Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18 травня 2014 року близько 05 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Opel Combo», державний реєстраційний номер [NUMBER], у с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області, він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якої є [PERSON], який керував автомобілем марки «ВАЗ-2121», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до акту дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 2/05 від 30 травня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю, яким керував позивач, складає 9808 грн. Також позивач вважає, що внаслідок заподіяння матеріальних збитків, спричинення пошкодження транспортного засобу йому завдано також і моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача. Посилаючись на викладені обставини [PERSON] просив стягнути на свою користь з [PERSON] 9808 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, та 3000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 18 листопада 2015 року залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] під час судового розгляду справи проти задоволення позову заперечили, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Представник відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» [PERSON] у судове засідання не зявилася, у поданих до суду письмових запереченнях проти позову просила справу слухати без участі представника страхової компанії та в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як убачається з розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як встановлено судом, 18 травня 2014 року о 05 год. 30 хв. у с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області відбулося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ-2121», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобілем марки «Opel Combo», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] У результаті даної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2014 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, що мали місце 18 травня 2014 року, визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується полісом № АС/9003383 від 31 березня 2014 року. Згідно з актом дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 2/05 від 30 травня 2015 року\~вартість матеріального збитку,\~заподіяного [PERSON] при пошкодженні автомобіля марки «Opel Combo», державний номер [NUMBER], в ДТП 18 травня 2014 року,\~становить 9808 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст. 6 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 23 цього ж Закону встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. За положеннями ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з вимогами п. 35.1 ст. 35 цього ж Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Статтею 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту дорожньо-транспортної пригоди. З матеріалів справи вбачається, що з моменту настання ДТП 18 травня 2014 року до цього часу позивач з заявою про виплату страхового відшкодування до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» не звертався. Відтак, виходячи з вищевказаних положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для стягнення з страхової організації шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу. Шкода в даному випадку повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] як завдавачем шкоди. Тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 9808 грн. у відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди. Що стосується позовних вимог [PERSON] у частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено поняття страхового випадку - як події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Як зазначено вище, у відповідності до п. 22.1 ст. 22 цього Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 26-1 цього Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Як встановлено судом, потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень у результаті ДТП не завдано. Останній жодних коштів на лікування не витрачав. За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з страхової компанії моральної шкоди Згідно з ч. 1\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вимогами\~ст. 1167 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї\~Постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях в зв'язку з ушкодженням здоров'я, а розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд з урахуванням установлених обставин справи вважає, що особою, яка повинна нести відповідальність перед позивачем за заподіяння моральної шкоди в звязку з пошкодженням транспортного засобу в результаті ДТП є [PERSON], який визнаний винним у його скоєнні. Враховуючи глибину душевних страждань позивача суд вважає за необхідне визначити розмір завданої моральної шкоди в сумі 1000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати по справі у вигляді судового збору суд стягує на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Вимога позивача по стягненню з відповідача витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження їх понесення. Крім того, слід відхилити прохання позивача про стягнення з [PERSON] коштів, сплачених за проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця, оскільки зазначені витрати не належать до судових витрат, передбачених ст. 79 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23, 979, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 23, 26-1, 29, 35, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: partial