Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Черкесов [PERSON], Черкесова - [PERSON], Черкесов [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Одеська універсальна товарна біржа «Центр», про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Як вбачається із заявлених вимог позивачі просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], укладений між Черкесовим [PERSON], [PERSON], Черкесовим [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], зареєстрований 14.04.1995 року на Одеській універсальній біржі «Центр» за №Н/95-0043 та зареєстрований 20.04.1995 року в КП «ОМБТІ та РОН» під №896. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що 14 квітня 1995 року на Одеській Універсальній Товарній біржі «Центр» було укладено договір купівлі-продажу №Н/95-0043, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON], які діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], продали, а Черкесов \~[PERSON],\~Черкесова -\~ [PERSON],\~Черкесов \~[PERSON]купили квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Сторони договору купівлі-продажу №Н/950043 від 14.04.1995 року домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зазначений договір 20.04.1995 року був зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 896 стор. 118 кн. 125 пр. на імя Черкесова [PERSON], Черкесової - [PERSON], Черкесова [PERSON]. На сьогоднішній день позивачам стало відомо, що вони, як належні власники, не мають можливості розпорядитися своїм майном, оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2018 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачі в судове засідання не зявилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не зявилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Зі згоди позивачів суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судом встановлено, що 14 квітня 1995 року на Одеській Універсальній Товарній біржі «Центр» було укладено договір купівлі-продажу №Н/95-0043, відповідно до умов якого відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON], які діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], продали, а Черкесов \~[PERSON],\~Черкесова -\~ [PERSON],\~Черкесов \~[PERSON]купили квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Сторони договору купівлі-продажу №Н/950043 від 14.04.1995 року домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зазначений договір 20.04.1995 року був зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 896 стор. 118 кн. 125 пр. на імя Черкесова [PERSON], Черкесової - [PERSON], Черкесова [PERSON]. Зазначений договір 20.04.1995 року був зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 896 стор. 118 кн. 125 пр. на імя Черкесова [PERSON], Черкесової - [PERSON], Черкесова [PERSON]. Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР\~договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу\~(ч. 1\~ст. 47 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 47ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до частини 1\~Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ "Про товарну біржу"\~(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч.2 ст. 15 ЗУ „Про товарну біржу", дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Відповідно до абз. 3 п. 2\~\~Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, в якому роз'яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу -\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"\~та\~ст. 277 ЦК Української РСР\~1963 року, Закон України "Про товарну біржу" було прийнято в 1991 року, а\~\~Цивільний кодекс\~\~на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування сторонами спірного правочину\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"\~(як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що сторони є добросовісними набувачами нерухомого майна. Позивачі на теперішній час не мають можливості реалізувати свої права власника, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Приймаючи до уваги те, що позивачі не мають можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved