Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 180422,40 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Вимоги обгрунтованітим, що 10.12.2017 року близько 17 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] , рухався автодорогою «Київ - Бишів» в межах Києво - Святошинського району Київської області, в напрямку від с. Гнатівка. Рухаючись у вказаному напрямку, на 15 км. автодороги «Київ - Бишів», поблизу с. Горбовичі, відповідач проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого втратив керованість автомобілем та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням[PERSON] , який рухався на зустріч. В результаті ДТП тілесні ушкодження отримали водій автомобіля «Форд» [PERSON] та його пасажири - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2018 року визнано відповідача винниму вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Відповідно до Звіту № 0234-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 27.11.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Форд» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 10.12.2017 року становить 180422,40 грн. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що в нього погіршився сон та апетит, з`явився головний біль, порушений життєвий уклад сім`ї у зв`язку із шоком від ДТП та пошкодження автомобіля. У судове засідання позивач не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Також представник зазначив, щозаявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надходив. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що10.12.2017 року близько 17 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] , рухався автодорогою «Київ - Бишів» в межах Києво - Святошинського району Київської області, в напрямку від с. Гнатівка. Рухаючись у вказаному напрямку, на 15 км. автодороги «Київ - Бишів», поблизу с. Горбовичі, відповідач проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого втратив керованість автомобілем та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався на зустріч. В результаті ДТП тілесні ушкодження отримали водій автомобіля «Форд» [PERSON] та його пасажири - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2018 року визнано відповідача винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк один рік.Зобов`язано [PERSON] в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання. Вироком Київського апеляційного суду від 28.03.2019 року вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2018 року відносно [PERSON] скасовано в частині призначеного покарання та призначено [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік. На підставі ст. 76 КК України покладено на [PERSON] обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок залишено без змін. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 10.12.2017 року, відбулася з вини відповідача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Форд», державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 31.10.2014 року. Відповідно доЗвіту №0234-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 27.11.2019 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Форд» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 10.12.2017 року, становить 180422,40 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив на підставі положень статей 1166, 1187 ЦК України стягнути матеріальну шкоду в повному обсязі з відповідача. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно доч.1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно доч.ч.1 - 3ст.12ЦПК України,цивільне судочинствоздійснюється назасадах змагальностісторін. Учасникисправи маютьрівні праващодо здійсненнявсіх процесуальнихправ таобов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами єбудь-якідані,на підставіяких судвстановлює наявністьабо відсутністьобставин (фактів),що обґрунтовуютьвимоги ізаперечення учасниківсправи,та іншихобставин,які маютьзначення длявирішення справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В той же час, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із статтею 1 зазначеного Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. За положеннями статті 3 зазначеного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 22.1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Крім того, у відповідності до положень статті 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Позивач не зазначав при зверненні до суду з позовом чи була на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована цивільна відповідальність власника автомобіля «Мітсубіші», державний номер [NUMBER] . Проте як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Моторно (транспортного) страхового бюро України, станом на 10.12.2017 року цивільна відповідальність власника автомобіля «Мітсубіші»,державний номер [NUMBER] була застрахована страховою компанією ПрАТ СК «Галицька» згідно з полісом №АМ1807481 яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну в сумі 100 000,00 грн., франшиза полісом не встановлена. Отже, у випадку звернення позивача до страхової компанії та надання всіх необхідних документів для прийняття рішення щодо випадку, остання має можливість сплатити страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн. Позивач не надав суду доказів звернення до страхової компанії та суд позбавлений можливості встановити на даний час чи виконані страховою компанією зобов`язання в повному обсязі. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що позивачу завдано матеріальну шкоду з вини відповідача, що також підтверджується вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09.11.2018 року, вироком Київського апеляційного суду від 28.03.2019 року, беручи до уваги звіт №0234-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 27.11.2019 року, а також наявність чинного полісу згідно з яким цивільна відповідальність відповідача на час пригоди була застрахована,суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 80 422,40 грн. (180 422,40 грн. - 100 000,00 грн.). Також позивач заявляв вимоги про відшкодування моральної шкоди. Стаття 26-1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. В той же час, відповідно до частин 1 та 2 статті 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Отже, враховуючи що судом встановлена вина відповідача у пошкодженні автомобіля, який належить на праві власності позивачу та вироком суду встановлено. що згідно висновку експерта у водія [PERSON] діагноз щодо отримання тілесних ушкоджень в результаті ДТП 10.12.2017 року не підтверджується об`єктивними даними, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд враховує, що внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, що позбавляло позивача можливості вести нормальний спосіб життя та користуватися власністю, тривалість душевних страждань, враховуючи час, протягом якого позивач не міг користуватись власним автомобілем для власних потреб, а також виходячи із вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 904 грн. 31 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved