Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У липні 2018 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту - ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про зняття її з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] та виселення з вищевказаного жилого приміщення. Вимоги позову мотивовані тим, що позивач відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі застереження згідно з підпунктом 4.5.3. договору іпотеки від 23.03.2006 набув право власності на вищевказану квартиру, проте відповідач, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у ній, відмовляється добровільно виселятися, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні прав власника. [PERSON] позовні вимоги не визнавала. У відзиві на позовну заяву вказувала, що реєстрація права власності на квартиру за банком відбулася за відсутності її згоди, заборгованість є спірною і строк позовної давності щодо неї сплинув. Крім того, ця квартира є її єдиним житлом, а тому відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, а вона - виселена з нього (т. 1 а. с. 182-183). У жовтні 2018 року [PERSON] також звернулася до суду з позовомдо АТ «Альфа-банк», державного реєстратора Попової Олександри Валеріївни, Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська обл. та, з урахуванням подальших уточнень, заявила вимоги про визнання незаконним набуття АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 08.05.2018, індексний номер 41002402, про реєстрацію права власності на цю квартиру за АТ «Альфа-банк», прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська обл., Поповою Олександрою Валеріївною; скасування запису про право власності АТ «Альфа-банк» на цю квартиру, номер 26060268, та поновлення у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на цю квартиру за нею. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що оспорюване рішення було прийняте з порушенням Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме: іпотечне застереження не є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між нею та АТ «Альфа-Банк», реєстратору не подавався; позивач не отримувала вимоги, передбаченої статтею 35 Закону України «Про іпотеку». З огляду на наведене вище [PERSON] вважає, що в АТ «Укрсоцбанк» були відсутні законні підстави для задоволення своїх вимог у позасудовому порядку, а в державного реєстратора - право приймати рішення та здійснювати дії щодо реєстрації права власності в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк», позивач), яке суд залучив до участі в справі як правонаступника АТ «Укрсоцбанк», заперечувало проти задоволення позову посилаючись на те, що банк обрав порядок звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений іпотечним договором. Крім того, на адресу [PERSON] надсилалась вимога про сплату боргу та повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому реєстраційні дії були вчинені з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (т. 1 а. с. 163-178). Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Попова Олександра Валеріївна про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку за місцезнаходженням органу реєстрації згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. У відповіді на відзив представник [PERSON] , адвокат Ярошенко М. О., посилалась на відсутність письмової вимоги банку як іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором та намір звернути стягнення на предмет іпотеки та заборону звернення стягнення на предмет іпотеки, придбаний за кредитні кошти в іноземній валюті, що передбачена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (т. 1 а. с. 184-190). Ухвалою від 12.06.2019 суд об`єднав в одне провадження цивільну справу за позовом АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та виселення та цивільну справу за позовом [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та запису про право власності, поновлення запису про реєстрацію права власності (т. 1 а. с. 40-41). ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 07.08.2018 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 04.02.2019 (т. 1 а. с. 20-21). У зв`язку із неявкою сторін підготовче засідання відкладено на 12.06.2019 (т. 1 а. с. 30). 03.06.2019 представник відповідача [PERSON] , адвокат Магалова Д. Г., через канцелярію суду подала письмове клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи № 753/18911/18 за позовом [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» та державного реєстратора Попової Олександри Валеріївни (т 1 а. с. 36, 37). Ухвалою від 12.06.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та об`єднав в одне провадження цивільну справу № 753/12174/18 за позовом акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та виселення та цивільну справу за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та запису про право власності, поновлення запису про реєстрацію права власності. Розгляд справи відкладено на 27.09.2019 (т. 1 а. с. 40-41). Ухвалою від 27.09.2019 суд скасував ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва Трусової Т. О. від 12.10.2018 про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та застосування зустрічного забезпечення. У справі оголошено перерву до 23.02.2020 (т. 1 а. с. 63-64). 25.06.2019 від представника АТ «Укрсоцбанк», Плачинди К. О., надійшли пояснення на позовну заяву [PERSON] (т. 1 а. с. 69-87). 28.11.2019 від представника [PERSON] , адвоката Ярошенко О. М., надійшла апеляційна скарга на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2019 (т. 2 а. с. 88-94). 13.01.2020 від представника АТ «Укрсоцбанк», адвоката Гамор Н. В., надійшла заява про заміну сторони її правонаступником (т. 1 а. с. 96-98). 23.01.2020 [PERSON] подала клопотання про заміну відповідача на належного (т. 1 а. с. 101-105). Ухвалою від 23.01.2020 суд замінив сторону позивача (відповідача) АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк». Суд також долучив до матеріалів справи пояснення банку та відклав підготовче засіданні на 13.04.2020 (т. 1 а. с. 106-109). У судовому засіданні від 13.04.2020 за клопотанням представника АТ «Альфа-Банк», адвоката Гамор Н. В., та представника відповідача [PERSON] , адвоката Ярошенко О. М., розгляд справи відкладено на 14.08.2020 (т. 1 а. с. 116, 118-119). 13.08.2020 від представника [PERSON] , адвоката Ярошенко О. М., надійшла заява про забезпечення доказів (т. 1 а. с. 125-130) та заява про збільшення позовних вимог (т. 1 а. с. 131-160). У судовому засіданні від 14.08.2020 суд ухвалив вважати заяву про забезпечення доказів заявою про витребування доказів та задовольнив її частково; прийняв заяву про збільшення позовних вимог та встановив строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечення. Підготовче засідання закрите та призначено справу до розгляду на 25.11.2020 (т. 1 а. с. 161). За наслідками розгляду апеляційної скарги представника [PERSON] , адвоката Ярошенко О. М., постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2020 скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2019 в частині скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2018 про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . У решті ухвалу залишено без змін (т. 2 а. с . 163-164). 06.10.2020 від представника АТ «Альфа-Банк», адвоката Гамор Н. В., надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (т. 1 а. с. 163-179). 03.11.2020 від представника [PERSON] , адвоката Ярошенко О. М., надійшов відзив на позовну заяву АТ «Альфа-Банк» (т. 1 а. с. 182-133) та відповідь на відзив (т. 1 а. с. 184-190). У судовому засіданні від 25.11.2020 суд долучив до матеріалів процесуальні заяви сторін по суті, заслухав вступні промови представника позивача та представника відповідача, дослідив матеріали справи та оголоси в перерву до 16.03.2021 (т. 1 а. с. 194). 12.03.2021, 14.06.2021, 15.03.2021 та 16.03.2021 від представника [PERSON] , адвоката Ярошенко О. М. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи (т. 1 а. с. 198-202). У зв`язку із неявкою сторони позивача в судове засідання на 16.03.2021 розгляд справи відкладено на 14.06.2021 (т. 1 а. с. 206). У зв`язку із неявкою сторін в судове засідання на 14.06.2021 розгляд справи відкладено на 21.09.2021 (т. 1 а. с. 211). У судовому засіданні від 21.09.2021 суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності позивача. Після промови в судових дебатах суд вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частину рішення (т. 1 а. с. 216-219). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 23.03.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 42.06-07/050, відповідно до умов якого банк надав позичальниці в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання кредит у сумі 69 477 євро зі сплатою 10,75 % річних (т. 1 а. с. 145-160). З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 23.03.2006 між його сторонами було укладено нотаріально засвідчений іпотечний договір № 04.02-11/83, згідно з умовами якого [PERSON] (іпотекодавець) передає банку (іпотекодержателю) в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом 2-кімнатну квартиру [ADDRESS] (т. 1 а. с. 151- 155). Іпотекою за цим договором забезпечується повернення кредиту в розмірі 69 477 євро згідно з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним договором, з кінцевим терміном погашення до 22.03.2021, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов`язання; сплата процентів за користування кредитом у розмірі 10,75 процентів річних і сплата комісій у розмірі, строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; сплата можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням, та збитків, завданим порушенням основним зобов`язанням. Пунктом 4.1 іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, передбаченим цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (пункт 4.2. договору). Пунктом 4.5. іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду (підпункт 4.5.1.) або на підставі виконавчого напису нотаріуса (підпункт 4.5.2.), або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановлених статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (підпункт 4.5.3.), або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (підпункт 4.5.4.) або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (підпункт 4.5.5.). 23.07.2010 між банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 42.02-11/83 у зв`язку з державною реєстрацією іпотекодавцем права власності на квартиру, яким внесені зміни в пункт 1.1. іпотечного договору та визначено, що предметом іпотеки є двокімнатна квартира [ADDRESS] (т. 1 а. с. 156-157). 02.03.2018 за вих. № Б 18.03/3 АТ «Укрсоцбанк» рекомендованим листом направив [PERSON] на адресу: [ADDRESS] повідомлення з вимогою сплатити борг за кредитним договором, загальний розмір якого станом на 22.02.2018 складає 45090,75 євро, та попередженням про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання вимоги про сплату боргу протягом тридцятиденного строку (т. 1 а. с. 166-170). Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Поповою Олександрою Валеріївною індексний номер: 41002402 від 08.05.2018 16:00:29 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за АТ «Альфа-Банк» та внесено запис про право власності за номером 26060268 (т. 1 а. с. 158-159). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 17.01.2020 № 196681556 вбачається, що підставою для проведення оспорюваних реєстраційних дій слугували такі документи: договір іпотеки, серія та номер: 3-138, видавник: Марченко О. І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; договір про внесення змін, серія та номер:1063, виданий 23.07.2010, видавник: Марченко О. І., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; письмова вимога, серія та номер: Б 18.03/3, виданий 02.03.2018, видавник ПАТ «Укрсоцбанк; рекомендоване поштове повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 02.03.2018, видавник: ПАТ «Укрпошта»; протокол позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк»; Рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», серія та номер: 5/2019, виданий 15.10.2019, видавник: АТ «Укрсоцбанк», передавальний акт на 11.10.2019, серія та номер: б/н, виданий 15.10.2019, видавник: АТ «Укрсоцбанк», АТ «Альфа-Банк» (т. 1 а. с. 158-159). За відомостями Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва станом на 22.05.2018 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.01.2008 (т. 1 а. с. 3). 22.06.2018 за вих. № УСБ/К/И ПАТ «Укрсоцбанк» направив [PERSON] на адресу: [ADDRESS] рекомендованого листа з вимогою про добровільне виселення з цієї квартири та зняття з реєстрації на тій підставі, що банк став її власником на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» (а. с. 6-8). [PERSON] вимоги банку щодо виселення та зняття з реєстрації не виконала. Відповідно до відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного банку України, АТ «Альфа-Банк» мало такі назви: АКБ «Укрсоцбанк» (з 22.12.1992); ПАТ «Укрсоцбанк» (з 28.04.2010); АТ «Укрсоцбанк» (з 06.07.2018). Національний банк України відкликав банківську ліцензію та виключив АТ «Укрсоцбанк» з Державного реєстру банків. Відповідне рішення № 799-рш прийняте Правлінням НБУ 24.10.2019. Прийняте рішення пов`язане із завершенням реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» за спрощеною процедурою відповідно до вимог Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків». Дозвіл на реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» було надано Національним банком 12.09.2019. Правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» з 15.10.2019 стало АТ «Альфа-Банк». IV. Мотивувальна частина. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Передбачені цивільним законодавством забезпечувальні заходи виконання зобов`язання завжди виникають у зв`язку з основним зобов`язанням і, як правило, мають залежний від основного зобов`язання характер, тобто їх дійсність залежить від дійсності основного правочину. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є застава, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України). Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 1 Закону України «Про заставу»). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України). За положеннями частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (стаття 35 Закону № 898-IV). Відповідно до приписів статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем встановлює стаття 37 Закону № 898-IV. Згідно цієї норми іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Наведене означає, що в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право звернутися до державного реєстратора з метою державної реєстрації за собою права власності на об`єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, є або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі. Умови та порядок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлені нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV). Відповідно до статті 1 Закону № 1952-VI його дія поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження (стаття 4 Закону № 1952-VI). Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. За нормою пункту 14 частини першої статті 27 Закону № 1952-VI державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. У відповідності до частини першої статті 18 Закону № 1952-VI державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 18 Закону № 1952-VI ). Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (в редакції, чинній на час вчинення оспорюваних реєстраційних дій, далі - Порядок № 1127) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). [PERSON] в позовній заяві визнає, що внаслідок економічної кризи та стрімкого зростання курсу іноземної валюти по відношенню до гривні вона втратила можливість сплачувати вартість кредиту за збільшеним курсом та відсотками. Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Оскільки зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала, іпотекодержатель набув права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у способи, що передбачені пунктом 4.5 договору іпотеки, за своїм вибором. Враховуючи положення статтей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 37 Закону України "Про іпотеку", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Судом установлено, що банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», що передбачено підпунктом 4.5.3 іпотечного договору, який є застереженням в розумінні Закону України «Про іпотеку», а тому може бути самостійною підставою для переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Оскільки оспорювані реєстраційні дії були вчинені на користь відповідача АТ «Альфа-банк», саме банк повинен довести факт подання ним чи його уповноваженою особою державному реєстратору документів, що слугують підставою для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, згідно з переліком, визначеним пунктом 61 Порядку № 1127, зокрема копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві, та документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Пунктом 6.2. іпотечного договору передбачено, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. АТ «Альфа-Банк» надана копія списку згрупованих внутрішніх рекомендованих листів, опис вкладення та фіскальний чек, що відповідає вимогам пунктів 66-68 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Між тим, сторони погодили, що належним врученням повідомлення за умовами укладеного між сторонами договору є дата його особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Такі вимоги щодо способу отримання повідомлень не суперечать вимогам статті 35 Закону України «Про іпотеку» та пункту 61 Порядок № 1127. Однак, жодного доказу дотримання банком порядку отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання згідно з вимогами пункту 61 Порядку № 1127 та пункту 6.2. іпотечного договору суду не надано. Між тим, суд не бере до уваги довідку від 12.07.2018 (т. 3 а. с. 9), надану [PERSON] на підтвердження неотримання нею поштових відправлень, оскільки ця довідка не відповідає вимогам, які ставляться ДСТУ 4163:2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» до такого виду документів. Водночас суд зауважує, що ще одним аргументом позивача є порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII). Статтею 1 даного Закону (в редакції, чинній на час вчинення оспорюваної реєстраційної дії) передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Судом установлено, що спірна квартира має загальну площу 89,7 кв. метрів та набута позичальницею за кредитні кошти, отримані в євро, і [PERSON] в ній зареєстрована з 18.01.2008. Однак, [PERSON] не довела належними доказами, що в її власності відсутнє інше нерухоме майно і ця квартира є її єдиним житлом, а відтак відсутні усі передбачені Законом № 1304-VII умови для застосування мораторію на стягнення на предмет іпотеки. Частина третя статті 26 Закону № 1952-IV (у чинній редакції) визначає, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для захисту порушених прав позивача у спосіб, передбачений чинним законодавством, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за АТ «Альфа-Банк», припинення та скасування державної реєстрації права власності банку на вищевказану квартиру, з виключенням відповідно запису про право власності та поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на неї позивача. За змістом положень цивільного процесуального закону позивачем є особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин, а відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Наведене означає, що належний суб`єктний склад учасників спору є тоді, коли у сторін спору існує зв`язок із предметом позову, тобто щодо предмету позову у сторін виникають суб`єктивні права. Від належного суб`єктивного складу сторін залежить питання про задоволення позовних вимог з підстав їх законності. Аналіз змісту законодавчих норм, які визначають порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та обтяжень таких прав, дає підстави для висновку, що сторонами у справі щодо реєстрації майна та майнових прав, якщо такі вимоги є похідними від спору про право цивільне, є з одного боку особа, яка оспорює реєстраційну дію, а з іншого - особа, на користь якої вчинено оспорювану реєстраційну дію, якою у даному випадку є АТ «Альфа-Банк», а відтак вимоги [PERSON] до державного реєстратора Попової Олександри Валеріївни, Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська обл. є безпідставними, тобто такими, що заявлені до неналежного відповідача. Отже ураховуючи, що за наслідками розгляду позову [PERSON] суд припиняє право власності іпотекодержателя на спірну квартиру та поновлює право власності на неї за іпотекодавцем, підстави для задоволення вимог АТ «Альфа-Банк» щодо зняття з реєстрації власника квартири та його примусове виселення відсутні. VI. Розподіл судових витрат між сторонами За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з огляду на результат розгляду справи сплачений [PERSON] при подачі позову судовий збір за подання трьох позовних вимог немайнового характеру судовий збір у сумі 2 114,50 грн покладається на належного відповідача АТ «Альфа-Банк». На підставі викладеного,

Outcome: partial