Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

03 квітня 2018 р в.о. Головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 3 (далі - ХОПЛ №3) [PERSON] звернулася в суд з заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що остання страждає психічними розладами, внаслідок чого вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї і оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Лікар [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, не може обслуговувати себе на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв"язку з наявністю важкого психічного розладу, хвора не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. За рішенням Славутського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 [PERSON] була госпіталізована в ХОПЛ № 3 в примусовому порядку на 6 місяців. Щомісячно [PERSON] оглядається комісією лікарів, покращення стану здоров"я не настає. В зв"язку з закінченням терміну госпіталізації [PERSON] 02.04.2018 р повторно оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №3, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворої в умовах стаціонару. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницькеої області опікуном [PERSON] призначено головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 3. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно продовження своєї госпіталізації у психіатричному закладі. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації [PERSON] до 6 місяців. [PERSON] - представник органу опіки та піклування Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, на території якої знаходиться ХОПЛ №3, вважає, що в інтересах [PERSON] слід продовжити її госпіталізацію до психіатричної лікарні в перимусовому порядку, так як вона не може обслуговувати себе на рівні, який забезпечує її життєдіяльність і становить небезпеку для себе та оточуючих. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про психіатричну допомогу" перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватись лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати шість місяців. Судом встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2017 р [PERSON] було продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку до 6 місяців. 02 квітня 2018 р [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження лікування хворої в умовах стаціонару у психіатричному закладі в примусовому порядку, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Після проведеного лікування стан хворої суттєво не покращився, хвора не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визнана недієздатною, не здатна самостійно задовільняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, що представляє "пасивну загрозу" для себе, оскільки здатна завдавати шкоди не шляхом здійснення активних дій (аутоагресії), а в результаті зневаги турботою про свої інтереси самозабезпечення та самообслуговування. У зв"язку з неможливістю отримати усвідомлену згоду на продовження стаціонарного лікування та нездатність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, [PERSON] потребує продовження госпіталізації в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви в.о.головного лікаря ХОПЛ № 3 та продовження госпіталізації [PERSON] в психіатричному стаціонарі в примусовому порядку. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved