Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

В серпні 2014 року КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (надалі позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення боргу за спожиті послуги централізованого опалення та суму витрат на оплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з централізованого опалення, однак надані послуги не оплачує, у зв'язку з чим з 01 жовтня 2010 року по 01 червня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 4 175грн. 86 коп. В судове засідання представник позивача не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явилася, через канцелярію суду надала письмове заперечення, в якому позов не визнала та зазначила, що позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за надані послуги є неправомірними, оскільки фактичні договір на надання послуг не укладався, просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] та користується послугами по опаленню та гарячому водопостачанню, які надає «Житомиртеплокомуненерго». Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. За змістом ст. 162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. Згідно зі ст.32 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, що між КП "Житомиртеплокомуненерго", як надавачем послуг з однієї сторони та відповідачем, як споживачем наданих послуг з іншої сторони, існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 липня 2014 року КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання з [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, те, що із заявою про видачу судового наказу від 01.07.2014 року позивач звернувся в липні 2014 року, чим перервав строк позовної давності, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із застосуванням строку позовної давності за період з 01.07.2011 року по 01.06.2014 року (з моменту подання заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості) в суміі - 3035 грн. 52 коп. Таким чином решта позовних вимог КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial