Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

02.04.2015 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Посилається на те, що постановою Турківського районного суду Львівської області у справі № 458/29/14-а відповідача було зобов'язано виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів. Кошти із рахунку НЕКУ не були списані, оскільки в постанові суду не було вказано конкретну суму допомоги. Після того, коли суд вказав розмір допомоги - 32580 гривень, відповідач оскаржив ухвалу суду про роз'яснення. Вважає, що відповідач не бажає добровільно сплатити присуджені кошти. Просить суд стягнути із Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної моралі на його користь компенсацію за невиплачену допомогу з урахуванням індексу інфляції в сумі 11981,70 грн. та відшкодування моральної шкоди як компенсацію за психологічні страждання, погіршення стану здоров'я, тощо в сумі 25000 грн. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що внаслідок протиправних дій відповідача він хвилювався, захворів, змушений був звертатися до суду, приймати участь у судових засіданнях, тривалий час його права не відновлені. І по даний час йому образливо, що він стільки років працював на державній службі, а щодо нього так неправомірно поступили. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надіслав суду письмові заперечення, в яких пояснив, що позов відповідач не визнає, так як вважає, що одноразова допомога, яка підлягає виплаті позивачу при виході на пенсію, індексанції не підлягає. Також вважає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди. Просить у позові відмовити. Вислухавши позивача, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що позивач перебував на державній службі більше 10 років, має страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 08.11.2013 року наказом Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної моралі № 175-к його було звільнено з посади керівника апарату НЕКУ з власної ініціативи у зв'язку з виходом на пенсію за інвалідністю згідно зі ст. 38 КЗпП України. При звільненні позивачу належна йому згідно із Законом грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" не виплачена. З 11.11.2013 року позивачу призначена пенсія державного службовця у зв'язку із інвалідністю. Позивач звертався до відповідача із заявою щодо виплати 10 місячних посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", проте листом НЕКУ від 17.12.2013 року № 2251/5-07/04 йому було неправомірно відмовлено у виплаті такої допомоги з підстав недосягнення ним на час звільнення пенсійного віку. Постановою Турківського районного суду Львівської області від 04.02.2014 року дії та бездіяльність Національної експертної комісії України з питань захисту суспільної моралі щодо невиплати [PERSON] у зв'язку із виходом на пенсію одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів визнано протиправними та зобов'язано Національну експертну комісію України з питань захисту суспільної моралі нарахувати та виплатити позивачу у зв'язку із виходом на пенсію державного службовця по інвалідності одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів. Однак по даний час позивач не отримав належну йому допомогу у розмірі 10 місячних посадових окладів. Діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок протиправних дій відповідача позивач, який є інвалідом другої групи, хворіє, терпів хвилювання та неприємне почуття образи; мав непотрібні клопоти - за захистом свого права змушений був звертатися до суду, приймати участь у судових засіданнях; тривалий час перебуває в статусі особи, права якої порушені і не відновлюються по даний час; внаслідок інфляції втратив частину належних йому коштів. Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами адміністративної справи № 458/29/14-а 2-а/458/2/2014; витягом з медичної карти № 6732 від 10.12.2013 року. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. В силу ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи те, що позивач внаслідок протиправних дій відповідача переніс моральні страждання через порушення його законного права; у нього виникли обставини, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: він за захистом свого права був змушений звертатися до суду, приймати участь у судових засіданнях, а тому суд вважає, що є підстави для задоволення його вимог в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди. Враховуючи високий статус позивача як державного службовця на пенсії, а також вимоги розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, передбачені ст. 23 ЦК України, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування позивачу спричиненої йому протиправними діями відповідача моральної шкоди сумою в 5000 гривень. В силу ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затверджених постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003 року індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, а також те, що інших вимог в цій частині позивачем не заявлялося, суд вважає, що у стягненні із відповідача компенсації за невиплачену допомогу з урахуванням індексу інфляції із підстав, зазначених позивачем, слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 243 грвн. 60 коп.

Outcome: partial