Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Аеросвіт" (далі - ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт") про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 01 січня 2004 року до 11 лютого 2012 року він працював на різних посадах у ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт". Позивач стверджував, що після звільнення роботодавець на сплатив йому у повному обсязі заробітну плату та інші належні до виплати суми. Судовим наказом від 05 червня 2013 року, виданим Бориспільським міськрайонним судом Київської області, з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 87854,18 грн. Проте боржник не виконав судовий наказ, а тому позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням суду від 27 вересня 2013 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 лютого 2013 року до 11 липня 2013 року у сумі 83795,25 грн. Однак і це судове рішення ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" не виконало. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 липня 2013 року до 11 лютого 2014 року у сумі 117313,35 грн. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 01 січня 2004 року до 01 січня 2006 року [PERSON] працював начальником Служби авіаційної безпеки та верифікації документів Комплексу безпеки ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт". На підставі наказу від 07 грудня 2005 року №1638-ос позивач був переведений на посаду начальника Служби авіаційної безпеки Комплексу безпеки ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" (а. с. 7-11). Наказом ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" від 11 лютого 2013 року №423-ос [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України (а. с .12). Ч. 2 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Однак всупереч наведеній законодавчій нормі при звільненні [PERSON] ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" не сплатило позивачеві у повному обсязі заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку і вихідну допомогу. Судовим наказом від 05 червня 2013 року, виданим Бориспільським міськрайонним судом Київської області, з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на користь [PERSON] стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 87854,18 грн (а. с. 16). Проте боржник безпідставно ухилився від виконання вказаного судового наказу. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки при звільненні з роботи [PERSON] роботодавцем не у повному обсязі сплачено йому заробітну плату та інші належні до виплати суми, позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням суду від 27 вересня 2013 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 лютого 2013 року до 11 липня 2013 року у сумі 83795,25 грн (а. с. 19-22). Однак і це судове рішення ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" не виконало. З аналізу норм ст. ст. 116, 117 КЗпП України вбачається, що передбачений ч. 1 ст. 117 цього Кодексу обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, нездійснення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості з заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 20 листопада 2013 року №-114цс13, від 22 січня 2014 року №6-159цс13, від 29 січня 2014 року №6-144цс13, які у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування). Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 звернув увагу на те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Позаяк ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на сьогодні не виплатило [PERSON] всіх сум, що належали йому до виплати при звільненні, останній має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, окрім сум, стягнутих рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року за період з 11 лютого 2013 року до 11 липня 2013 року. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). У відповідності п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. П. 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі При цьому, згідно з п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (абз. 1 п. 8 Порядку). Оскільки повний розрахунок з позивачем при звільненні роботодавцем не здійснено на момент пред'явлення позову до суду, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до роз'яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", повинен бути нарахований за період з 12 липня 2013 року до 11 лютого 2014 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 105178,50 грн (з 12 липня 2013 року по 11 лютого 2014 року - 150 робочих днів х середньоденну заробітну плату [PERSON], що складає 701,19 грн ((20531,82 грн. + 8918,27 грн.) / 2 - заробітна плата за грудень 2013 року-січень 2014 року / 42 фактично відпрацьовані днів = 701,90 грн)). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" на користь [PERSON] середній за робіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 12 липня 2013 року до 11 лютого 2014 року у сумі 105178,50 грн

Outcome: partial