Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

В жовтні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] міської ради про про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 04.06.2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина та позивач звернулася до Другої вінницької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Нагірна, 12, а також на земельну ділянку площею 0,0100 га, цільове признпачення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаража та земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Так, державний нотаріус видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, однак у видачі свідоцтва на вищевказані земельні ділянки відмовила. Оскільки у [PERSON] відсутні оригінали Державних актів на право власності на вищевказані земельні дялінки, а є лише їх копії, таким чином вона позбавлена можливості набути право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0, 0100 га, кадастровий номер 0510137000:03:047:0243, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, та на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510137000:03:047:0241, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Нагірній, 12, після смерті 04.06.2014 року її матері [PERSON]. Також просила судові витрати покласти на позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити та залишити за позивачем судові витрати. Представник відповідача [PERSON] міської ради - [PERSON] у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії IІ-АМ № 366348, виданого 28.04.1978 року міським відділом ЗАГС м. Вінниці, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 011292 від 10.03.2006 року, виданного повторно відділом РАЦС [PERSON] МУЮ Вінницької області, судом встановлено, що 27.11.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2806. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 15). Згідно свідоцтва про смерть № 156-14-022967, [PERSON] померла 04.06.2014 року (а.с. 7, 11). Факт реєстрації позивача в спірному будинку підтверджується відміткою зробленою в її паспорті (а.с. 21 зворіт). Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 73). На підставі поданої заяви, була заведена спадкова справа за № 362/2014, про що свідчать витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.09.2015 року (а.с.105, 106). Також, судом встановлено, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що залишилася після смерті його матері на користь своєї сестри [PERSON] (а.с. 73 зворіт). Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2015 року, спадкоємицею майна [PERSON], померлої 04.06.2014 року, є її дочка [PERSON], у тому числі з урахуванням ? частки від якої відмовився [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами номер 12, що знаходиться по вул. Нагірній в м. Вінниці (а.с. 16). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами по вул. Нагірна, 12 в м. Вінниці зареєстровано за [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину (а.с. 17). Факт належності [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в м. Вінниці по вул. Нагірна, 12 підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 603397, який видано на підставі рішення [PERSON] міської ради № 2757 від 26.03.2010 року 45 сесії 5 скликання. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011006900761. Кадастровий номер 0510137000:03:047:0241. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 19). Також, факт належності [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0,0100 га, яка розташована в м. Вінниці по вул. Нагірній, 12 підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 603398, який видано на підставі рішення [PERSON] міської ради № 2757 від 26.03.2010 року 45 сесії 5 скликання. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011006900762. Кадастровий номер 0510137000:03:047:0243. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаража (а.с. 20). З постанови Другої вінницької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії, судом встановлено, що [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на: земельну ділянку площею 0,0100 га в межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального гаража та земельну ділянку площею 0,1000 га в межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлогового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Нагірна, 12, після померлої 04.06.2014 року її матері [PERSON] відмовлено в зв'язку з відсутністю оригіналів Державних актів на право власності на вищевказані земельні ділянки (а.с.18). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті її матері [PERSON] 04.06.2014 року (згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки). Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається особисто. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.\~ Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч.ч. 1, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак з наведених вище матеріалів справи, вбачається, що оригінали Державних актів на право власності на вищевказані земельні ділянки відсутні в позивача. Згідно ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Статтею 68 Закону України "Про нотаріат", пункту 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. П. 4.18. глави 10 розділу II цього ж Порядку встановлено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.\~ Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок відсутності оригіналів Державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved