Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.04.2014 року біля 18:00год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Форд-Сієра», д.н.[NUMBER], рухаючись в межах с. Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області по вул. Шкільній у напрямку вул. Кобилянська, наближаючись до будинку №28, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість в своїх діях, безпричинно змінив напрямок руху автомобіля вправо та виїхав на узбіччя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди чи безпеки для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив наїзд на неї. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди їй було спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75,76 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Вирок Кіцманського районного суду від 15.01.2015 року залишений без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2015 року. Вчиненим злочином їй спричинено майнову та моральну шкоду. З 21.04.2014 року по 12.05.2014 року вона знаходилась на лікуванні в травматологічне відділення Чернівецької обласної клінічної лікарні та за власні кошти придбавала ліки, всього на лікування нею було витрачено власних коштів на суму 23965,61 гривень. Їй було рекомендовано санаторно-курортне лікування, повний курс якого протягом 21-го дня мінімально становить 10290 гривень. Всього розмір матеріальних збитків оцінює в 34255,61 гривень. Також, їй завдану моральну шкоду, яка виразилась у сильних душевних стражданнях та у фізичних стражданням у зв'язку із травмуванням, її життя ускладнилось в бік погіршення, порушились життєві зв'язки через неможливість продовження свого активного громадського життя, порушився її звичайний життєвий ритм, вона молода дівчина і під час ходьби стала при храмувати, що її пригнічує, тривалий час вона не могла спокійно спати, це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого вона нервувала та у неї погіршилось здоров'я. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 5000 гривень. Цивільна правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 квітня 2014 року, була застрахована, про що свідчить поліс АС №-5221674 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був виданий АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ». Посилаючись на ст.ст.22, 23, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 8, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 9, 22, 23, 24, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 34255,61грн. та 5000грн. у відшкодування моральної шкоди. Представник позивача подав письмову заяву про підтримання заявлених вимог. Представником відповідача подано письмове заперечення проти заявлених вимог, відповідно до змісту якого він просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що підставою для здійснення виплати страхового відшкодування є подання потерпілою особою, яка має право на отримання страхового відшкодування відповідної заяви про виплату страхового відшкодування. Інформація, яку вказує третя особа в заяві на виплату, є обов'язковою, має бути достовірною та правдивою. В поданій заяві на виплату страхового відшкодування позивач в графі щодо надання інформації про здійснення взаєморозрахунків за заподіяні збитки внаслідок ДТП із водієм забезпеченого т/з [PERSON], вказала що не проводились. Однак, виходячи із змісту вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області по справі № 718/2923/14, вбачається, що прокурором заявлено цивільний позов в інтересах Обласної комунальної установи Чернівецької області клінічної лікарні про відшкодування витрат на лікування у розмірі 3203,06грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого; пом`якшуючою вину обставиною є щире каяття, відшкодування збитків. Потерпіла [PERSON] (позивач) подача письмову заяву про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого. На день розгляду справи № 718/1442/16-ц, у зв'язку із наявністю суперечливої інформації щодо наявності майнових домовленостей між позивачем та [PERSON], відповідач не має можливості провести розрахунок страхового відшкодування та прийняти вмотивоване рішення про виплату за полісом АС/5221674. Відповідачем не порушено ані строків ані процедури з врегулювання страхового відшкодування, як і відсутнє намагання завадити чи уникнути прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування. Відповідач неодноразово звертався із запитами про сприяння в усуненні перешкод з врегулювати виплати страхового відшкодування. Відповідачем визнаються обгрунтованими та такими, що пов'язані із реальними витратами на лікування за наслідками ДТП 21.04.2014 року фіскальні чеки на загальну суму 9527,16грн. Інші фіскальні чеки, надані позивачем, зокрема: витрати на придбання бензину на заправочних станціях на загальну суму 4 574,58грн.; витрати на придбання засобів особистої гігієни, продуктів харчування, особистих речей; витрати на придбання медичних препаратів, не підтверджених лікарською документацією; витрати не пов'язані із настанням ДТП 21.04.2014 р; витрати пов'язані із оплатою банківської комісії, не можуть враховуватись до розрахунку страхового відшкодування у зв'язку із ушкодженням здоров'я, оскільки дані витрати не знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із лікуванням позивача за наслідками ДТП. На підтвердження проходження санаторного лікування, не достатньо надати виписку з інтернет ресурсу розцінок санаторного закладу. Матеріали справи не містять будь-яких медичних документів про призначення позивачу окремих медичних процедур, послуг та медикаментів, які застосовувались при її лікування. Відповідач вважає, що документи надані позивачем на підтвердження права отримання належного їй страхового відшкодування, подані не в повному обсязі, що містять недостовірну інформацію, та не можуть вважатися допустимими та належними доказами в розумінні положень ЦПК України та Закону № 1961-VI, в зв'язку з чим відповідач не погоджуються із розрахованою в позовній заяві сумою страхового відшкодування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] 21 квітня 2014 року біля 18:00 години, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись в межах с. Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області по вул. Шкільній у напрямку вулиці Кобилянська, наближаючись до будинку № 28, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість в своїх діях, безпричинно змінив напрямок руху автомобіля вправо та виїхав на узбіччя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], яка знаходилася на правому узбіччі відносно руху транспортного засобу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій [PERSON] спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, вторинний відкритий перелом середньої третини правої стегнової кістки, рвана рана правого коліна, з яких вторинний відкритий перелом середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням, згідно висновку експерта № 174-Мд від 10.07.2014 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Дорожньо-транспортну пригоду водій [PERSON] скоїв в результаті порушення та невиконання вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.ст. 75,76 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Вирок Кіцманського районного суду від 15.01.2015 року залишений без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 17 березня 2015 року. Цивільна правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 квітня 2014 року, була застрахована, про що свідчить поліс АС №-5221674 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був виданий АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ». Забезпеченим транспортним засобом за договором є автомобіль [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю та здоров'ю потерпілого, становить 100000грн. на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну - 50000грн. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зверталась до Страхової компанії про виплату страхового відшкодування, зокрема 16.07.2015 року, 11.11.2015 року, 08.12.2015 року. Відповідач ПАТ «СК «Ю.БІ.АЙ» у добровільному порядку відшкодування шкоди, спричиненої здоров`ю потерпілої, не здійснив. Відповідно до положень ст. ст. 1166, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 23, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961-ІУ) якщо цивільно-правова відповідальність винної особи на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, а ліміт відповідальності за договором страхування цивільно-правової відповідальності покриває завдані потерпілому матеріальні збитки, то шкода відшкодовується страховиком. Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 року при розгляді справи № 6-2808цс15 висловив наступну право позицію. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодовування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Як передбачено п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Як передбачено Полісом АС №-5221674 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим АТ «СГ» Ю.БІ.АЙ» 24.06.2013 року, строк дії якого до 24.06.2014 року, виплата страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю внаслідок ДТП здійснюється відповідно до Закону України № 1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 цього Закону передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.9 Закону № 1961-ІУ страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Згідно із ст.22 Закону № 1961-ІУ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.23 Закону № 1961-ІУ шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, окрім шкоди, яка пов'язана із смертю потерпілого, охоплює ще шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого; шкоду, пов'язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілих; шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральної шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ст.24 Закону № 1961-ІУ у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Як передбачено ст.26-1 Закону № 1961-ІУ Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 23 ЦК України визначений перелік підстав для відшкодування моральної шкоди. Зокрема, зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає необгрунтованим заявлені позивачем вимоги в частині понесених нею витрат, які ґрунтуються на наданих копіях чеків, які повторюються, не можливо прочитати та недійсні, та квитанції про сплату комісії, на загальну суму 4500,47 гривень, а також копії чеків на придбання пального на загальну суму 3330,80 гривень. Не підтверджується і фактичне понесення позивачем витрат на санаторно-курортне лікування на суму 10290 гривень. Прийнятними суд вважає надані позивачем копії чеків, які датовані часом перебування на стаціонарному лікуванні та в послідуючому рекомендоване лікування протягом трьох місяців на загальну суму 16134,34 гривень. Моральна шкода [PERSON] завдана ушкодженням здоров`я, що потягло фізичних та душевних страждань, хвилювань, негативних у зв'язку з цим емоцій, позбавлення можливості звичного способу життя, і розмір такої шкоди становить 5000 гривень. Посилання відповідача на те, що з [PERSON] стягнуто на користь Обласної комунальної установи Чернівецької обласної клінічної лікарні 3203,06 гривень у відшкодування витрат на лікування потерпілої [PERSON], не може бути підставою для відмови у відшкодування витрат на лікування, понесених самою потерпілою [PERSON] Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень за вимогою про стягнення матеріальної шкоди та 1378 гривень за вимогою про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 8, 20 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 9, 22, 23, 24, 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial