Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9212 від 02.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. , про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 116 838.88 грн. В обґрунтовування позовних вимог зазначає, що 15.04.2013року на підставі кредитного договору б/н [PERSON] отримала кредит у відділенні ПАТ КБ "Приватбанк" у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В січні 2018 року їй стало відомо, що на виконанні у відділі ДВС ГТУЮ в Миколаївській області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №9212 від 02.10.2017року, виданого 02.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.. , із якого вбачається, що заборгованість стягнута за кредитним договором від 15 квітня 2013 року. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. не підлягає виконанню, оскільки, по-перше, ПАТ КБ «ПриватБанк» для вчинення спірного виконавчого напису нотаріусу надав копію кредитного договору, а не оригінал; по-друге, для одержання виконавчого напису нотаріуса банку слід було надати засвідчену виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а не розрахунок заборгованості; по-третє, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте документів, які б підтверджували безспірність його заборгованості нотаріусу надані не були. Виконавчий напис, на думку позивачки, вчинено на підставі розрахунку заборгованості , підготовленого банком, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не може бути доказом безспірності. В судове засідання позивач не з"явилася, її представник [PERSON]надала до суду заяву, в якій підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити та судове засідання провести у її відсутність. Проти заочного розгляду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, відзиву не надав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового направлення. Третя особа у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі ст.280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 02.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9212 про стягнення з [PERSON]на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не виплачених у строк відповідно до умов Кредитного договору від 15.04.2013 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2017 року грошових коштів у сумі 116 838,88грн. , з урахуванням : - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16452грн.55 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 91410 грн.00 коп.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 2936 грн.38 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборговантості) в розмірі 5539 грн.95 коп. Стягнення здійснюється за період з 15 квітня 2013року по 30 червня 2017року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800грн.00 коп. 04.01.2018року державним виконавцем Доманівського РВ ДВС Головного ТУЮ в Миколаївській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 9212 від 02.10.2017 року про стягнення з [PERSON]на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитни договором в сумі 118638.88грн. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підстав виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992р. №2 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені" п.13 роз"яснено, що відповідно до ст.ст.34,36,87,88 Закону України "Про натіріат" виконавчий напис може бути вчинено нотіаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості аюо іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборогованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. Кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку не передбачає конкретного строку повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України- позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самой якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Доказів про направлення позикодавцем позичальнику вимоги про повернення позики суду надано не було. Відзиву на позов з посиланнями на докази, відповідачем до суду не направлено. Позичальник не була ознайомлення із загальною сумою заборгованості та її розрахунком, а тому сума боргу не може бути визначена безспірною, інакше це порушує права позичальника.. Суд погоджується з доводами позивача, що виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку банку, який є одностороннім арифметичним розрахунком і не може вважатися безспірним. Отже, оспорюваний виконавчий напис, приватним нотаріусом вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку , що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову- покладається на відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені, у виді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. .

Outcome: approved