Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

1.Відомості про рух справи, процесуальні дії у справі. Представник позивача адвокат Стефківський В.І. в інтересах позивача [PERSON] через пошту звернувся з цим позовом до суду 06 квітня 2020 року. Позовна заява з доданими документами надійшла до суду та зареєстрована канцелярією 09 квітня 2020 року. Ухвалою від 14 квітня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розглянути справу з повідомленням сторін, перше судове засідання призначено на 03 червня 2020 року. Відповідачем приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») подано відзив на позов. Представником позивача адвокатом Стефківським В.І. подано клопотання про забезпечення участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції з Львівським апеляційним судом. Ухвалою від 28 травня 2020 року вказане клопотання судом задоволено. Через технічні причини сеанс відеоконференцзв`язку 03 червня 2020 року не відбувся, розгляд справи відкладено. Судом 23 липня 2020 року визнано обов`язковою явку сторони позивача у судове засідання, розгляд справи знову відкладено на 25 серпня 2020 року . У судовому засіданні 25 серпня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. На перенесену дату судового розгляду 28 вересня 2020 року позивач, представник позивача не з`явились, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили. Розгляд справи проведено 28 вересня 2020 року за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. У судовому засіданні 28 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про витребування доказів, одночасно задоволено клопотання про долучення до матеріалів справи постанови слідчого поліції від 26 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 12019030140000279. 2.Стислий виклад позиції сторони позивача у позовній заяві. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача 10015,20 гривень невиплаченого страхового відшкодування за спричинену йому моральну шкоду у зв`язку зі смертю [PERSON] . Крім цього, позивач просить стягнути з ПрАТ «УПСК» 3600 гривень судових витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приблизно о 19 годині 01 грудня 2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Р-14 по вулиці Миру у селі Седлище Любешівського району Волинської області, допустив наїзд на [PERSON] , який від отриманих травм [INFO] помер. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «УПСК» відповідно до полісу № АО805263. Позивач є сином загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) [PERSON] і має право на відшкодування моральної шкоди. Оскільки у загиблого є дружина та ще троє дітей, позивач має право на 1/5 страхового відшкодування від 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, що становить 10015,20 гривень. У матеріально-правовому обґрунтуванні сторона позивача покликається на статті 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), на статті 6, 22, 23, 27, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 3.Стислий виклад позиції відповідача у відзиві на позов. У відзиві на позов ПрАТ «УПСК» не заперечує факту ДТП 01 грудня 2019 року за участі застрахованого автомобіля «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок якого пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Відповідачу також відомо, що [PERSON] [INFO] помер. Між тим, представник позивача [PERSON] звернувся у ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди [PERSON] у зв`язку із смертю [PERSON] 06 лютого 2020 року. По факту ДТП, внаслідок якої позивачу заподіяно моральну шкоду, порушено кримінальне провадження № 12019030140000279. У зв`язку з наведеним, на підставі абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач призупинив передбачений законом строк для прийняття рішення про здійснення позивачу страхового відшкодування та його виплати до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у вказаному кримінальному провадженні законної сили. Таким чином, звернення позивача до суду з цивільним позовом до ПрАТ «УПСК» є передчасним, що є підставою для відмови у його задоволенні. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] , діючи в інтересах у тому числі позивача [PERSON] , 06 лютого 2020 року звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП, що сталася приблизно о 19 годині 01 грудня 2019 на автодорозі Р-14 по вулиці Миру у селі Седлище Любешівського району Волинської області за участі застрахованого автомобіля «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому [PERSON] вказав, що внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер [INFO] . До повідомлення про ДТП відповідачу також надіслано заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди від 06 лютого 2020 року у зв`язку із смертю фізичної особи у розмірі 10015 гривень. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , довідки про причину смерті [PERSON] помер [INFO] від набряку та набухання головного мозку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] стверджено, що померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Згідно з довідкою Седлищенського старостинського округу Любешівської селищної ради № 67 від 16 січня 2020 року сім`я [PERSON] складалась з дружини [PERSON] та чотирьох дітей, у тому числі позивача [PERSON] . Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0805263 на момент ДТП 01 грудня 2019 року автомобіль «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «УПСК». Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 грудня 2019 року було зареєстровано кримінальне провадження № 12019030140000279 та розпочато досудове розслідування за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі -- КК) по факту ДТП, що сталась приблизно о 19 годині 01 грудня 2019 року. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Р-14 по вулиці Миру у селі Седлище Любешівського району Волинської області, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Любешівської центральної районної лікарні. Вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК, постановою слідчого ГУНП у Волинській області Ходирєва В.В. від 26 червня 2020 року. При цьому констатовано, що у прямому причинному зв`язку ДТП та її наслідків є грубе порушення пішоходом [PERSON] вимог пунктів 4.4, 4.7, 4.10, 4.14 (а), 4.14 (б) Правил дорожнього руху. Згідно з висновком судово-медичного експерта від 22 квітня 2020 року смерть [PERSON] настала внаслідок поєднаної тупої травми тіла у вигляді важкої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку важкого ступеня з формуванням геморагічних вогнищ обох гемісфер та багатоуламкового перелому кісток лівої гомілки. 5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статей 509, 525 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності із частиною першою статті 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтями 979, 980 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до частини першої статті 981 ЦК договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У відповідності із статтею 982 ЦК істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Статтею 984 ЦК встановлено, що сторонами у договорі страхування є страховик та страхувальник. Страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Страхувальником може бути фізична або юридична особа. Згідно з частинами першою-третьою статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - ОСЦПВВТЗ) є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -- Закон № 1961-ІV). Згідно з пунктами 1.1 - 1.4 статті 1 Закону № 1961-IV страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування»; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Статтею 3 Закону № 1961-ІV визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону № 1961-IV встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктами 27.1, 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з пунктом 35.1 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до абзаців 1-4 пункту 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. З досліджених у суді доказів слідує, що ДТП за участі батька позивача [PERSON] та забезпеченого у відповідача транспортного засобу «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] , сталась 01 грудня 2019 року. По вказаному факту 02 грудня 2019 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019030140000279 за частиною першою статті 286 КК. Потерпілий [PERSON] помер [INFO] . Повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування представник позивача [PERSON] подав відповідачу 06 лютого 2020 року. Кримінальне провадження № 12019030140000279 закрито 26 червня 2020 року постановою слідчого ГУНП у Волинській області Ходирєва В.В у зв`язку з відсутністю у діях водія транспортного засобу складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК. Із змісту постанови слідує, що причинно-наслідковий зв`язок смерті [PERSON] з ДТП встановлено зокрема на підставі висновку судово-медичного експерта від 22 квітня 2020 року. Таким чином, на момент подання представником позивача заяви про виплату страхового відшкодування 06 лютого 2020 року досудове розслідування кримінального провадження № 12019030140000279 по факту ДТП ще тривало. Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV зобов`язання страховика за договором ОСЦПВВТЗ належить до зобов`язань з визначеним строком виконання: не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. При цьому, якщо ДТП, розглядається зокрема у кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, суд в цілому погоджується з міркуваннями відповідача про передчасність звернення [PERSON] з цим позовом до суду. На момент пред`явлення позову 06 квітня 2020 року відповідач, вирішуючи питання про виплату страхового відшкодування позивачу, діяв у спосіб та у межах строків, визначених Законом № 1961-IV, не допустивши порушення прав [PERSON] . У контексті положень статті 4 ЦПК зазначене є підставою для відмови у позові. Між тим, суд звертає увагу, що неприйняття відповідачем у передбачені законом строки рішення про виплату страхового відшкодування або відмова у його виплаті не позбавляє права позивача на звернення до суду з аналогічним позовними вимогами у майбутньому, оскільки фактично зміняться підстави позову. 6. Питання розподілу судових витрат. Позивач звільнена від оплати судового збору при поданні позовної заяви на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». У зв`язку з повною відмовою у позові передбачених законом підстав для стягнення з відповідача у користь держави судового збору немає. Витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 3600 гривень не підлягають стягненню з відповідача на підставі частини другої статті 141 ЦПК. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed