Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 9374 гривні 86 копійок та понесені судові витрати в сумі 243,60 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач добровільно не в повній мірі сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, в зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 9374 гривні 86 копійок за період 23.02.2011 року по 28.10.2014 року. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги і просили стягнути з відповідача борг за житлово-комунальні послуги за період з 23.02.2011 року по 28.10.2014 року в розмірі 9374 гривні 86 копійок та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень. При цьому вважали, що ними строк позовної давності не пропущений, оскільки позивач періодично сплачувала кошти за житлово-комунальні послуги, проте не в повній мірі. Відповідач [PERSON], в судове засіданні не з,явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково за період з 28.05.2012 року по 28.10.2014 року. За період з 23.02.2011 року по 23.04.2012 року просила застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу за вказаний період. Вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1519 від 26.05.2006 року [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови № 45 від 24.01.2006 року) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 05.07.2006 року [PERSON], відповідач у справі, уклала договори № 63 з КП «ЖКЦ» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до умов яких КП «ЖКЦ» зобов'язалось забезпечити належне надання житлово-комунальних послуг відповідно до встановлених тарифів, а боржник взяла на себе зобов'язання сплачувати у повному обсязі житлово-комунальні послуги. Відповідно до рішення Славутицької міської ради № 169-17-IV від 28.02.03року "Про реорганізацію комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" з наступними змінами та доповненнями щодо створення комунального підприємства "Житлово-комунальний центр", рішення виконавчого комітету міської ради від 27.10.2003року № 534 "Про передачу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Славутича", копії яких долучені до справи, на КП "ЖКЦ", - позивача у справі, покладено функції балансоутримувача житлового фонду, єдиного замовника житлово-комунальних послуг у житловому фонді міста та єдиного розрахункового центру. Відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 13.07.2007року №286-14-V "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича" КП ЖКЦ визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 01 вересня 2007 року. Довідкою КП „ЖКЦ" № 728 від 13 травня 2015 року підтверджено, що відповідач [PERSON], зареєстрована у вищевказаній квартирі з 07.07.2006 року. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. З розрахунку розміру заборгованості, в графі №13, кожного місяця з 23.02.2011 року відповідачу нараховувались кошти за надані житлово-комунальні послуги. З графи №14 вбачається, що відповідач періодично сплачувала суми грошей, які зараховувались на поточне нарахування,а інша сума зараховувалась в борг. Відповідачкою 27.08.2014 року була внесена сума у розмірі 500,00 гривень при поточному нарахуванні 280,37 гривень. Отже боржник вчинив дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, а значить строк позовної давності поновлюється. У доданому до справи розрахунку спостерігається періодичність внесення платежів за житлово-комунальні послуги у різних розмірах, які зараховувались на поточний платіж за спожиті житлово-комунальні послуги, а інші суми зараховувалися на борги, тобто строки позовної давності постійно поновлюються згідно ст.264 ЦК України (перебіг строків позовної давності). Тому у суду немає підстав для застосування до обов'язків відповідача норм, які регулюють строки позовної давності. З наданих матеріалів справи вбачається, що оскільки відповідач не в повному обсязі вносила плату за спожиті житлово-комунальні послуги, то 02.04.2015 року КП «ЖКЦ» було направлено до Славутицького міського суду Київської області заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], заборгованості за житлово-комунальні послуги, але відповідачкою [PERSON], була направлена до суду заява про скасування судового наказу, на підставі якої суд виніс ухвалу про скасування судового наказу від 17 квітня 2015 року. У відповідності з ч.3 ст.118 ЦПК України в даному випадку спір може бути розглянутий у позовному провадженні. За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача повинна бути стягнута з відповідача [PERSON], як власника даного житлового приміщення за спожиті житлово-комунальні послуги сума боргу 9374 гривні 86 копійок який утворився за період з 23.02.2011 року по 28.10.2014 року. Згідно платіжних доручень № 156 від 27.03.2015 року та платіжного доручення № 616 від 18.05.2015 року, які знаходяться в матеріалах справи, позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 243,60 гривень, отже на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved