Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. На обґрунтування вимог в заяві та в судовому засіданні зазначили, що відповідач [PERSON] [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько малолітнього записаний за вказівкою матері. [PERSON] схильна до вживання спиртних напоїв, вихованням дитини не займається. Сім'я проживає у власному будинку, в кімнатах брудно, все розкидано, присутній стійкий неприємний запах. Відповідачка не задовольняє матеріальні та інші потреби своєї дитини, завжди відсутній запах продуктів харчування, дитина повністю не забезпечена взуттям відповідно до вікових потреб та пори року, дитина брудна та неохайна. Крім цього, [PERSON] злісно порушує права своєї дитини щодо здобуття обов'язкової повної загальної середньої освіти. На відповідачку неодноразово поліцією було складено адміністративні протоколи. З нею було проведено численні бесіди по вихованню дитини. Мати взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання та підготовки дитини до самостійного життя, не забезпечує дитину харчуванням, медичним оглядом та лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини як складову виховання, не спілкується з дитиною в повній мірі для нормального розвитку. Таким чином, [PERSON] повністю самоусунулася від виховання дитини, що свідчить про те, що вона свідомо ухиляється від виконання обов'язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток малолітньої дитини. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник служби у справах дітей в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову. Дослідивши письмові докази (копію свідоцтва про народження [PERSON], характеристика від 26.08.2016р. на [PERSON] та [PERSON], довідку Добренської сільської ради від 26.08.2016р., акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 25.08.2016р,рішення Добренської сільської ради від 30.12.2015р. №3, висновок Баштанської райдержадміністрації від 15.07.2016р. №01-17, 34-16 про доцільність відібрання дитини від матері), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" №-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. При розгляді справи також встановлено, що відповідачка є матір'ю - неповнолітнього [PERSON], [INFO], але свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню та матеріальному забезпеченню сина. Відповідачка протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проводить підготовку до самостійного життя, в тому числі: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на розвиток сина як складову виховання; не спілкується в достатній мірі з ним; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Мати не приймає участь в його матеріальному забезпеченні уже тривалий час та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання матір'ю обов'язків щодо виховання її дитини. Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку матері [PERSON] суд розцінює як ухилення від виховання її малолітньої дитини. На думку суду, діями відповідачки тривалий час порушуються права її сина на отримання належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, мати дитини може бути позбавлений батьківських прав, якщо вона навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає, що відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам його доньки. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, вислухавши думку сторін суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідачки [PERSON] без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст.. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідачка не надає матеріальну допомогу, з неї необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини та в силу ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved