Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

В січні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, [PERSON] про визнання права власності на майно колгоспного двору. В обгрунтування позову позивач вказала, що будинковолодіння за [ADDRESS] належить до майна колгоспного двору. На час видання свідоцтва від 13.09.88 року про право власності на житловий будинок [PERSON] була головою колгоспного двору. Будинковолодіння було збудовано у 1958 році та складається з : житлового будинку - А-1 (загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., допоміжною площею 13,8 кв.м.), сараю - Б. Станом на 15 квітня 1991 року в будинковолодінні за вищевказанною адресою були зареєстровані, проживали, вели спільне господарство: [PERSON] , 1952р.н. голова колгоспного двору; [PERSON] - син, 1972р.н.(перебував в місцях позбавленні волі), а 09.12.1992року прибув в дане будинковолодіння з місць позбавлення волі; [PERSON] , 1980р.н, - дочка; [PERSON] , 1928р.н. - батько. Розмір частки членів колгоспного двору не визначався. Таким чином, станом на 15.04.1991року кожен з членів колгоспного двору мав по 1/4 частині власності в майні колгоспного двору. [PERSON] як після досягнення повноліття так і після повернення з місць позбавлення волі не приймав ніякої участі особистою працею і коштами у веденні спільного господарства двору. У цей період він не призивався на строкову військову службу, не навчався в учбовому закладі, не хворів важкою хворобою. Через місяць після повернення з місць позбавлення волі [PERSON] виїхав на інше місце проживання, не вів будь-якого спільного господарства у майні колгоспного двору. Він утворював власні сім`ї та проживав там. З врахуванням цього [PERSON] з грудня 1995 року втратив свою 1/4 частину у майні колгоспного двору. [PERSON] не витребував свою частку з майна колгоспного двору, тому починаючи з 09.12.1992 року (дня прибуття з місць позбавлення волі) почав перебіг строку позовної давності. Внаслідок цієї обставини [PERSON] втратив своє право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору. З врахуванням цього, станом на 09.12.1995 р. 1/4 частки у майні колгоспного двору [PERSON] розподілилася між іншими членами колгоспного двору таким чином: [PERSON] - 1/4 + 1/12 = 1/3; [PERSON] , 1980р.н, -1/4 + 1/12 = 1/3; [PERSON] , 1928р.н. -1/4 + 1/12 = 1/3. [INFO] помер [PERSON] , відкрилася спадщина на його 1/3 частину майна на загальних підставах, за законом. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом стали доньки [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину та оформили свої права лише щодо земельної частки (паю). Оскільки спадкове майно мало статус колгоспного двору, то нотаріус не був повноважний оформляти його. З цієї причини спадкоємці не оформляли спадкові права на житловий будинок. [PERSON] не вступала у це спадкове майно, не претендує на нього, не проживала у ньому і не проживає. [PERSON] втратила право на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, з врахуванням роз`яснень, викладених у пп. г) п.6 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року за пропуском трирічного строку позовної давності, перебіг якого розпочався 02.07.1998 року. Так, [PERSON] не витребувала свою частку з майна колишнього колгоспного двору, не проживала разом зі спадкодавцем. Таким чином, після смерті [PERSON] 2/3 частини спадкового майна (житловий будинок, сарай) перейшли до [PERSON] (1/4 як її частка у майні колгоспного двору, 1/12 частина втраченої частки від [PERSON] , 1/3 частки після смерті [PERSON] ). Однак, [PERSON] не оформила свої спадкові права, хоча продовжувала проживати у даному будинковолодінні, утримувати його, фактично прийняла спадщину. Інша 1/3 частина, як члена колгоспного двору, належала їй, [PERSON] .. [INFO] померла її матір [PERSON] .. Відкрилася спадщина на 2/3 частин спадкового майна (житловий будинок, сарай). Спадкоємцями спадкового майна за законом по 1/3 частині померлої [PERSON] , як спадкоємці першої черги, стали її діти: [PERSON] та вона. За її заявою приватний нотаріус Красовська Н.В. відкрила спадкову справу на померлу матір [PERSON] .. Вона проживає в будинку постійно з народження, проводить ремонтні роботи, здійснила газифікацію в будинку, сплачує необхідні платежі, прийняла спадщину. На даний час виникла необхідність оформити своє право власності на будинок. Офіційно через нотаріальну контору вона не має можливості оформити будинок, оскільки це є колгоспний двір. [PERSON] у встановлений законом строк не подав до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Він прописаний, але не проживав і не проживає у спадковому майні, тому не прийняв спадщини. Таким чином все будинковолодіння підлягає оформленню на неї (1/3 частина як її частка у майні колгоспного двору та 2/3 частин спадщини після смерті [PERSON] ). Для обслуговування будинку закріплена земельна ділянка розміром 0,25 га, яка не приватизована. Тому позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частин в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/3 частини як частки у майні колгоспного двору по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1 (загальною площею 56,9 кв.м.; житловою площею 43,1 кв.м.; допоміжною площею 13,80 кв.м.), сараю Б. Ухвалою суду від 30.06.2020 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] .. Ухвалою суду від 27.07.2020 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] .. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задоволити. Представник відповідача Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність, зазначила, що погоджується з тим, щоб будинок перейшов [PERSON] .. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 06.09.1988 року, зареєстрованим 06.09.1988р. в Хмельницькому обласному БТІ в реєстрову книгу №1 за реєстровим №43 . Згідно довідки виконкому Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 40 від 20.01.2020р., згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки за адресою [ADDRESS] були прописані: [PERSON] - голові сім`ї; [PERSON] - син прибув 09.12.1992р. з ув`язнення; [PERSON] - донька 1980р.н.; [PERSON] - батько. Таким чином, станом на день набрання чинності Законом України "Про власність" будинковолодіння, за адресою: [ADDRESS] входило до суспільної групи - колгоспний двір, головою якого була [PERSON] , а членами колгоспного двору були - [PERSON] - син (який станом на 1991 рік був відсутній з поважних причин - ув`язнення, прибув 09.12.1992р.); [PERSON] - донька 1980р.н.; [PERSON] - батько, які як члени колгоспного двору, мали право на 1/4 частки майна цього колгоспного двору. Однак, право власності на вказане домоволодіння за членами колгоспного двору, відповідно до належних їм часток зареєстровано не було. [PERSON] помер [INFO] (тобто після 01 липня 1990 року), тому до його частки в майні колгоспного двору застосовуються загальні правила спадкування. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2000р. спадкоємцями майна померлого [PERSON] , є в рівних частках: [PERSON] та [PERSON] , спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з: сертифіката на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства "Поділля» с.Копистин Хмельницького району Хмельницької області, розміром 2,97га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому [PERSON] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 0167611, виданого Хмельницькою РДА 23.12.1996 року. У зв`язку з наведеним, [PERSON] та [PERSON] набули право на спадкування належної [PERSON] 1/4 частки в майні колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , тобто по 1/8 частці кожна. Проте, своїх спадкових прав на вказане спадкове майно не оформили. [PERSON] померла [INFO] , і після її смерті приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Красовською Н.В. 20.01.20р. було заведено спадкову справу № 06-2020. З заявою про прийняття спадщини 20.01.2020р. до приватного нотаріуса Красовської Н.В. звернулась донька померлої - [PERSON] , яка в своїй заяві вказала, що все рухоме та нерухоме майно після смерті спадкодавця вона прийняла, оскільки була зареєстрована разом із [PERSON] за однією адресою. Крім неї іншим спадкоємцем є син померлої - [PERSON] . Листом № 11/02-14 від 20.01.2019 року приватним нотаріусом Красовською Н.В. повідомлено [PERSON] , що вона позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки є інший спадкоємець [PERSON] . Відповідно до ст.49 Закону України "Про нотаріат", нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, та запропоновано звернутись до суду для вирішення даного питання. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 06.09.1988 року, зареєстрованим 06.09.1988р. в Хмельницькому обласному БТІ в реєстрову книгу №1 за реєстровим №43; довідкою виконкому Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 40 від 20.01.2020р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.09.2000р.; сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХМ №0167611, виданим Хмельницькою РДА 23.12.1996 року; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] ; копією спадкової справи № 06-2020, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; листом приватного нотаріуса Красовської Н.В. №11/02-14 від 20.01.2019 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України також передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст.112 цього Кодексу). Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в [PERSON] було двоє дітей, проте після її смерті у вказаному будинку проживає [PERSON] з сім`єю, все там робить, обробляє город, провела газ. [PERSON] там не проживав та не проживає, нічого там не робив. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що [PERSON] вибув з членів колгоспного двору станом на 15.04.1991 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід визнати за [PERSON] право власності на 3/16 (1/4+1/8) часток в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та на 1/4 частку як частку у майні колгоспного двору що по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., допоміжною площею 13,8 кв.м., сараю Б.. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial