Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа: державний реєстратор Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Яжемчук О. А. (Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Білозір`я, вул. Незалежності, 168), ТОВ «Авто-Тюл» (м. Черкаси, вул.. Набережна, 24) про визнання недійсним правочину. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2018 року у справі № 711/7007/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації, позовні вимоги позивача були задоволені частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 60100 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини від вартості автомобіля Niva; стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 101 500 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини від вартості відчуженого за договором купівлі-продажу від 17.11.2017 автомобіля Volkswagen Touareg державний номер [NUMBER] ; стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 600 000 грн. як половину вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Авто-Тюл»; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в сумі 4800 грн. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Добровільно виконувати зобов`язання та рішення суду відповідач відмовляється, що змусило в свій час позивача звернутись до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження. Одним із видів майна на яке могло би бути звернуто стягнення була частка в статутному фонді ТОВ «Авто-Тюл», яка належала відповідачу на момент розгляду справи № 711/700/17. Але, після отримання негативного рішення у справі № 711/7007/17 про стягнення коштів, відповідач передав свою частку за актом прийому - передачі своєму племіннику - відповідачу [PERSON] . Вважає, що даний правочин було здійснено з метою ухилення від звернення на нього стягнення та ухилення від виконання зобов`язання та рішення суду з наступних підстав. Відповідачі вже здійснювали правочин щодо приховання майна [PERSON] . Так, на момент подання позову про поділ майна (справа № 711/7007/17) відповідач мав у власності автомобіль Volkswagen Touareg державний номер [NUMBER] , але отримавши позов щодо його поділу передав, вже під час судового розгляду, за ціною значно нижче ринкової, передав його племіннику [PERSON] , що змусило позивача змінювати предмет позову на стягнення компенсації його вартості та проводити експертизу вартості транспортного засобу, через очевидну заниженість його вартості. Відповідачі проживають за однією адресою, а отже, обом було відомо про судові справи, повістки, тощо, враховуючи, що судова справа тягнулась більше року. Відповідач [PERSON] безпідставно передав відповідачу [PERSON] такий великий актив , як частка в бізнесі, хоча [PERSON] жодного дня не працював на даному підприємстві і не має відношення до даного бізнесу. До того ж, інші співвласники товариства про передачу частки в спільному майні нічого не знали, загальні збори товариства з цього питання не скликались, рішення про передачу такої частки не приймалось. Зазначає, що фактична відсутність волі [PERSON] на управління товариством беззаперечно свідчить про те, що набуття ним права на частку в управлінні підприємством є фіктивним і здійснено з метою приховання майна від стягнення. Про це свідчить і те, що жоден із відповідачів вже більше року не ініціював внесення змін у статутні документи товариства, за якими співвласником товариства все ще являється [PERSON] , що також свідчить про удаваність угоди, з метою ухилення від виконання рішення суду. Також, згідно із отриманою інформацією, відповідач [PERSON] продовжує здійснювати управління товариством, приймає участь в розподілі грошових коштів та регулярно відвідує підприємство. На даний час взагалі невідомо природу правочину, за яким була передана частка від [PERSON] до [PERSON] . На запит до реєстратора була отримана відповідь, що частка була передана за актом прийому-передачі , який не є самостійним правочином, а лише свідчить про ймовірну передачу майна. Вважає, що це імовірно був договір дарування (безоплатного передання майна). Отже, на думку позивача, відповідач [PERSON] , маючи велику заборгованість, перебуваючи в процесі по стягненню з нього цієї заборгованості в судовому порядку та в порядку виконання рішення, з метою ухилення від сплати зазначеного боргу та з метою ухилення від виконання рішення суду по стягненню з нього грошових коштів, здійснив дії по відчуженню належного йому майна родичу, племіннику. В свою чергу, відповідач [PERSON] не здійснив жодних дій , спрямованих на здійснення правомочностей власника частки в статуному фонді, жодного разу не вчинив дій, що свідчать про його бажання на участь в діяльності товариства. Позивач вказує, що у зв`язку з укладанням відповідачами вищезазначеного правочину з метою ухилення від сплати (чи стягнення за рахунок майна) боргу на його користь порушено право на стягнення боргу за рахунок майна, яке було відчужено шляхом укладення вищезазначеного фіктивного правочину, який має бути визнано судом недійсним. Також зазначає, що укладення спірного правочину було направлено не на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором, а на фіктивний перехід права на частку від дядька до племінника з метою приховання цього майна. Відповідачі, укладаючи оспорюваний договір дарування, мали спільну єдину мету - уникнути сплати грошових коштів позивачу, що свідчить про фіктивність правочину. Просить суд визнати недійсним правочин щодо передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» від [PERSON] до [PERSON] ; зобов`язати Державного реєстратора Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Яжемчук О. А. скасувати реєстраційний запис 10261070016007115 від 08.08.2019 щодо зміни складу або інформації про засновників. 19 жовтня 2010 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Також, 19 жовтня 2020 року ухвалою суду зобов`язано Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради надати реєстраційну справу ТОВ «Авто-тюл». 19 жовтня 2020 року ухвалою суду з метою забезпечення позову про визнання недійсним правочину заборонено державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців, громадських формувань відповідні записи, що пов`язані із відчуженням (переданням) частки і зміною засновника ТОВ «Авто-Тюл» [PERSON] 20 січня 2021 року ухвалою суду, занесеної до протоколу судового засідання, в якості третьої особи залучено ТОВ «Авто-Тюл». 29 березня 2021 року через канцелярію суду на виконання ухвали суду Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради надано реєстраційну справу ТОВ «Авто-Тюл». 01 квітня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Представника позивача - адвокат Колодницький В. Е. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просилв його задоволити. Представника відповідача - адвокат Весеньов Є. В. в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки, вони є необґрунтованими та не підтверджені доказами. Зазначив, що позивачем не визначено який саме правочин він хоче визнати недійсним, не зазначено ні договору ні його реквізитів. Позивач лише посилається на ймовірність недійсності правочину. Позивач не визначив предмет і підстави позову, а тому, на його думку, суд не може захистити його право. Вказав, що на підставі акту прийому передачі заяви [PERSON] було вчинено реєстраційну дію, за результатом якого [PERSON] є засновником товариства. [PERSON] припинив діяльність в товаристві і не приймає участі в загальних зборах. Твердження того, що [PERSON] не примає участі в загальних зборах ґрунтується лише на припущеннях, хоча, товариство ні разу не запрошували на збори, чим порушували його права. [PERSON] звертався не раз з заявою про внесення змін в товариство, але ніяких реагувань не було. Даний правочин акту прийому передачі не може бути фіктивним, оскільки, ним були вчинені дії. Відомості про речові права не підлягають скасуванню та його вилученню, оскільки, скасовується рішення державного реєстратора, а не його запис. На його думку, права позивачки ніяк не порушені. Представник відповідача - адвокат Гілмор Д. А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що на момен вчинення дій сторони були однакові перед законом, вони оба були винні гроші. Звернення стягнення на частку майна ніколи не відбувалось. На даний час рішення суду не виконується. І це є перешкодою зараз звернутися до суду. Акт прийому передачі є наслідком, який підтверджує реальність правочину. В акті прийому передачі зазначено, що підставою є договір дарування. Права, які на думку позивача є порушеними, тобто, право на стягнення на частку в нього виникло з моменту звернення стягнення на цю частку. На момент звернення стягнення, позивачка мала всю інформацію. А тому, вважає, що в даному випадку позов є не обгрунтованим. Представник третьої особи державний реєстратор Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Яжемчук О.А. в судове засідання не з`явився, надавши заяву про слухання справи без їхньої участі. Представник третьої особи ТОВ «Авто-Тюл» в судове засідання не зявився. 01.02.2021 року директор ТОВ «Авто-Тюл» Ганджа І. П. через канцелярію суду надав пояснення, в якому зазначено, що Товариству невідомо про відносини між сторонами та учасниками справи. Зміна засновників в товаристві здійснювалась без рішення загальних зборів товариства, а відбулось за рішенням державного реєстратора. Про зміну засновника товариство дізналось випадково. Загальні збори товариства з питання зміни засновника не збирались та рішення не приймали. Отже, підстави для зміни одного із засновників на іншого товариству та іншим учасникам товариства невідомі.Крім того, громадянин [PERSON] участь в управління товариством не примає, оскільки, станом на дату надання пояснення не звертався до товариства та не ініціював скликання загальних зборів. Також, на даний час змін до статуту щодо зміни засновників жоден із учасників не ініціював. Згідно із актуальним статутом, [PERSON] є співзасновником товариства ТОВ «Авто-Тюл» та приймає участь у господарській діяльності товариства, шляхом контролю готівкових надходжень, зявляється на території гаражів, що належать товариству. Також зазначили, що просять розглядати справу без участі третьої особи ТОВ «Авто-Тюл». Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 травня 2018 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 711/7007/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації, позовні вимоги позивача були задоволені частково, поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя наступним чином: «Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 60100 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини від вартості автомобіля Chevrolet Niva державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, колір сирий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Залишити у власності [PERSON] автомобіль Chevrolet Niva державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, колір сирий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , припинивши при цьому право спільної сумісної власності [PERSON] на вказаний транспортний засіб. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 101500 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини від вартості відчуженого за договором купівлі-продажу від 17.11.2017 автомобіля Volkswagen Touareg державний номер [NUMBER] . Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 600000 грн. як половину вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Авто-ТЮЛ». 10 листопада 2018 року Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено додаткове рішення, яким: «Визнано майно та кошти, які набуті за час шлюбу з [PERSON] , а саме автомобілі Volkswagen Touareg державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, Chevrolet Niva державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, та грошові кошти в розмірі 1200000 грн. спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , яке підлягає розподілу.». 15 січня 2019 року постановою Апеляційного суду Черкаської області рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2018 року залишено без змін. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист. Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження № 60154622, 26.09.2019 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 711/7007/17 виданого 30.01.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 101500,00грн. в якості компенсації вартості 1/2 частки від вартості відчуженого за договором купівлі-продажу від 17.11.2017 автомобіля Volkswagen Touareg державний номер [NUMBER] . Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження № 60154300, 26.09.2019 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 711/7007/17 виданого 30.01.2019, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 600000,00грн. як половину вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Авто-Тюл». Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження № 60154451, 26.09.2019 старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 711/7007/17 виданого 30.01.2019, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі 4800,00грн. В судовому засіданні досліджено реєстраційну справу ТОВ «Авто-Тюл», надану на виконання ухвали суду від 19 жовтня 2021 року. 06 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з укладенням договору дарування частки у статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» від 06.08.2019 року складено Акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Тюл» від 06.08.2019 року. Відповідно до п. 1 Акту, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв частку (частину частки) у статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» у розмірі 40 %, яка в грошовому еквіваленті становить 1200000,00грн. В судовому засіданні встановлено, що позивач, в своїй позовній заяві вказує на те, що на підставі акту прийому передачі, та на підставі імовірного договору дарування, було передано частку в статутному фонді ТОВ «Авто-Тюл».Як зазначено у позові, позивач вважає, що акт-прийму передачі не є самостійним правочином, а лише свідчить про ймовірну передачу майна. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Колодницький В.Е., вказував на те, що в зв`язку з цим, він вважає недійсним правочином, договір дарування частки в статутному капіталі товариства ТОВ «Авто-Тюл». Будь-яких уточнень позовних вимог в порядку п.3, ч.2 ст.197 ЦПК України, від позивача не надходило. Крім того, будь яких уточнень, щодо визнання недійсним саме договору дарування частки в статутному капіталі товариства ТОВ «Авто-Тюл», ним заявлено не було. Також своїм правом подати спірний договір дарування частки в статутному капіталі товариства ТОВ «Авто-Тюл», або витребування цього додаткового доказу в порядку п.7 ч.2 ст.197 ЦПК не скористався. Враховуючи те, що позивачем не надано договору дарування частки в статутному капіталі товариства ТОВ «Авто-Тюл», та не заявлялось будь яких клопотань про витребування цього доказу, суд позбавлений був можливості надати оцінку правочину, який він безпосередньо не досліджував, та який відсутній в матеріалах справи. Що стосується недійсності (фіктивності) правочину - договору дарування частки в статутному капіталі товариства ТОВ «Авто-Тюл» суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Аналогічна правова позиція відображена у постановах Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року у справі № 619/82/19 (провадження № 61-23057св19), Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19), Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2019 року у справі № 296/6014/17 (провадження № 61-10785св19), постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09 серпня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України,підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до змісту статті 234ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Відповідно до приписів ст. 216 ЦК України недійсний правочинне створює юридичних наслідків,крім тих,що пов`язані з його недійсністю. Уразі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все,що вона одержала на виконання цього правочину,а вразі неможливості такого повернення,зокрема тоді,коли одержане полягає у користуванні майном,виконаній роботі,наданій послузі,- відшкодувати вартість того,що одержано,за цінами,які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди,вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки,передбачені частинами першою та другою цієї статті,застосовуються,якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину,які встановлені законом,не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно з частиною першою статті 717ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 719ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). Суд констатує, що цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Договір дарування суду надано не було, а тому суд був позбавлений можливості оцінити його та надати йому будь-яку правову оцінку. Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи , та не заперечується сторонами, 08 серпня 2019 року, Державним реєстратором Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Яжемчук Оленою Анатоліївною, було вчинено реєстраційний запис 10261070016007115, щодо зміни складу або інформації про засновника. На підставі поданого пакету документів, а саме: реєстраційної картки (форма 3) від 17 серпня 2019 року, акту приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» від 06 серпня 2019 року, та квитанції про сплату адміністративного збору, було проведено вищезазначену реєстраційну дію. Таким чином, на підставі вищезазначених документів, державним реєстратором було вчинено відповідну реєстраційну дію. Станом на дату розгляду справи, жоден з засновників ТОВ «Авто-Тюл», як і саме товариство, не оскаржило рішення державного реєстратора, щодо зміни складу засновників ТОВ «Авто-Тюл», та перерозподіл часток в статутному фонді товариства. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Авто-Тюл» від 06 серпня 2019 року, на підставі якого було проведено реєстраційні дії, та відбулась зміна складу учасників ТОВ «Авто-Тюл, за відсутності будь якого оскарження такого переходу права власності на частку в статутному фонді товариства зі сторони інших учасників, свідчить про реальність, а не фіктивність цих дій. А тому, суд вважає ,що в позові [PERSON] про визнання недійсним правочину необхідно відмовити,оскільки він необґрунтований,неконкретизований та недоведений в судовому засіданні представником позивача Колодницьким В.Е . Оскільки позовні вимоги про зобов`язання Державного реєстратора Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області скасувати реєстраційний запис 10261070016007115 від 08.08.2019 року, щодо зміни складу або інформації про засновників є похідним від позовних вимог про визнання правочину недійсним тому позов в цій частині також не підлягає до задоволення. Крім того ,щодо позовних вимог про зобов`язання Державного реєстратора Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області скасувати реєстраційний запис 10261070016007115 від 08.08.2019 року, щодо зміни складу або інформації про засновника суд зазначає наступне. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України №1952, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Тобто, з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваної постанови, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак суд не може задовольнити вимоги позивача про зобов`язання Державного реєстратора Виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області скасувати реєстраційний запис 10261070016007115 від 08.08.2019 року, щодо зміни складу або інформації про засновника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду № 922/2589/19від 23 червня 2020 року. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України - у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. А тому, заходи забезпечення позову, а саме заборона державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців, громадських формувань відповідні записи, що пов`язані із відчуженням (переданням) частки і зміною засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ТЮЛ» (код ЄДРПОУ 31207722) [PERSON] , відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2020 року., підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed