Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом покликаючись на те, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], про що Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 12.04.2014 року було зроблено відповідний актовий запис за № 154 та видано свідоцтво про смерть. Крім позивача спадкоємцем першої черги за законом є її мати - відповідач у справі - [PERSON] Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] в м. Львові. Вказана квартира належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № Г-25900 від 14.10.2003 року. За життя батько позивача провів заміну пічного опалення та обладнав квартиру конвектором димохідного типу, внаслідок чого збільшилася загальна та житлова площі квартири. Зазначає, що 17.07.2014 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом на підставі її заяви було заведено та зареєстровано спадкову справу № 56315451 (номер у Спадковому реєстрі нотаріуса - 03/2014) та видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37901445 від 17.07.2014 року. Цього ж дня відповідач подала нотаріусу заяву, відповідно до якої, відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Також, вказує, що позивачем було подано нотаріусу ряд документів щодо спадкового майна - спірної квартири, після вивчення яких нотаріус, повідомила позивача про те, що не буде приймати документи для видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки такого видати не зможе через те, що спадкодавець, отримавши Свідоцтво про право власності на квартиру не зареєстрував його в ЛОДК «БТІ та ЕО», а відтак відсутній запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що за таких обставин, оскільки позивачем спадщину було прийнято, то спірна квартира належить їй як спадкоємцю за законом, але через те, що спадкодавець не реєстрував у ЛОДК «БТІ та ЕО» свідоцтво, на підставі якого спірна квартира належала йому на праві власності та не зареєстрував зміни площі квартири, яка виникла внаслідок демонтажу пічного опалення та встановлення газового конвектору димохідного типу, в позивача відсутня інша можливість реалізувати та захистити своє право власності, крім звернення до суду із вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та додатково повідомив про те, що іншої можливості, окрім звернення до суду, позивач не має, щоб визнати своє право власності на спірну квартиру. Спірна квартира належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № Г-25900 від 14.10.2003 року, виданого Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради згідно з розпорядженням Галицької районної адміністрації № 1186 від 14.10.2003 року і саме на підставі цього свідоцтва виникло право власності спадкодавця. Діюче на час виникнення у спадкодавця законодавство передбачало лише державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте саме виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в ред. 2003 року та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та повідомила, що викладені у позовній заяві обставини відповідають дійсності та те, що відповідачем було подано заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. Просить позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 12.04.2014 року було зроблено відповідний актовий запис за № 154 та видано свідоцтво про смерть (а.с.50). [PERSON], як донька спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» зроблено запис «[PERSON]» (а.с.7) Також спадкоємцем першої черги за законом є відповідач [PERSON], як дружина спадкодавця. Факт її перебування у шлюбі із спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, з якого вбачається, що [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], 20.11.1990 року, про що відділом ЗАГС виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів було зроблено відповідний запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за № 456. 17.07.2014 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом заведено та зареєстровано спадкову справу № 56315451 (номер у Спадковому реєстрі нотаріуса - 03/2014) та видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37901445 від 17.07.2014 року (а.с.52). Судом встановлено, що спадкодавцю було надано квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення № 002519, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради від 04.11.2002 року (а.с.10). 14.10.2003 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації № 1186 від 14.10.2003 року було видано спадкодавцю [PERSON] Свідоцтво про право власності на квартиру № Г-25900, відповідно до якого квартира [ADDRESS] була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та дійсно належала спадкодавцю на праві приватної власності (а.с.11). Вказана квартира згідно даних Свідоцтва про право власності на квартиру та технічного паспорту, складеного ЛОДК «БТІ та ЕО» 31.12.2002 року складалася з однієї кімнати та кухні, житловою площею 18,4 кв.м., загальною площею 22,4 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі 2,7 кв.м. За життя спадкодавцем було проведено заміну пічного опалення та обладнано спірну квартиру конвектором димохідного типу відповідно до Робочого проекту, який було прийнято в експлуатацію згідно акту про приймання закінченого будівництва об'єкту системи газопостачання від 25.01.2013 року (а.с.13-23). З довідки ОКП «БТІ та ЕО» № 3/10210 від 23.07.2014 року вбачається, що загальна площа квартири [ADDRESS] змінилася з 22,4 кв.м. на 22,8 м.кв., житлова площа змінилась з 18,4 кв.м. на 18,8 кв.м. внаслідок демонтажу пічки та перерахування площ (а.с.24). Вказані у довідці зміни площі квартири підтверджуються й Технічним паспортом на приватизовану квартиру (будинок), складеним ОКП «БТІ та ЕО» 23.07.2014 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України [INFO] року відкрилася спадщина по смерті [PERSON] Згідно ст.ст. 1223, 1261 ЦК України з цієї дати у позивача, яка є спадкоємцем першої черги за законом, виникло право на спадкування по смерті батька [PERSON] Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, що також було підтверджено [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачем відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України було прийнято спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованого в Мін'юсті 18 лютого 2002 року передбачалось, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадилось з видачею свідоцтва про право власності державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Крім цього, відповідно до додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно Свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам квартир у державному житловому фонді відноситься до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] була набута [PERSON] в процесі приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» про що ним було отримано від Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Свідоцтво про право власності на квартиру № Г-25900 від 14.10.2003 року, а тому виходячи із вимог законодавства, діючого на момент приватизації спірної квартири, право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS] виникло 14.10.2013 року і виникнення цього права власності не залежало від його державної реєстрації. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем прийнято спадщину у встановленому законом порядку, така належить позивачу, відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України з часу відкриття спадщини, а тому, зважаючи на наведені вище мотиви та підстави заявленого позову, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний, ґрунтуються на вимогах закону та підлягає до задоволення.

Outcome: approved