Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Приватне акціонерне\~товариство «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], в порядку регресу, понесені витрати в розмірі 50 139 грн 76 коп. на підставі ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 28 червня 2017 року о 15 год. 40 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода в м. Чернігові на перехресті вул. Толстого та вул. Старопосадська, учасниками якої були автомобіль марки «OPEL VIVARO», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіль марки ВАЗ 2108, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], відповідальність якого застрахована 11 травня 2017 року в ПрАТ «ПРОСТО-страхування». Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, однак у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП - закрито. Позивачем було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «OPEL VIVARO», державний номерний знак [NUMBER], в розмірі 50 139 грн 76 коп. Понесені позивачем витрати у звязку з виплатою страхового відшкодування власнику автомобіля «OPEL VIVARO», державний номерний знак [NUMBER], відшкодовано в добровільному порядку відповідачем не було. А тому позивач просить примусово стягнути в порядку регресу з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» кошти в розмірі 50 139 грн 76 коп., що були виплачені за страховим випадком. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з вказаних у позові підстав. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що він можливо і винуватий у вчиненні ДТП, але вина є обопільною з іншим учасником пригоди. Щодо перебування під час пригоди у стані алкогольного сп"яніння, повністю заперечив та зазначив, що під час його огляду на стан сп"яніння йому не пропонували відібрати кров чи сечу, не пропонували встановити, чи наявне алкогольне сп"яніння, на апараті "Драгер". Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.130 КУпАП, не встановлена, а матеріали справи не підтверджують такої вини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до протоколу серії БР № 208376 [PERSON] 28 червня 2017 року о 15 год. 40 хв. у м. Чернігові по вул.Толстого, 154А, керував автомобілем «ВАЗ 2108», державний номерний знак «СВ 0067 ВН» в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у лікаря нарколога. Висновок ЧОНД № 628 від 28 червня 2017 року. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.9 «а»\~Правил дорожнього руху\~України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1\~ст. 130 КУпАП. Відповідно до протоколу серії БР № 248658 [PERSON] 28 червня 2017 року о 15 год. 40 хв. в м. Чернігові на перехресті вул. Толстого та вул. Старопосадська, керував автомобілем «ВАЗ 2108», державний номерний знак «СВ 0067 ВН» та на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги у русі автомобілю «OPEL VIVARO», державний номерний знак «СВ 8805 АХ», що наближався праворуч, внаслідок чого трапилось зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих не має. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 16.12, 16.14\~Правил дорожнього руху\~України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене \~ст. 124 КУпАП. Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КупАП, відносно [PERSON] закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Тобто провадження у справі закрито з нереабілітуючих підстав. Досліджена у судовому засіданні схема місця ДТП, яка сталася 28 червня 2018 року, вказує на те, що місце зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля під керуванням [PERSON] Свідок [PERSON], який є водієм таксі і був очевидцем пригоди, у судовому засіданні пояснив, що під час ДТП він знаходився у своєму припаркованому автомобілі близько 50-70 метрів від місця зіткнення. Він бачив, як автомобіль ВАЗ під керуванням [PERSON] їхав з вулиці Толстого прямо на другорядну дорогу, в той час як автомобіль потерпілого рухався по головній дорозі від моста на вулицю Толстого. Зіткнення відбулося на заокругленні головної дороги на смузі руху потерпілого. Ні у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 248658, ні в схемі ДТП [PERSON] не зазначив жодних зауважень та відмовився від отримання копії протоколу у присутності двох свідків, що підтверджується відповідними поясненнями свідків, що є в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Інспектор роти № 3 БУПП у м.Чернігові ДПП [PERSON], котрий складав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] суду пояснив, що матеріали ДТП були складені зі слів водіїв та свідка, що був очевидцем події. [PERSON] відмовився від підпису та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідачем надано розписку (а.с.105), згідно якої він сплатив [PERSON] 1000 доларів США в рахунок відшкодування завданої в наслідок ДТП шкоди. Свою вину у ДТП, хоча і частково, [PERSON] визнав і у судовому засіданні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати доведеною вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і протилежного відповідачем не доведено. 11 травня 2017 року між ПАТ ««ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено Поліс №АК/4026266 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб марки ВАЗ 2108, державний номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору з 12 травня 2017 року по 11 травня 2018 року включно. Власник автомобіля «OPEL VIVARO», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату матеріального збитку. Згідно звіту № 1002/17 від 23 серпня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «OPEL VIVARO», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП 28 червня 2017 року складає 138\~569,76 грн. 02 жовтня 2017 року було складено страховий акт № 122153, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 50 139 грн 76 коп. Відповідно до копії реєстру готівкових/безготівкових термінових переказів станом на 01 листопада 2017 року, ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило 06 жовтня 2017 року [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50\~139 грн 76 коп. Відповідно до ст.38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вчинення адміністративного првопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, [PERSON] у стані алкогольного сп"яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду від 28 червня 2017 року, що є в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], від підпису якого останній відмовився. На запит суду КЛПЗ "Чернігівський обласний наркологічний диспансер" був наданий акт медичного огляду [PERSON], на підставі якого було зроблено зазначений вище висновок. Згідно акту 28 червня 2017 року у [PERSON] було встановлено стан алкогольного сп"яніння. В акті також зазначено, що [PERSON] надавав суперечливі дані, то говорив, що "п"яний", то заперечував вживання алкогольних напоїв. Також зазначено, що [PERSON] категорично відмовився від лабораторної діагностики. У судовому засіданні відповідач заперечував, що йому пропонувалося здати на аналіз кров, чи сечу. Разом з тим, інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 за № 1452/735, передбачає обов"язкове проведення лабораторних досліджень тільки на визначення наркотичного засобу або психотропної речовин. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка інспектор роти № 3 БУПП у м.Чернігові ДПП [PERSON] пояснив, що він доставляв [PERSON] до лікаря для встановлення стану алкогольного сп"яніння, але деталей не пам"ятає. Згідно з ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень чч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~ст. 1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-305 цс15). Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п.2\~постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~звертає увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 2\~ ст. 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14). З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір\~(постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14). Враховуючи наведене, позивачем у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON], а ДТП сталася з вини відповідача, який, крім того, керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню,\~судовий збір\~в сумі\~1\~762\~грн,\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача.

Outcome: approved