Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Мелєзгінов Юрій Валерійович, який діє в інтересах АФ ТОВ «Воля» в особі директора Кучера Володимира Васильовича звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною, в якій вказав, що 15 лютого 2010 року між головою АФ ТОВ «Воля» в особі директора Кучера В.В. та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 2.30 га кадастровий номер 3521186000:02:000:1304, що розташована на території Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області терміном на 10 років, договір зареєстрований у Гайворонському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2010р. за № 041036700091. На виконання п.3.1 договору оренди, 14.01.2020 року позивач направив на адресу відповідача лист-повідомлення з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15.02.2010 року, що підтверджується описом поштового відправлення від 14.01.2020 року. Відповідач по справі жодним чином не відреагував на вищевказаний лист та не заперечив про укладення додаткової угоди, але всіляко ухиляється від укладення правочину. Позивач вважає, що дії відповідача є незаконними, порушують його переважне право щодо користування орендованою земельною ділянкою, порушують його права та законні інтереси спрямовані на зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі з наступних підстав. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця дот спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений договором, але не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа - повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист - повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі. Просить визнати поновленим договір оренди землі від 15.02.2010 року укладений між АФ ТОВ «ВОЛЯ» та [PERSON] , зареєстрований у Гайворонському відділі КРФ при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2010 року за № 041036700091 на тих самих умовах та на той самий час; та визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 15.02.2010 року, укладеного між АФ ТОВ «ВОЛЯ» та [PERSON] , зареєстрований у Гайворонському відділі КРФ при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2010 року за № 041036700091, щодо земельної ділянки загальною площею 2.30 га, кадастровий номер 3521186000:02:000:1304, яка знаходиться на території Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Стягнути з відповідача судові витрати. Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 27 травня 2020 року, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Мелєзгінов Ю.В. в судове засідання не з?явився, надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу у її відсутності, просить суд у задоволенні позову відмовити. Крім того, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому вказала, що до витоку строку дії спірного договору оренди вона зверталася до позивача, попередивши останнього, що продовжувати дію договору на майбутнє не збирається, а тому просила повернути їй земельну ділянку площею 2,30 га, кадастровий номер 3521186000:02:000:1304 після витоку строку її оренди, тобто після 15.02.2020 року. Відповідач проти не заперечив та просив підійти з даним питанням пізніше. Згодом весною, позивач поставив її перед фактом, пояснивши, що земельну ділянку він уже обробив, а тому не може її повернути до збирання на ній урожаю. Згодом на адресу відповідача надійшла пропозиція від АФ ТОВ «Воля» в якій фірма запропонувала продовжити дію договору оренди на новий термін. До даної пропозиції був докладений проект додаткової угоди до договору оренди землі від 15.02.2010р. З даною пропозицією відповідач не погодилась, про що повідомила позивача. Вважає його позовні вимоги незаконними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.12.2006 року № 1955, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,30 га, згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №012175, виданого 26.06.2007 року Гайворонською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, кадастровий номер 3521186000:02:000:1304 (а.с.12). Між [PERSON] та АФ ТОВ «ВОЛЯ» » в особі директора Кучера Володимира Васильовича, був укладений договір оренди землі, який зареєстровано в Гайворонському відділі КРФ ДП «Центр державного земельного кадастру Держкомзему України» 15 лютого 2010 року за № 041036700091, за умовами якого, [PERSON] передала позивачу в оренду земельну ділянку загальною площею 2,30 га., на строк 10 років (а/с 8-10). Згідно до акту прийому - передачі до договору оренди земельної ділянки №1304 [PERSON] , як орендодавець, передала в оренду належну їй земельну ділянку загальною площею 2,30 га, в тому числі ріллі 2,30 га, орендарю АФ ТОВ «Воля», для ведення товарного господарського виробництва (а/с 11). У відповідності довідки Таужнянської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області №10 від 17.03.2020 року слідує, що в обробітку АФ ТОВ «ВОЛЯ» знаходиться земельна ділянка з кадастровим №3521186000:02:000:1304 станом на 17.03.2020 року (а/с 19). 14 січня 2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист - повідомлення, разом з додатковою угодою до договору оренди земельної діляки від 15.02.2010 року, у якому оредар повідомив орендодавця, про поновлення вказаного договору оренди земельної ділянки, шляхом укладення додаткової угоди, які відповідачем були отримані (а/с 15-18). З доданої віповідачем до суду копії заяви, завіреної особисто відповідачем 29.07.2020 року на адресу позивача, слідує, що вона повідомляє, що не має наміру продовжувати договір оренди земельної ділянки з відповідачем кадастровий номер 3521186000:02:000:1306 (а/с.86). Судом з врахуванням позовних вимог викладених в позовній заяві, відзиву на позовну заяву відповідача, досліджених письмових доказів наданих стронами по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 15 лютого 2010 року між головою АФ ТОВ «ВОЛЯ» в особі директора Кучера Володимир Васильовича та [PERSON] , укладено договір оренди земельної ділянки площею - 2,30 га, кадастровий номер - 3521186000:02:000:1304, що розташована на території с. Таужненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області терміном на 10 років. Вище вказаний договір оренди від 15.02.2010 року зареєстровано в Гайворонському відділ КРФ ДП центр ДЗК при Держкомземі України від 15 лютого 2010 року за № 041036700091. На виконання п. 3.1. вище вказаного договору зазначено, що орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше як за місяць до закінченя строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З урахуванням вище викладеного пункту 3.1 даного договору,14 січня 2020 року позивач направив на адресу відповідача лист - повідомлення з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15 лютого 2010 року, що підтверджується описом до поштового відправлення від 14 січня 2020 року. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової шкоди). Згідно з ч.1 ст. 626 та ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст.526, 629, 651 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;договір є обов`язковим для виконання сторонами; зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час виникнення правовідностин 01.01.2010 рік) передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Суд при прийнятті рішення по даній справі приймає до уваги рішення по справі № 313/350/16-ц, № 159/5756/18 ВП ВС, яка відступила вирішила відступити від висновку Судової палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі № 920/739/17. ВП ВС мотивувала це тим, що норми ст. 33 Закону № 161-XIV передбачають єдиний алгоритм дій орендаря та орендодавця під час поновлення договору оренди землі, у межах якого орендар для реалізації свого переважного права на його поновлення має спочатку дотриматися вимог ч.ч. 1-3 ст. 33 Закону № 161-XIV, повідомивши орендодавця у строк, встановлений договором, про намір укласти договір на новий строк і надавши разом з таким повідомленням проєкт відповідної додаткової угоди до договору, а у разі ухилення орендодавця від укладення такої угоди орендар може претендувати на поновлення договору на підставі ч. 6 ст. 33 Закону № 161-XIV у разі дотримання умов, визначених у цій нормі. Виходячи з цієї логіки, для поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону № 161-XIV орендар має дотриматися не тільки умов, визначених у вказаній нормі, а й вимог ч.ч. 1-3 ст. 33 Закону № 161-XIV. Суд відмічає, що висновок ВП ВС у справах № 313/350/16-ц, № 159/5756/18 підлягає застосуванню до договорів оренди землі, укладених в період з 12.03.2011 по 15.07.2020, коли діяла відповідна редакція ст. 33 Закону № 161-XIV, адже з 16.07.2020 ст. 33 Закону № 161-XIV діє в новій редакції і регулює новий правовий інститут укладення договору оренди землі на новий строк, який за своїм механізмом є подібним інституту поновленню договору, що раніше був передбачений у попередній редакції ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону № 161-XIV. Поновлення договору оренди землі у зв`язку з продовженням права користування можливе у разі встановлення юридичних фактів про належне виконання орендарем своїх обов`язків за договором, вчасного письмового інформування орендодавця про намір продовжити договір, листа-повідомлення про такий намір та проєкту додаткової угоди, а також відсутності заперечень або іншого рішення орендодавця протягом одного місяця з дня його інформування (постанови ВП ВС від 5 червня 2019 року у справі № 709/433/17, від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц та від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17). У разі і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (постанова ВП ВС від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 10.09.2018 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 920/739/17, у якій розглянуто спір, що ґрунтується на застосуванні норм статті 33 Закону України "Про оренду землі". Так у п. 5.2. вище вказаної постанови від 10.09.2018 зазначено, що статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Відповідно до опису вкададення до поштового відпрвалення вбачається, що позивач 14 січня 2020 року направив на адресу відповідача лист-повідомлення про намір продовжити договір оренди земельної дялянки та проект додаткової угоди до договору оренди ( а.с.- 15) . Тобто, позивач виконав усі зобов"язання щодо поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк на тих самих умовах . Натомість, відповідач по справі не надав належного та допустимого доказу, який би міг встановити направлення позивачу заперечення щодопоновлення договору оре6нди земелтної дялнки . Суд критично ставиться до заяви відповідача, наданої до відзиву, в якій йдеться про те, що відповідач повідомив позивача про намір не продовжувати орендні відносини, оскільки на даній заяві відсутня відмітка про отримання такої заяви позивачем від відповідача по справі. Також відповідач не довів того факту, що ним було направлено на адресу позивача листа- повідомлення про не продовження договору оренди . Окрім цього продовжувати з доданої віповідачем до суду копії заяви, завіреної особисто відповідачем [PERSON] 29.07.2020 року, нібито направлену на адресу позивача, вбачається, що відповідач зазначила, що не має наміру продовжувати договір оренди земельної ділянки з відповідачем номер 3521186000:02:000:1306, а не номер 3521186000:02:000:1304, яка є предметом позову у цій справі. Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. У справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (пункт 35). Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені договором оренди та ЗУ "Про оренду землі" щодо процедури поновлення договору оренди земельної ділянки . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved