Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

До суду з позовом звернулись [PERSON], [PERSON] й [PERSON], яки вказали, що 26.07.1995р. згідно обмінного ордеру № 1142 позивачі здійснили обмін [ADDRESS], на квартиру під № 41 в цьому ж будинку, але, бажаючи приватизувати квартиру № 41, позивачі в березні 2014 року дізналися про те, що кв. під № 41 вже приватизована на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а тому, вважаючи, що їх право на приватизацію порушене, позивачі просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло № 37201 від 04.04.1994р., видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також визнати недійсним розпорядження органу приватизації за № 37201 від 04.04.1994р. про передачу у спільну власність квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивачів [PERSON] й [PERSON] [PERSON] та адвокат останньої Резніков Д.Б. вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник Одеської міської ради Танасійчук І.М. вимоги позову не визнав та просив їх залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність позову. КП „Міське агенство з приватизації житла" звернулось до суду з заявою про безпідставність позовних вимог; інші відповідачі та представники третіх осіб до суду не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, причини неявки суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення осіб, що з'явились до суду, дослідивши надані докази й вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04.04.1994р. на підставі розпорядження органу приватизації було видано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідоцтво про правло власності на [ADDRESS] (а.с. 5, 6). [PERSON] складом сім'ї на п'ять осіб ([PERSON] - жінка, [PERSON] - донька, [PERSON] - чоловік доньки, [PERSON] - онучка, [PERSON] - онучка) 20.07.1995р. було видано обмінний ордер № 1142 на житлове приміщення в квартирі [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно з розпорядженням № 700р. від 16.11.2011р. на ім'я позивача було відкрито особовий рахунок на житлову площу [ADDRESS] (а.с. 8). Право власності на [ADDRESS] досі не зареєстровано (а.с. 123, 124-125). В цій квартирі зареєстровані та проживають позивачі (а.с. 9). [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 14, 112, 113). [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 69), після її смерті спадщину прийняв [PERSON] (а.с. 80); як вбачається з матеріалів спадкової справи, 12.08.1999р. управлінням житлово-комунального господарства виконкому ОМР було видано свідоцтво про право власності на [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] - в рівних частках (а.с. 83); [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину на [ADDRESS] впорядку спадкування після смерті [PERSON] (а.с. 88). [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 71); спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 79), судом залучено до участі в якості правонаступника відповідача Одеську міську раду. Відповідач [PERSON] помер [INFO]., після його смерті спадщину прийняв шляхом подання відповідної заяви, як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] (а.с. 30, 50-66), залучений судом до участі в якості правонаступника [PERSON]. За положеннями ст. 79 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сім'ї, що проживають разом із ним, включаючи тимчасово відсутніх, провести обмін займаного приміщення з іншим наймачем або членом житлово-будівельного кооперативу, в тому числі з проживаючими в іншому населеному пункті, та угода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів, що видаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів - ст. 83 ЖК України. Ордер відповідно до ч.2 ст. 58 ЖК України може бути видано лише на вільне жиле приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду. Таким чином видача ордеру позивачам на приміщення квартири [ADDRESS], на яку було видано свідоцтво про право власності, суперечить вимогам ЖК України. Відносини власності, як зазначено ст. 86 ЦК України в редакції Закону від 18.07.1963р., регулюються Законом України "Про власність", ст.13 якого визначає серед об'єктів права власності квартири. Стаття 2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" передбачає право громадянина на здійснення приватизації певних об'єктів державного житлового фонду. Таке право відповідно до ч.5 ст. 5 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" може бути здійснено один раз (рішенням Конституційного суду України за N 1-38/2010 від 10.06.2010р. у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" - справа про безоплатну приватизацію житла - дано визначення, коли право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз). Як роз'яснює пленум ВСУ в абз.3 п.11 своєї постанови від 18.12.2009р. за N 14 „Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється ст. 71 ЦК України в редакції Закону від 18.07.1963р. в три роки та позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін - ст. 74 ЦК України в редакції Закону від 18.07.1963р. Заяв про поновлення пропущеного з поважних причин строку від позивачів до суду не надходило. На підставі викладеного суд доходить до висновку про те, що на час винесення розпорядження органу приватизації та видачі свідоцтва про право власності права позивачів порушені не були, оскільки жодного відношення до [ADDRESS] вони не мали, тому в задоволені позову має бути відмовлено на цій підставі.

Outcome: dismissed