Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у розмірі 14616 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2015 року відбулася ДТП за участю автомобіля "ГАЗ 53", д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , в результаті якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб. Батьками загиблого [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, станом на день смерті [PERSON] право на відшкодування шкоди мала його мати [PERSON] . Станом на дату звернення з даним позовом до суду, відповідач не виконав покладені на нього ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" обов`язки і не виплатив позивачу страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.223,280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вказаним вироком суду встановлено, що 28 липня 2015 року близько 11 год. 03 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем сміттєвозом-С "ГАЗ-53", реєстраційний номер [NUMBER] , навпроти домоволодіння № 246 по вулиці Дніпровська допустив наїзд на пішохода [PERSON] з послідуючим переїздом його тіла. В результаті даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події. Дані обставини встановлені вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року, а тому відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність власника вантажного автомобіля «ГАЗ-53», державний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 липня 2015 року, була застрахована у ПрАТ "УАСК АСКА" згідно полісу № АІ7376473 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 15.03.2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" із відповідною заявою на виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника. Однак, відповідачем до теперішнього часу не здійснено страхову виплату. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті ДТП, є шкода, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, визначено в статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно із частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно. Таким чином, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1. статті 9 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. (пункт 9.3. статті 9 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що з 01 січня 2015 року мінімальна заробітна плата становить 1218 грн. 1218 грн (мінімальна заробітна плата) Х 36 мінімальних заробітних плат = 43848 грн Оскільки, у загиблого [PERSON] , крім матері [PERSON] , були дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , тому позивачу належить 1/3 частина із загального розміру страхового відшкодування, а саме 14616 грн. Тому, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу позивач надала суду: Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 0068-ц від 13.01.2020 р., укладений між Позивачем та Адвокатським об`єднанням "Автопоміч", детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 13.01.2020 р., виконаних для надання правничої (правової) допомоги Адвокатом на виконання договору про надання правової допомоги, рахунок-фактура № 13-01/1 від 13.01.2020 р., квитанція про оплату №42683358 від 15.01.2020 р. Оскільки при зверненні до суду позивач, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути на користь держави суму судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved