Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), вказуючи в позові, що віна є власником земельної ділянки, загальною площею 6.46 гектар, яка складається з двох земельних ділянок полощею 4.85 га та 1.61 га., розташованої на території Григорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії КР №077831, виданого 12.09.2005 року Новоукраїнською РДА. В 2018 році йому було передано примірники договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 25.10.2016 року, на вказані земельні ділянки, укладені [PERSON] та ФГ «Родина Рубан», строком дії на 100 років, з дати їх підписання та державної реєстрації. Вказані договора 25.10.2016 року були зареєстровані Державним реєстратором Новоукраїнської РДА Павленко Н.В. Відповідно до умов укладених договорів від 25.10.2016 року землекористувач ФГ «Родина Рубан» сплачує за користування земельною ділянкою 3524080700:02:000:0843 площею 4.848 га, щорічно власнику 1270 грн за рік, та за користування земельною ділянкою 3524080700:02:000:0842 площею 1.6068 га, щорічно власнику 430 грн за рік. Позивач в позові вказав, що в договорах зазначено не вірна адреса його проживання, та взагалі вони укладені на невигідних для нього умовах, оскільки орендна плата земельних ділянок по ФГ на даний час складає 10% від грошової оцінки земельної ділянки. Зазначив, що відповідачу відомо, що вказаних договорів про встановлення права користування належними йому земельними ділянками площею 4.848 га та площею 1.6068 га позивач не укладав та ненадавав таких повноважень іншій особі. Однак вирішити дане питання з відповідачем в адміністративному порядку не вдалося, оскільки проживає в іншій місцевості, та звернувся до голови ФГ «Родину Рубан» Рубана О.І. 16.01.2019 року, шляхом відправлення претензійного листа засобом зв`язку Укрпошта, але відповіді не отримав. 12.07.2019 року до суду надійшов відзив від представника відповідача Рубана О.І. , в якому він заперечив, щодо задоволення позовних вимог вказавши, що влітку 2016 року ФГ «Родина Рубан» запропонувало позивачу укласти договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на земельні ділянки 354080700:02:000:0843 площею 4.848 га, та земельну ділянку 354080700:02:000:0842 площею 1.6068 га., які належать позивачу на підставі Державного акту. Позивач прийняв пропозицію та підписав договори, які були ним направленні на адресу ФГ поштовим переказом, разом з довіреністю №876 від 25.12.2015 року на ім`я голови ФГ Рубана О.І. 25.10.2016 здійснено Державну реєстрацію договорів. На конверті, у якому позивач надіслав підписані примірники вказано адресу, яка збігається з адресою вказаною в договорах, тому ввжає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в їх задоволені. 23.07.2019 року в судовому засіданні позивачем надано відповідь на відзив, в якій вкзав, що у відзиві представник ФГ вказав неправдиві інформацію, щодо пропозиції укласти договора про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) так як і підписання ним особисто вказаних договорів. Вказав, що дійсно направив відповідачу через відділення Укрпошти лист з довіреністю для надання повноважень голові ФГ Рубану О.І. в органах Держгеокадастру для подальшого укладення договорів між ним та ФГ «Родина Рубан», але на інших умовах ніж зазначені в договорах, щодо орендної плати та строку дії договору. Стверджує, що договора про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) не підписував, як доказ просить провести судову почеркознавчу експертизу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, та суду пояснив, що жодних договорів про встановлення права користування належними йому земельними ділянками не підписував, особливо тих, які містять невигідні для нього умови, зокрема вказав, що на даний час орендна плата за земельну діляну по всіх ФГ становить 10% від грошової оцінки земельної ділянки, тобто він повинен отримувати не 2 тис. грн., а 20 тис. грн., та взагалі в догорорах не визначено всіх істотних умов договору, домовленість ішла про 50 а не 100 років, тому вони є недійсними. Не заперчив, що дійсно до 2015 року ФГ «Родина Рубан» користувались належними йому земельними ділянками, за що він отримував плату, але кошти надіслані йому відповідачем за користавання землею протягом 2017-2018 років в сумі 4105,50 грн. він відмовився отримувати саме з підстав не укладення ним договорів, які є предметом спору. Запевнив суд, що головою ФГ «Родина Рубан» підроблено підписи в договорах, що може бути підтверджено висновком почеркознавчої експертизи. Також додав, що по факту підробки його підпису, він 08.01.2019 року звернувся до Новоукраїнського ВП ГУПН в Кіровоградській області з заявою про притягнення голову ФГ «Родина Рубан» Рубана О.І. до кримінальної відповідальності. Відомості внесено до ЄРДР та порушено справу за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Представник відповідача Рубан О.І. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з обставин викладених в запереченні на позов, пояснивши, що ФГ надіслало на адресу позивача екземпляри договорів, та позивач в свою чергу їх підписав та надіслав на адресу ФГ з підписом, також позивачем було надіслано на адресу ФГ довіреність якою він уповноважив його представляти інтереси в органах Держгеокадастру, тому він на підставі довіреності зареєстрував вказані договора. Строк користування землею. 100 років він з позивачем попередньо обумовив. Про те, що оренда землі дозволена, терміном не більше 50 років не знав. Додав, що ФГ користувалось належними позивачу земельними ділянками з 2005 року, вчасно платили орендну плату шляхом перерахування коштів через відділення Райффайзен банку «Аваль». Про факт непідписання договору особисто позивачем не знав та та про підроблення підпису не знав. Вважає, що саме позивач його обшукав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача в судове засідання не з`явилbсь надіслали клопотання про розгляд справи без участі представника. Просили вирішити спір на розсуд суду. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 24.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовчий розгляд справи. 19.07.2019 року надійшло клопотання від третьої особи про розгляд справи без участі представника. 23.07.2019 року надійшло клопотання позивача про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи, та в судовому засіданні позивачем надано відповідь на відзив. 02.08.2019 року ухвалою призначено судову почеркознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 15.08.2019 року до суду надійшло лопотання експерта про надання додаткових метеріалів необхідних для проведення експертизи. 16.09.2019 року позивачем надано до суду необхідні матеріали на виконання клопотання експерта. 07.11.2019 року до суду надійшов висновок експерта №3130/3131/19-27 від 29.10.2019 року, за результатами проведення почеркознавчої експертизи. 11.11.2019 року відновлено провадження у справі. 29.11.2019 року надійшло клопотання від третьої особи про розгляд справи без участі представника. Під час розгляду справи позивачем надано до суду та долучено до матеріалів справи копію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КР №077831 виданого 12.09.2005 року Новоукраїнською РДА Кіровоградської області, згідно якого йому належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, земельна ділянка загальною площею 6.46 га, оскільки попередньо наданий до позовної заяви Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР №077913 виданий 12.09.2005 року Новоукраїнською РДА (а.с. 11) не має відношення до даної справи, а стосуються іншої земельної ділянки. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №077831 виданого 12.09.2005 року Новоукраїнською РДА Кіровоградської області, позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2005 року №648, ВСА №327801 та вказаного акту є власником земельної ділянки загальною площею 6.46 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Григорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Дана земельна ділянка складається з двох земельних ділянок полощею 4.85 га та 1.61 га. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та ФГ «Родина Рубан» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) б/н від 25.10.2016 року. Згідно умов договору в користування передається земельна ділянка загальною площею 1.6068 га, кадастровий номер 3224080700:02:000:0842. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 837834835240. За користування земельною ділянкою землекористувач щорічно сплачує власнику 430 грн. за рік. Строк дії договору становить 100 років починаючи з дня підписання та реєстрації (копія а.с. 12-14, оригінал 107-109, 122-124) Також, між [PERSON] та ФГ «Родина Рубан» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) б/н від 25.10.2016 року. Згідно умов договору в користування передається земельна ділянка загальною площею 4.848 га, кадастровий номер 3524080700:02:000:0843. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 837792135240. За користування земельною ділянкою землекористувач щорічно сплачує власнику 1270 грн. за рік. Строк дії договору становить 100 років починаючи з дня його підписання та реєстрації (копія а.с. 16-18, оригінал 103-105, 126-128). Вказані Договора 25.10.2016 року зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інше речове право, що підтверджується витягом №151941472 та витягом №151942308 від 04.01.2019 року (а.с. 32-35). Суд встановив, що реєстрацію договорів проведено відповідачем на підставі довіреності (а.с. 68) наданої позивачем [PERSON] , якою він уповноважив голову ФГ «Родина Рубан» Рубана О.І . представляти його інтереси в органах Держгеокадастру. Про надану довіреність позивач не заперечив судовому засіданні, вкзавши лише, що було обумовлено інші умови договору, яких він взагалі не підписував. Згідно актів приймання-передачі земельної ділянки, власник [PERSON] передав в користування ФГ «Родина Рубан» належні йому земельні ділянки площею 1.6068 га та площею 4.848 га. (а.с. 15, 19, 106, 110). 10.01.2019 року позивач [PERSON] звертався з претензійним листом до голови ФГ Рубана О.І. з вимогою розірвання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), вказавши, що дані договора ним не підписувались. Також звернувся до відділу поліції з заявою про притягнення до кримінальної відповідаьності голову ФГ Рубана О.І. за шахрайські дії пов`язані з фактом підроблення його підпису в договорах (а.с. 23, 24). Представник відповідача вказав, що особисто не бачив факт підписання договорів саме позивачем [PERSON] , так як екземпляри договору були направленні останньому на підпис через відділення зв`язку "Укрпошта", що підтверджується відповідними листівками, копії яких подано до справи. Крім того суд вбачає наявність розбіжностей в адресі проживання та реєстрації позивача вказаної в паспорті, на конверті та договорах в графі «Реквізити сторін» (а.с. 27, 69), та звертає увагу, що згідно Рішення Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області від 04.11.2015 року назву [ADDRESS] , але зазначені розбіжності не впливають на недійсність договору. (а.с. 30). Згідно висновоку експерта №3130/3131/19-27 від 29.10.2019 року, за результатами проведення почеркознавчої експертизи, встановлено, що у договорі про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 25.10.2016, кадастровий номер земельної ділянки 3524080700:02:000:0843, укладеному між [PERSON] та ФГ "Родина Рубан", загальною площею 4,848 га, розташованої на території Григорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, та в договорі про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 25.10.2016, кадастровий номер земельної ділянки 3524080700:02:000:0842, укладеному між [PERSON] та ФГ "Родина Рубан", загальною площею 1,6068 га, розташованої на території Григорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області виконані не самим [PERSON] , а іншою(ими) особою(ами). Підписи виконанні з ретельним наслідуванням якихось справжніх підписів [PERSON] шляхом попереднього тренування (а.с. 141-146). Відповідно Главі 33 ЦК України, емфітевзис, представляє собою право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потерб. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 408 ЦК України, строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років. Відповідно до положень ст. 412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; 2) спливу строку, на який було надано право користування; 3) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначено в ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом достеменно встановлено, та підтверджено висновком експерта почеркознавчої експертизи, що позивач [PERSON] жоден з договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), які є предметом даного спору не підписував, тобто даних правочинів не вчиняв. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до роз"яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляу цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірних договорів, вони є укладеними, а отже оспорюваним та за рішенням суду можуть бути визнані недійсними. Суд враховує правову позиці., яку висловлено в постанові КЦС ВС від 03.04.2019 року по справі № 479/1049/16-ц (61-43242св18), що установивши під час розгляду справи факт відсутності волевиявлення позивача (орендодавця) на укладення спірного договору оренди землі на умовах, що в ньому викладені, такий договір є недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України та підлягає застосування наслідків його недійсності. Ретельно дослідивши всі обставини справи суд достеменно встановив, що позивач [PERSON] не підписував договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) б/н від 25.10.2016 року, про передачу в користування ФГ «Родина Рубан» земельної ділянки загальною площею 1.6068 га, кадастровий номер 3224080700:02:000:0842; та договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) б/н від 25.10.2016 року про передачу в користування ФГ «Родина Рубан» земельної ділянки загальною площею 4.848 га, кадастровий номер 3524080700:02:000:0843, плату за користування землею від відповідача за 2017-2018 роки не отримав, та нікого не уповноважував на таке, факт відсутності волевиявлення позивача на укладення спірних договорів, підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, тому суд вважає, що в силу ч. 3 ст. 203 ЦК України та ст. 215 ЦК України є всі підстави для визнання даних договорів недійсними. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. В силу ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформація щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає вимоги позову доведеними та такими, що підлягають до задоволення, а заперечення відповідача, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони повністю спростовуються встановленими у судовому засіданні обставинами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, у відповідності ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у справі, у вигляді сплати судового збору в розмірі 1536 грн. 80 коп. (а.с. 1), та витрати пов`язані з проведенням експертизи, що згідно рахунку №3058 від 09.08.2019 року становить 4710 грн. 00 коп. (а.с. 137), а всього разом 6246 грн. 80 коп.

Outcome: approved