Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 70 666,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 04 квітня 2014 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали договір страхування № ПКД 1401075 майнових інтересів власника автомобіля „Hyundai Santa Fe", реєстраційний номер [NUMBER]. 15 червня 2014 року в м. Львові на вул. Лінкольна відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Mercedes-Benz 230", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „Hyundai Santa Fe", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 26 серпня 2014 року було складено страховий акт № 98762, відповідно до якого вартість страхового відшкодування 70 666,90 грн., вказану суму позивач виплатив страхувальнику. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд вважає, за можливе провести розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалось, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки сторони у судове засідання не з'явились. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 04 квітня 2014 року між ПАТ „ПРОСТО-страхування", та [PERSON] укладено договір страхування № ПКД 1401075 майнових інтересів власника автомобіля „Hyundai Santa Fe", реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 3/. 15 червня 2014 року в м. Львові на вул. Лінкольна відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками даної пригоди були: автомобіль „Mercedes-Benz 230", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „Hyundai Santa Fe", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Згідно висновку № 93А/14 від 15.07.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля „Hyundai Santa Fe", реєстраційний номер [NUMBER] вартість матеріального збитку, що заподіяна власнику вказаного автомобіля, становить 85 832,53 грн. /а.с. 12-57/, а відповідно до рахунків та товарних чеків вартість відновлювального ремонту становить 75 760,99 грн. /а.с.58-60/. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 26 серпня 2014 року було складено Страховий акт № 98762, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склало 70 666,90 грн. /а.с.63/. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 08.05.2015 року, яка не оскаржена та набрала законної сили 16.05.2016 року, [PERSON] визнав винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв'язку з примиренням з потерпілим, провадження по справі закрито /а.с.10,11/. Як встановлено в судовому засіданні, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника автомобіля „Mercedes-Beni 230", реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] не була застрахована, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МБСБУ /а.с.67/. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Згідно зст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком. 07 серпня 2014 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до ПАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату/доплату страхового відшкодування, яка сталась 15 червня 2014 року /а.с.61,62/. Відповідно до платіжного доручення № 24105 від 26 серпня 2014 року /а.с.64/ AT „ПРОСТО- страхування" виплатило частину страхового відшкодування на рахунок СТО (ФОП [PERSON]) страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Hyundai Santa Fe", реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 19 160,99 грн., іншу частину страхового відшкодування в розмірі 42 493,91 грн. відповідно до виписки з ПАТ «ВТБ БАНК» від 01 вересня 2014 року було виплачено страхувальнику /а.с.65-66/, а іншу, третю частину страхото відшкодування в розмірі 9 012,00 грн. відповідно до Страхового акту № 98762 від 26 серпня 2014 року було зараховано у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Львівською філією AT «ПРОСТО-страхування» /а.с.63/. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та підставність позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1378,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved