Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитних угод № 08/07/395 МК від 20.08.2007 року та №12/07/541 МК від 28.12.2007 року недійсними, посилаючись на те, що вказаних кредитних договорів він не підписував, про їх наявність йому нічого невідомо, кошти в банку по кредитних договорах не отримував та погашення кредитів не здійснював. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та посилаючись на висновок експертизи, яка підтвердила, що підпис від його імені на кредитному договорі №08/07/395 МК від 20.08.2007 року, виконаний не ним, а іншою особою, просить позов задовольнити. Представник відповідача Грицик А.П. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] відповідно до укладеного договору №08/07/395 МК від 20.08.2007 року отримав кредит у розмірі 25 000.00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості по кредитом з кінцевим терміном повернення 19.12.2012 року. 28.12.2007 року між сторонами був також укладений договір №12/07/541 МК відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 19 500,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.12.2012 року. Починаючи з вересня 2007 року [PERSON] в повному обсязі виконував умови кредитного договору №08/07/395 МК від 20.08.2007 року, а починаючи з 21.01.2008 року [PERSON] в повному обсязі виконував умови кредитного договору №12/07/541 МК від 28.12.2007 року - сплачував нараховані відсотки за користування кредитом та тіло кредиту, що є свідченням того, що він погодився з умовами кредитних договорів та почав їх виконувати. Крім того, рішенням Кременецького районного суду від 24.01.2013 року у справі за позовом "Приват Банку» до [PERSON], третьої особи [PERSON] встановлено, що між «Приват Банком» та [PERSON] було укладено кредитну угоду №12/07/541 МК від 28.12.2007 року, зобов'язання за якою банком виконанні в повному обсязі, а свої зобов'язання за даною угодою [PERSON] виконав частково. Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили. Рішенням Жовтневого районного суду від 10.03.2013 року у справі за позовом ПриватБанку до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Верус» про стягнення заборгованості, встановлено, що між Приват Банком та [PERSON] укладено угоду №08/07/395 МК від 20.08.2007 року, зобов'язання за якою банком виконанні в повному обсязі, а свої зобов'язання за даною угодою [PERSON] виконав частково. Рішення оскаржувалося, та в частині фактів, встановлених стосовно [PERSON] та стягнення з нього боргу залишено без змін. Щодо проведеної почеркознавчої експертизи представник відповідача вважає висновок експерта Тернопільського відділення Київського НДІСЕ Міністерства Юстиції України №6050/13-22 від 27.01.2014 року спірним, таким, що викликає сумніви в його правильності, а тому є недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку встановленого законом та відомчими нормативними документами, а саме п.1.3,1.5,1.6, 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково методичних рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 та зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 03.11.1998 року за №705/3145, а також п.17 та 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах». Щодо прийняття прав та обов'язків [PERSON] за кредитним договором №08/07/395 МК від 20.08.2007 року підписи на якому згідно висновку експерта виконанні не [PERSON], свідчить заява на переказ готівки №2 від 13.05.2009 року, згідно якої [PERSON] по кредитному договору №08/07/395 МК від 20.08.2007 року було погашено 170 дол. США. Крім того, як на додатковий аргумент щодо прийняття [PERSON] обов'язків по кредитному договору №08/07/395 МК від 20.08.2007 року, представник відповідача вважає за необхідне послатись на договір застави майна №08/07/395 МК від 20.08.2007 р., що був укладений [PERSON] на виконання зазначеного кредитного договору. А тому представник відповідача просить відмовити у задоволені позову у повному об'ємі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 20.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 08/07/395 МК. Відповідно до п.1.1 вказаного договору Банк у рамках програми мікрокредитування, при наявності вільних коштів, зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 25 000 дол. США на термін і на умовах, передбачених у даному договорі, а позичальник зобов'язувався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки у встановлені даним договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно цього договору в повному обсязі (а.с. 131-136). 28.12.2007 року між позивачем та відповідачем був також укладений договір №12/07/541 МК відповідно до якої банк зобов'язувався надати [PERSON] кредит, шляхом видачі готівки через касу, у вигляді траншів кредиту, сукупна величина сальдо по яких не буде перевищувати суму, обумовлену п.1.2 даної Угоди, за умови виконання позичальником зобов'язань, передбачених п.2.2.10 даної Угоди. Згідно п.1.2 кредитного договору загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди складає 19 500 дол. США (а.с. 61-63). З договору про видачу траншу №12/07/541 МК від 28.12.2007 року та додатку до нього № 1, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банком» та [PERSON] вбачається, що відповідно до цього договору, банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п.1.2 Кредитної угоди №12/07/523 МК від 04.12.2007 року. Відповідно до п.1.2 сума траншу кредиту складає 19 500 дол. США (а.с. 64-.66). Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо у належній формі сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.202 ЦПК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з вимогами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані). Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність договору без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 27.01.2014 року №6050/13 - 22 підписи від імені [PERSON] на кредитному договорі №08/07/395 МК від 20.08.2007 року, що укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], виконано не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] на кредитній угоді №12/07/541 МК від 28.12.2007 року, що укладена між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та в договорі про видачу траншу №12/07/541 МК від 28.12.2007 року виконано самим [PERSON]. Питання щодо встановлення виконавців підписів у заявах про видачу готівки від 28.12.2007 року та від 20.08.2007 року не вирішувалося, з причин ненадання цих документів на дослідження. Підписи від імені [PERSON] на графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди від 28.12.2007 року (додаток №1 до договору про видачу траншу №12/07/541 МК від 28.12.2007 року) виконано самим [PERSON]. Питання щодо встановлення виконавця підпису на графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди від 20.08.2007 року не вирішувалося, з причин ненадання цього документу на дослідження (а.с.89-92). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, спірний договір № 08/07/395 МК від 20.08.2007 року відповідає за формою і змістом вимогам закону, але експертизою підтверджено, що [PERSON] його не підписував, тому слід вважати, що такий договір є вчиненим. У цьому випадку п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 2.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" про невчинення, чи неукладення - не застососвується. Зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним за ст.203, 215 ЦК України, підписання договору особою, яка не має на це повноваження та відсутність волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Враховуючи те, що підпис на кредитному договорі №08/07/395 МК від 20.08.2007 року, що укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], виконано не [PERSON], а іншою особою, тому суд рахує, що вказаний кредитний договір слід визнати недійсним. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, що позивачем був схвалений спірний договір, в зв"язку із здійсненням оплати в рахунок погашення заборгованості, оскільки в судовому засіданні не доведено ким фактично здійснювалася дана проплата, а [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечив здійснення проплат. Також, суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо достовірності проведеної експертизи, оскільки при проведені експертизи експерта було попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмови від дачі висновку без поважних причин у відповідності до ст.ст. 384 та 385 КК України, про що свідчить його підпис у висновку експертизи. Щодо визнання недійсною кредитної угоди № 12/07/541 МК від 28.12.2007 року, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки експертизою підтверджено, що підпис на вказаній угоді виконаний самим [PERSON]. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в користь [PERSON] в сумі 844 (вісімсот сорок чотири) грн. 61 коп.

Outcome: partial