пеня: 1593,43 грн.; з 11.12.2020 по 31.12.2020 (днів: 21, облікова ставка НБУ х 2: 12), пеня: 682,90 грн.; з 01.01.2021 по 21.01.2021 (днів: 21, облікова ставка НБУ х 2: 12), пеня: 684,77 грн.; з 22.01.2021 по 04.03.2021 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 12), пеня:1369,54 грн.; з 05.03.2021 по 12.04.2021 (днів: 39, облікова ставка НБУ х 2: 13), пеня:1377,69 грн. Інфляційні нарахування з 20.10.2020 року по 12.04.2021року складають 4 538,47 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.0457586 (листопад 2020 р. - 101.3%, грудень 2020 р. - 100.9%, січень 2021 р. - 101.3%, лютий 2021 р. - 101%, березень 2021 р. - не встановлено). [Втрати від інфляції] = [99'183,00-Сума боргу] * [1.0457586 - Індекс інфляції] / 100% - [99'183,00 - Сума боргу] = 4 538,47 грн. 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 99'183,00 грн. з 20.10.2020 по 12.04.2021 становлять 1 426,6 грн.. [Проценти] = [99'183,00 - Сума боргу] * [3% - Процентна ставка] / 100% / 365 днів * [175 - Кількість днів] = 1'426,60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку зі звільненням позивачів від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved