Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

05 травня 2021 року орган опіки та піклування Ружинської селищної ради Житомирської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення останніх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] , [INFO] разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] , виховують чотирьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та проживають за адресою: [ADDRESS] . В ході неодноразових обстежень побутових умов проживання встановлено, що санітарний стан помешкання-незадовільний, продуктів харчування недостатньо, батьки часто бувають у стані алкогольного сп`яніння, часто вчиняють бійки з викликом працівників правоохоронних органів.Сім`я проживає за рахунок коштів на дитину, як матері-одиночці та інших соціальних виплат на дітей. З даною сім`єю постійно проводилася профілактична робота, здійснювався постійний контроль за поведінкою батьків і дітей, проведені неодноразові обстеження матеріально-побутових умов проживання, проте бажаних результатів в покращенні поведінки батьків, поліпшення умов проживання, умов догляду за дітьми не було. Батьки не працюють, не утримують підсобного господарства, земельну ділянку обробляють частково. Посилаючись на викладене позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених в позовній заяві підстав. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та самовільно без дозволу суду, покинула залу судового засідання до закінчення справи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд не позбавляти його батьківських прав, пояснивши, що буде займатись вихованням дітей з допомогою матері [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 24.06.2014 року Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінн юстиції у Житомирській області, [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.11.2018 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінн юстиції у Житомирській області, [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.08.2015 року Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Ружинського району Житомирської області ( а.с.3-6). Відповідач є батьком, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 24.06.2014 року Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінн юстиції у Житомирській області, [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.11.2018 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінн юстиції у Житомирській області ( а.с.4-6). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 24.02.2021 року, 31.03.2021 року сім`я проживає у власному будинку, санітарний стан помешкання незадовільний, сім`я підсобного господарства не утримує, забезпечена частково продуктами харчування і паливом. Під час обстеження в будинку перебували мати з двома маленькими дітьми, а старші діти були у школі. Батько із сім`єю не проживає. Батьки зловживають спиртними напоями та ухиляються від виконання батьківських обов`язків , ніде не працюють. За заявою матері трьох дітей влаштувати до центру реабілітації м.Житомир, а меншу доньку влаштувати до бабусі (а.с.9-10). Рішенням Ружинської селищної ради Житомирської області від 08.04.2021 року №52 затверджено поданий службою у справах дітей Ружинської селищної ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Висновком виконавчого комітету Ружинської селищної ради Житомирської області підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" (далі - Постанова ВСУ) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, держави- учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що дану родину [PERSON] знає, оскільки вони знаходяться на обліку, як сім`я, яка потрапила у складні життєві умови. Дана родина із квітня місяця 2021 року взята під соціальний супровід. Діти були вилучені, а менша дитина знаходиться у бабусі. Мама [PERSON] на спілкування не йде. Тато з дітьми спілкується, умови в будинку де на даний час прожває батько нормальні. Спілкувалася з [PERSON] перед засіданням, він працює за межами району. Не впевнена, чи впорається його мама з дітьми. Відповідачка неврівноважена, їй не можна віддавати дітей. В судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що родину [PERSON] знає протягом декількох років, ця родина перебувала на обліку, як родинна яка перебуває у складних життєвих обставинах. Неодноразово було викликано працівників поліції. Вказана родинна неодноразово ухилялась від своїх батьківських обов`язків. Було зловживання алкогольними напоями, діти недоглянуті, [PERSON] і [PERSON] вчиняли різні прояви домашнього насильства один до одного в цьому випадку діти були під психологічним насильством. Відносно батьків були складені протоколи про домашнє насильство, розпивання алкогольних напоїв у громадському місці. В січні 2021 року приїхавши до них на виклик було помічено сторонніх осіб, які перебували у будинку і розпивали спиртні напої. Діти бігали оголенні, в будинку було холодно, діти були голодні. В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснив, що сім`ю [PERSON] знає давно, спочатку жили нормально, а потім почали випивати, викликали поліцію по три рази на день. В тому, що сталося винні обоє. Покращень умов проживання у [PERSON] немає, [PERSON] виїхав із села, як він зараз живе не знає. [PERSON] приїхала з інтернату, їй допомогли купити будинок. На даний час проживає у матері теперішнього співмешканця [PERSON] , який неодноразово судимий. В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що відповідачку [PERSON] потрібно позбавити батьківських прав. Вона раніше проживала у с.Голубівка, діти [PERSON] та [PERSON] жили окремо, як вони розійшлись то [PERSON] прийшов до неї з дітьми. [PERSON] та її син [PERSON] вживали спиртні напої. Син ходив на роботу, [PERSON] ночами вдома не ночувала. Вже рік вони разом не проживають. Спочатку діти були у неї , а потім їх забрали у реабілітаційний центр. Найменшенька дитина проживає у неї, [PERSON] дітьми не цікавится. Просить суд не позбавляти її сина [PERSON] батьківських прав, дати йому можливість виправитися, вона в свою чергу буде йому допомагати виховувати дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ст. 157 ч. 2 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що ст.184 КУпАП її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Всі з`ясовані судом обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, вказують на свідоме нехтування відповідачкою [PERSON] своїх батьківських обов`язків та ухилення від їх виконання. При цьому факт сомовільного залишення судового засідання та неявка в судові засідання щодо розгляду справи про позбавлення батьківських прав щодо її малолітніх дітей без поважних причин, належно повідомленого відповідача розцінюються судом, як байдуже ставлення відповідача до долі своїх дітей. Відтак, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини свідомого нехтування відповідачкою [PERSON] своїх батьківських обов`язків, отже, позбавлення її батьківських прав щодо дітей відповідатиме інтересам останніх, а тому позов підлягає задоволенню. Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2009 р. в справі "Савіни проти України", пропонується з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини . При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. З наданих позивачем доказів, а саме: вищевказаних письмових документів та пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що дійсно відповідачка [PERSON] не в повній мірі забезпечує належне виховання своїх дітей, їх духовний розвиток, внаслідок чого діти на даний час знаходяться в реабілітаційному центрі. Однак, одночасно з пояснень вказаних свідків вбачається, що батько любить своїх дітей, на даний час займається вихованням меншої дочки [PERSON] , яка проживає в будинку його матері [PERSON] , також часто відвідує старших дітей в реабілітаційному центрі. Свідки підтвердили, що відповідач має тимчасові заробітки, хоча і працює неофіційно, які відповідно до пояснень самого відповідача, свідків, дають йому можливість матеріально забезпечувати сім`ю. Те, що відповідач зловживає алкогольними напоями переконливими доказами не доведено: на обліку у лікаря нарколога він не перебуває, актів медичного обстеження його на стан алкогольного сп`яніння не складалось. А тому твердження частини свідків про вказане є їхньою суб`єктивною думкою, яка не може слугувати беззаперечним доказом вказаного. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. У ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок №52 від 08 квітня 2021 року, органу опіки і піклування Ружинської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей, зроблений без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та не містить достатні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав батька - [PERSON] , у ньому не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав; не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту; не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Також, він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дітей та яким чином позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав захистить інтереси дитини. Тобто, зазначений висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, вищевказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому суд бере до уваги те, що відповідач [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав, на даний час виховує малолітню доньку [PERSON] , провідує старших дітей в реабілітаційному центрі, і ці факти свідчать про його інтерес до дітей. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, відсутні докази на підтвердження свідомого нехтування батьком [PERSON] своїми обов`язками відносно дітей або ухилення від їх виховання. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей, та стягнення аліментів. . Позов в частині стягнення аліментів на дітей з [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Виходячи з зазначеного, суд вважає, що відповідачі, як мати та батько дітей, зобов`язані утримувати їх до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст.181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів встановлюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. . Зі змісту позовних вимог органу опіки і піклування, якому суд передає малолітніх дітей відповідачки після їх відібрання, вбачається, що позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України є мінімальним розміром аліментів на утримання дитини. З врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідачки на користь держави, підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 157 ч.2, 164 ч.1п.2, 165, 166 СК України та

Outcome: partial