Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.08.2014 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 02.01.2014 року відповідач керуючи автомобілем марки ВАЗ-2110, державний номерний знак [NUMBER], здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], в наслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Окрім того велосипед на якому їхав [PERSON] був повністю розбитий. Позивач просить суд стягнути з відповідача 1900 гривень за розбитий велосипед, 4116,33 грн. витрат на лікування та 4000 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник відповідача СК «Країна» надіслав свої заперечення проти позову та вказав, що просить суд розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ-2110, державний номерний знак [NUMBER], здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], в наслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Окрім того велосипед на якому їхав [PERSON] отримав механічні пошкодження. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 25.06.2014 року № 1-кп/364/28/14 відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям (а.с.7-9). 14.10.2014 року відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Страхову компанію «Країна», оскільки відповідно до полісу № АС/7430304 від 09.10.2013 року [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність (а.с.32). Клопотання [PERSON] було задоволено, про що винесено ухвалу від 14.10.2014 року (а.с.33-34). Позивач надав докази на підтвердження суми витрат на лікування на суму 4116,33 гривень (а.с.18-20), які понесені ним на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому дані позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. В позовних вимогах позивач [PERSON] просить суд стягнути вартість пошкодженого велосипеда в сумі 1900 гривень, однак жодних доказів про таку вартість збитків не надав, документ, який підтверджує зазначену вартість велосипеда позивачем не надана, в судовому засіданні пояснив, що це вартість велосипеда станом на сьогоднішній день, що є його припущенням без підтвердження доказами. Окрім того, позивач зазначає, що велосипед не підлягає відновленню. Відповідно до протоколу огляду від 05.02.2014 року (а.с.81 матеріалів кримінального провадження), складений слідчим СВ Володарського РВГУ МВС України в Київській області Перкіною А.Ю., відповідно до якого зазначено, що велосипед марки «Мінськ» синього кольору має механічні пошкодження у виді деформації переднього колеса, інших механічних пошкоджень велосипед не має, тож дані вимоги не можуть бути задоволені, так як рішення суду не можу ґрунтуватись на припущеннях, кожна із сторін на обґрунтування чи спростування позовних вимог зобов'язана довести обставини, на які вона посилається. Враховуючи викладене, в частині позовних вимог щодо відшкодування в сумі 1900 гривень щодо відшкодування вартості велосипеда слід відмовити, так як ґрунтуються на припущеннях позивача. Представник відповідача страхової компанії «Країна» надіслав до суду свої заперечення, в яких зазначив, що не визнає позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] звернувся із розпискою про те, що матеріальних та моральних претензій до [PERSON] не має та не матиме в подальшому. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ч.1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Тому враховуючи вищевикладене, в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 4000 гривень з відповідача суд вважає, що дані позовні вимоги є повністю обґрунтованими, тому підлягають до задоволення, враховуючи дослідження доказів в матеріалах цивільної справи та кримінального провадження. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, щодо автомобіля ВАЗ [NUMBER] застраховано відповідно до полісу обов'язкового страхування № АС/7430304, враховуючи вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», витрати слід стягнути з страхової компанії «Країна».

Outcome: partial