Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

17.11.2021 року адвокат Гаврилюк Т.А., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається з житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Спадщину після смерті фактично прийняла мати позивачки [PERSON] , оскільки проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на день його смерті, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Кам`яномостівської сільської ради. [INFO] в м. Одеса померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 4,81 га, кадастровий номер 4825483800:01:000:0143, що розташована в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. У встановленому законом порядку позивачка прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись із заявою до Другої Первомайської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на нього, про що нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2021 року. З урахуванням зазначених обставин представник позивачки просила визнати за позивачкою право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її довірительки, просила позов задовольнити у повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] у віці 43 років в с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області помер [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №19 (а.с. 9). Ще за життя померлому [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А-Ж», загальною площею 68 кв.м., житловою площею 28.,25 кв.м., який побудований і введений в експлуатацію в 1969 році, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 21.10.2021 року ТОВ "Архітектурно-будівельна компанія "Архсіті", свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Первомайської районної ради депутатів трудящих від 16.05.1969 року №166 за типовим проектом №181-1, довідкою Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області №602 від 08.11.2021р. (а.с. 14-25). Вказану спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина мати позивачки по справі [PERSON] , оскільки проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на день його смерті, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 03.04.1964 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Кам`яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 19.08.2021р. №468 (а.с. 7, 11). Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, оскільки фактично спадщину прийняла. Згідно довідки, виданої КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 13.10.2021р. №1063/06-01-06, запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутній (а.с. 13). [INFO] у віці 83 років в м. Одеса померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №3656 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] , окрім вказаного вище житлового будинку, відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 4,81 га, кадастровий номер 4825483800:01:000:0143, що розташована в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка належала матері позивачки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №095988 від 21.02.2005 року (а.с.55), та грошові кошти (недоотриману пенсію) в сумі 7800 грн. 07.10.2021 року позивачка, оскільки є єдиною спадкоємицею, звернулася до Другої Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її матері. Другою Первомайською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №136/2021 (а.с.37-67) та видано свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку та грошові кошти. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2021 року (а.с.12). Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Як було встановлено в судовому засіданні власником спадкового майна, що підлягає спадкуванню був [PERSON] , який помер [INFO] . Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В зв`язку з вищевказаним суд дійшов висновку, що померла мати позивачки мала право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] який помер [INFO] , як спадкоємець за законом, оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим, що підтверджується матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах даної цивільної справи. Разом з тим, як слідує з постанови нотаріуса Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 02.11.2011 року №19761391/02-31, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і ведення садівництва за адресою: [ADDRESS] , з підстав того, що відсутні правовстановлюючі документи на право власності спадкодавця на вказане спадкове майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року "Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. У відповідності до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", будинки, які побудовані до 05.08.1992 р. не потребують введення в експлуатацію, а відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, який затверджений наказом Мінрегіонбуду №95 від 19.03.2013 р., документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав власності на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 р. за подальшими змінами. Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , був побудований та прийнятий в експлуатацію в 1970 роках. У відповідності до п. 42, 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року "Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна" вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач [PERSON] має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, а також враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці (крім позивачки) заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали, про що свідчить повідомлення нотаріуса Другої Первомайської державної нотаріальної контори від 07.12.2021 року №1559/02-14, і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а позивачка фактично прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за законом спадкового майна, яке належало [PERSON] , яка в свою чергу фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] .. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачкою на спадкове майно, яким являється житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачки на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачки, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останньої на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи викладене, та

Outcome: approved