Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У серпні 2015 року представник позивача Публічного акціонерного товариства " Родовід Банк " за довіреністю [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, свої вимоги мотивувавши тим, що 11 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритимакціонерним товариством « РОДОВІД БАНК ». На виконання вищезазначеного, Банком надано [PERSON] 26 764, 00 ( двадцять шість тисяч сімсот шістдесят чотири ) доларів США 00 центів. 11 липня 2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №38.3/АА-00094.08.2-3/П від 11 липня 2008 року. Згідно п. 1.1 Договору поруки [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань Відповідача 1 за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод , які можуть бути укладенні до закінчення строку дії Кредитного договору. Відповідно п. 1.3 Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банкок в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки що і Позичальник . Відповідно до п.3.1 Кредитного договору, який викладений у Додатковому договорі №2 до кредитного договору в наступній редакції : Позичальник зобов'язувався заборгованість за кредитом та процентами згідно з графіком платежів, щомісячно з в строк (термін) до 10 числа (включно) кожного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок вказаний у кредитному договорі. Отже, за Кредитним договором виникли зобов'язання: у Банку надати Відповідачу кредит у розмірі встановленому кредитним договором; у Відповідача повернути отримані ним кредитні кошти в встановлений а саме не пізніше 11.07.2015 року включно та сплатити нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Розрахунок трьох процентів річних наведений у розрахунку заборгованості, який додасться до позовної заяви. Формула розрахунку трьох процентів річних:(сума простроченого платежу 3/100 кількість днів про строчки/365. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 14.08.2015 року за Кредитним договором Відповідача перед Позивачем становить 9 641, 31 дол.США та 6 070 878, 70 грн. які позивач і просить солідарно стягнути з відповідачів. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до ПАТ "РОДОВІД БАНК " про захист прав споживача та визнання кредитного договору № 38.3/АА- 00094.08.2 від 11 липня 2008 року недійсним, свої вимоги мотивувавши тим, що 11 липня 2008 року, між ПАТ « РОДОВІД БАНК » та [PERSON] був укладений Кредитний Договір №38.3/АА-00094.08.2 від 11 липня 2008 року про отримання кредитних коштів на придбання автомобіля, в сумі 26764,00 доларів США, строком з 11 липня 2008 року до 11 липня 2015 року, та сплати процентів у розмірі 14, 5 % , згідно п. 1. 5. Договору. Згідно заяви про видачу готівки № 1253_5 від 11 липня 2015 року Позивачем були отримані грошові кошти у розмірі 129 583, 26 грн., еквівалент 26 764 доларів США. Відповідно до квитанції №1253_2 від 11 липня 2008 року Позивачем була здійсненна оплата повної вартості автомобіля, на підставі угоди №1701 від 04 червня 2008 року, у сумі 120 438, 00 грн. При підписанні даного Договору, ПАТ « РОДОВІД БАНК » було порушено законні права [PERSON] [PERSON] вважає, що кредитний договір № 38.3/АА-00094.08.2 від 11 липня 2008 року за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі [PERSON] порушує його права та законні інтереси, а тому просить визнати кредитним договір № 38.3/АА-00094.08.2 від 11 липня 2008 року, не дійсним заключний між позивачем та відповідачем з моменту його заключення, та зобов"язати ПАТ "РОДОВІД БАНК" повернути частину коштів ( кошти ) за користування кредитом на користь [PERSON] у розмірі 7 550,00 доларів США. Згодом було подано заяву про уточнення позовних вимог, в яких [PERSON] вже просить Визнати кредитний договорів № 38.3/АА-00094.08.2 від 11 липня 2008 року недійсним з моменту його укладення. Визнати недійсним договір поруки № 38.3/АА-00094.08.2-3/П від 11.07.2008 року з моменту його укладання. Визнати недійсним договір застави транспортного засобу №3 8.3/АА- 00094.08.2-3 від 11 липня 2008 року з моменту його укладання. Зобов"язати ПАТ « РОДОВІД БАНК » повернути частину коштів ( кошти за користування кредитом ) на користь [PERSON], у розмірі 7 550, 00 доларів США чи / або еквівалент в гривні, по курсу на день здійснення повернення коштів. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства " Родовід Банк " за довіреністю [PERSON] первинні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд задовольнити позов. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти первинного позову заперечила в повному обсязі та просила суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що первинні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 11 липня 2008 року, між ПАТ « РОДОВІД БАНК » та [PERSON] був укладений Кредитний Договір №3 8.3/АА-00094.08.2 від 11 липня 2008 року про отримання кредитних коштів на придбання автомобіля, в сумі 26 764, 00 доларів США, строком з 11 липня 2008 року до 11 липня 2015 року, та сплати процентів у розмірі 14, 5 % , згідно п.1. 5. Договору. Згідно заяви про видачу готівки № 1253_5 від 11 липня 2015 року Позивачем були отримані грошові кошти у розмірі 129 583, 26 грн., еквівалент 26 764 доларів США. Відповідно до квитанції № 1253_2 від 11 липня 2008 року Позивачем була здійсненна оплата повної вартості автомобіля, на підставі угоди №1701 від 04 червня 2008 року ., у сумі 120 438, 00 грн. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк зобов'язувався надати Позичальнику кредит на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, на загальну суму 26 764. двадцять шість тисяч сімсот шістдесят чотири ) доларів США 00 центів строком (терміном) по 11.07.2015р. включно. Згідно з п. 1.5. Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 14,5% процентів річних. На виконання вищезазначеного, Банком надано [PERSON] 26 764,00 ( двадцять шість тисяч сімсот шістдесят чотири ) доларів США 00 центів. Факт видачі коштів підтверджується випискою з балансового рахунку. 11.07.2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №38.3/АА-00094.08.2-3/П від 11.07.2008 р. Згідно п. 1.1 Договору поруки [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань Відповідача 1 за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод , які можуть бути укладенні до закінчення строку дії Кредитного договору. Відповідно п. 1.3 Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед Банкок в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки що і Позичальник . Відповідно до п.3.1 Кредитного договору, який викладений у Додатковому договорі №2 до кредитного договору в наступній редакції : Позичальник зобов'язувався заборгованість за кредитом та процентами згідно з графіком платежів, щомісячно з в строк (термін) до 10 числа (включно) кожного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок вказаний у кредитному договорі. Відповідно до ст.2 Закону України « Про банки та банківську діяльність » від 07 грудня 2000 року № 2121 - 111 із змінами та доповненнями, банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ч. 1 - ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року ( № 435 - IV із змінами та доповненнями ) за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч. І ст. 1054 Цивільного кодексу України ). Відповідно до ч. І ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені . родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Приймаючи до уваги, що інтереси банку достатньо захищені процентною ставкою, а також те що позивач дізнався про порушення своїх прав ще з 11 вересня 2009 року, і відсутність доказів, що несплатою кредиту банку завдано суттєвої шкоди суд вважає, що визначений позивачем розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 6 039 874 , 29 грн. слід зменшити до 206 287 грн. 00 коп. Згідно роз"яснень наданих у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі » № 14 від 18 грудня 2009 року, відповідно до частини першої статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.524 ЦК «зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні», проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом з тим незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті згідно з ч.ч.1 та 2 ст.533 ЦК «грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом». Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди в разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню в цій валюті, з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну грошову одиницю на день здійснення платежу. Нормами статті 55 Конституції України, які є нормами прямої дії, передбачено що, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Щодо нарахування 3 процентів річних, слід зазначити наступне, як визначено в Узагальненнях судової практики застосування статті 625 Цивільного Кодексу України Апеляційного суду м. Києва: відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України судам слід мати на увазі, чи є це штрафною санкцією, що застосовується до боржника, який прострочив виконання грошового зобов?язання, в якому не було встановлено іншого розміру процентів ( або за користування коштами, або як санкції за прострочення ). Як вбачається з кредитного договору п. 3. 6 між сторонами визначено санкції за невиконання вимог кредитного договору. Щодо заявленого зустрічного позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне : Згідно ст. 203 ч. 1, 3 ЦК України зміст право чину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника право чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності право чину є недодержання в момент вчинення право чину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Доводи відповідача та його представника про недотримання при укладенні оспорюваного Договору Законодавства України, не приймаються судом, як безпідставні, оскільки базуються на суб'єктивному тлумаченні умов кредитного договору. За таких обставин, власні дії відповідача, що виразилися у підписанні кредитного договору ознайомлення з його умовами і відсутністю претензій, являється підтвердженням ознайомлення відповідача зі змістом укладеної ним кредитного договором та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цим кредитним договором. Виходячи з цього, відповідач не заперечує вільного волевиявлення та його вільної згоди щодо всіх умов даного договору на момент його укладення та протягом його виконання. Таким чином, при підписанні договору всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства. З огляду на викладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість зустрічних позовних вимог, а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial