Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона і відповідач [PERSON] проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, [INFO] року у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому він залишив сім'ю. Син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні.Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина їй не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.Домовленості щодо утримання дитини батьком між ними не досягнуто. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному. Просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення йому судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. На даний час спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Відповідно до довідки від 15 березня 2016 року, виданої Гоголівською сільською радою Броварського району Київської області, малолітній [PERSON], [INFO], з 28 жовтня 2014 року відвідує Дошкільний навчальний заклад "Сонечко? цієї сільської ради. Вихованням дитини займаються його мати та бабуся, які приводять і забирають хлопчика з дитячого садочка, відвідують батьківські збори. Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов від 19 травня 2017 року, складеним депутатом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], малолітній син сторін [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Батько дитини [PERSON] останні півроку за цією адресою не проживає та не з'являється, що підтверджується також і довідкою виконавчого комітету Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області № 2587 від 20 грудня 2017 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], батько малолітнього [PERSON], матеріальної допомоги позивачу на утримання сина добровільно не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2018 році становить: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] позивачу не надає, а також те, що обов'язок по утриманню дитини законом покладається на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Розмір аліментів на дитину, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд визначає у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., що відповідає встановленому законом розміру прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial