Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

16 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні в сумі 661 грн 57 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що за час перебування у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього було невірно нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 661 грн 57 коп. за час відпустки строком на 6 календарних днів у період часу з 06.11.2017 по 11.11.2017. Вважає, зокрема, що при розрахунку відпускних необхідно було виключити дні простою не з вини працівника, який оплачувався в порядку визначеному ст. 113 КЗпП. Ухвалою суду від 22.10.2018 (суддя Кучина Н. Г.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 05 листопада 2018 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог як безпідставних. 14 листопада 2018 року позивачем подано заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач зазначає, що після звернення до суду, він дізнався про ще один випадок порушення власних трудових прав, які пов`язані із невірним розрахунком відпускних, а відтак і невиплатою відповідачем сум заробітної плати, а саме, як вказувалось у позовній заяві, що за наслідком прийнятого наказу №1488 від 26.10.2017 р. про надання відпустки строком на 6 календарних днів у період часу з 06.11.2017 по 11.11.2017, відповідачем було здійснено не вірний розрахунок належних до виплаті позивачеві відпускних, за наслідком допущення методологічної помилки у проведенні розрахунку, а саме не виключено календарні дні простою не з вини працівника під час обрахунку середнього заробітку для визначення розміру відпускних. Так, позивачу стало відомо проте, що аналогічну помилку при розрахунку середнього заробітку для виплати відпускних було допущено за наслідком прийняття іншого наказу - № 876 від 13.07.2017 р., згідно якого йому було надано відпустку строком на 17 календарних днів у період з 19.07.2017 по 04.08.2017. Ухвалою суду від 17.04.2019 (суддя Кучина Н. Г.) провадження у справі №569/19343/18 а позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні закрито. Постановою Рівненського апеляційного суду від 11.06.2019 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17.04.2019 скасовано, вказану справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 26.06.2019 (суддя Смолій Л. Д.) прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні в сумі 661 грн 57 коп., призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.10.2020 (суддя Смолій Л. Д.) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського міського суду Рівненської області № 203 від 25.09.2020 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді Рівненського міського суду Смолій Л.Д., було здійснено повторний автоматичний розподіл справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні, за результатами якого вказану справу розподілено судді Левчуку О. В. Ухвалою суду від 01.10.2020 (суддя Левчук О. В.) прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні. Ухвалою суду від 26.11.2020 витребувано у Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" додаткові документи. 01 лютого 2021 року відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2020 подано витребувані судом документи та письмові пояснення. Ухвалою суду від 05.02.2021 у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи від 08.10.2019 відмовлено. 11 березня 2021 року позивачем подано розрахунок відпускних, згідно з яким позивач вважає, що відповідачем не було нараховано та виплачено [PERSON] відпускні у розмірі 1 502 грн 00 коп. У судовому засіданні 11.03.2021 оголошувалася перерва до 17.03.2021. 17 березня 2021 року від відповідача надійшли заперечення проти розрахунку відпускних від 11.03.2021, згідно яких представник Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" просить суд не приймати до розгляду поданий позивачем розрахунок та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору. У судовому засіданні 17.03.2021, суд без виходу до нарадчої кімнати, ухвалив відмовити у задоволенні вказаних клопотань представника відповідача. Позивач та його представник у судовому засіданні 17.03.2021 зазначили, що відповідно до наданого суду розрахунку, відповідачем не було нараховано та виплачено [PERSON] відпускні у розмірі 1 502, 00 грн. Проте, враховуючи заявлені позовні вимоги просять суд стягнути з відповідача відпускні в сумі 661 грн 57 коп. Представник відповідача у судовому засіданні 17.03.2021 заперечила щодо позовних вимог [PERSON] та просила суд відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26.12.2016 [PERSON] було звільнено із займаної посади начальника юридичного відділу Рівненської філії ПАТ «Укртелеком». Рішенням Рівненського міського суду по справі № 569/370/17 від 27.04.17 позивача поновлено на роботі у \~\~ПАТ «Укртелеком». Вказане рішення набрало законної сили 06.07.17. Позивач фактично був поновлений на роботі 07.07.17. Відповідно до наказу №165-к від 13.07.17 року було оголошено про переведення [PERSON] в режим простою з 07.07.17 року.\~ Крім того, рішенням Рівненського міського суду у справі №569/10915/17 від 01.11.17 було стягнуто з ПАТ «Укртелеком»\~ середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно наказу № 250-к від 17.07.18 року Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" позивач був звільнений з посади начальника відділу правового забезпечення Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" з 20.12.17 року за ч.3 ст 38 КЗПП України, у зв`язку з тим, що рішенням суду у справі №569\\283/18, судом було припинено безстроковий трудовий договір між позивачем та відповідачем з 20.12.17 року за ч.3 ст. 38 КЗпП України в наслідок порушення права на працю та ст. 94. та ст.96 КЗпП України. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до ст. 2 постанови КМУ №100 від 08.02.1995 (в редакції станом на 2017) при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. За змістом ст. 3 КМУ №100 від 08.02.1995 (в редакції станом на 2017), при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження тощо), та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до ст. 7 постанови КМУ №100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України) ( 322-08 ), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються. Стосовно відпускних по наказу №876 від 13.07.2017 суд зазначає, що згідно розрахунку позивача, з липня 2016 року по день першого звільнення (у зв`язку із скороченням) позивача 26 грудня 2016 року пройшло 177 календарних днів (за виключенням святкових та неробочих днів). А отже, суму відпускних слід обраховувати саме виходячи із кількості днів, впродовж яких позивач працював у відповідача, до моменту його звільнення 26.12.2016 р. - Дата початку відпустки: 19 липня 2017 року - Дата закінчення відпустки (останній день відпустки): 4 серпня 2017 року - Тривалість відпустки: 17 днів - Загальна сума заробітної плати, отриманої позивачем за період з липня 2016 року по грудень 2016 року: 37 038,49 грн. згідно даних архівної відомості №1 за період з січня 2016 р. по грудень 2016 р. - Середньоденна заробітна плата: 209,26 грн. (розраховано на основі ділення загальної суми заробітної плати на кількість календарних днів у розрахунковому періоді за виключенням святкових, неробочих днів та днів, виключених з розрахункового періоду: 37 038,49 грн./ 177 днів) - Сума відпускних, які мали бути нараховані позивачу: 3557,42 грн. (розраховано на основі множення середньоденної заробітної плати та кількості календарних днів відпустки: 17 днів ? 209,26 грн.) - Фактично нарахована сума відпускних: 2889,06 грн. згідно даних архівної відомості №1 за період з грудня 2016 р. по грудень 2017 р. - Різниця між сумою відпускних, що мала бути нарахована та тією, що фактично отримана позивачем: 668,36 грн. (3557,42 грн. - 2889,06 грн.) Місяць, рікСума нарахованої заробітної плати, яка бере участь у обрахунку відпускних, грнКількість днів у місяці що включаються для розрахунку відпускних Липень 20165313,4331 Серпень 20169293,2130 Вересень 20165561,0130 Жовтень 20163043,1030 Листопад 20168743,0330 Грудень 20165084,7126 Всього:37\~038,49177 Також судом встановлено, що при розрахунку здійсненому при оплаті відпускних згідно наказу №1488 від 26.10.2017, відповідачем неправомірно включено для визначення розміру відпускних період, протягом якого позивач згідно з чиним законодавством не працював - дні простою з липня по жовтень 2017 р., а також період за який позивач отримав одноразову компенсаційну виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.12.2016 по 07.07.2017 (період вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням по скороченню). Згідно із розрахунком позивача, з листопада 2016 року по день звільнення (скорочення) позивача 26 грудня 2016 року пройшло 73 календарні днів (за виключенням святкових та неробочих днів). А тому суму відпускних необхідно обраховувати саме виходячи із кількості днів, в продовж яких позивач працював у відповідача, до моменту його звільнення 26.12.2016. - Дата початку відпустки: 06 листопада 2017 року - Дата закінчення відпустки (останній день відпустки): 11 листопада 2017 року - Тривалість відпустки: 6 днів - Загальна сума заробітної плати, отриманої позивачем за період з листопада 2016 року по грудень 2016 року: 16 346,80 грн. згідно даних архівної відомості №1 за період з січня 2016 р. по грудень 2016 р. - Середньоденна заробітна плата: 223,93 грн. (розраховано на основі ділення загальної суми заробітної плати на кількість календарних днів у розрахунковому періоді за виключенням святкових, неробочих днів та днів, виключених з розрахункового періоду: 16\~346,80 грн./ 73 днів) - Сума відпускних, які мали бути нараховані позивачу: 1343,58 грн. (розраховано на основі множення середньоденної заробітної плати та кількості календарних днів відпустки: 6 днів ? 223,93 грн.) - Фактично нарахована сума відпускних: 509,92 грн. згідно даних архівної відомості №1 за період з грудня 2016 р. по грудень 2017 р. - Різниця між сумою відпускних, що має бути нарахована та тією, що фактично отримана позивачем: 833,66 грн. (1343,58 грн. -509,92 грн.) Місяць, рікСума нарахованої заробітної плати, яка бере участь у обрахунку відпускних, грн.Кількість днів у місяці що включаються для розрахунку відпускних Листопад 20168743,0330 Грудень 20165084,7126 Липень 20172475,21 (відпускні)13 (дні відпустки) Серпень 2017413,85 (відпускні)4 (дні відпустки Всього:16\~346,8073 Відповідно до ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності. Судом встановлено, що відповідачем під час оплати відпустки отриманої позивачем згідно наказу №876 від 13.07.17, були враховані компенсаційні виплати одноразового характеру, а саме виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рішенням суду з грудня 2016 року по червень 2017 року, а також в грудні 2016 року враховані дні за які здійснено виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу Крім того, з січня по червень 2017 року відповідачем враховані дні та суми виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що суперечить п. 4 розділу ІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" При цьому, у розрахунку здійсненому при оплаті відпускних, відповідачем неправомірно було включено для визначення розміру відпускних період, протягом якого позивач згідно з чиним законодавством не працював - дні простою з липня по жовтень 2017р., а також період за який позивач отримав одноразову компенсаційну виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.12.2016 по 07.07.2017. Суд приймає до уваги проведений позивачем розрахунок відпускних, оскільки він здійснений за правилами постанови постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Альтернативного розрахунку відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Частиною шостою статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Отже, держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що не спростовані відповідачем, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 47 та ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, у станови, організації, провадиться в день звільнення. Згідно тлумачення, наданого Конституційним Судом України у рішенні №4-рп/2012 від 22 лютого 2012 року у справі щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв`язку з положенням ст.117, 287-1 цього Кодексу, за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем законодавства про працю, розрахунку з позивачем відповідачем проведено не було, позивачем заявлено вимогу про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, застосуванню підлягає ч.2 ст.233 КЗпП України, а відтак, строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Outcome: approved