Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення моральної та матеріальної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя в наслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. Так, [PERSON], [INFO], працював в ДП «Одеський морський порт» на посаді слюсарю-ремонтника. 16 травня 2014 року внаслідок наїзду на позивачка як на пішохода автомобілю марки «Ниссан» р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. [PERSON] рухався у автомобілі по проїжджій частині вулиці Чорноморського Казацтва в м.Одесі в напрямку від вулиці Кравцова до вулиці Гефта, в порушення правил безпеки дорожнього руху, передбаченого п.п.2.3 б, 12.1, 8.7.3 е ПДР , будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, маючи обєктивну можливість у світлий час доби завчасно побачити мене та заборонений червоний сигнал світлофора, не обрав безпечної швидкості руху, завчасно не зупинив автомобіль на такий сигнал світлофора чим допустив наїзд на мене, де я перетинав дорогу зліва на право по регульованому пішохідному переходу на дозвільний зелений сигнал світлофора, в наслідок чого я отримав травми у виді закритої черепно-мозкової травми у формі геморагічного забою головного мозку, гематоми під тверду мозкову оболонку, крововиливів під мякі мозкові оболонки та лінійного перелому лівої тім'яної кістки, віднесені висновком судово-медичної експертизи №1536 від 17 липня 2014 року до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя потерпілого, перелам 6-7 ребер. Відомості про зазначене правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014160490002121 яким [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Висновком МСЕК серія 10 ААВ №796271 від 23.03.2016 р. позивачу встановлено III група інвалідності. Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Унаслідок заподіяння шкоди здоровю та проходження медико-соціальної експертної комісії для встановлення інвалідності безстрокової позивач поніс також витрати на лікування, придбання ліків за рекомендаціями лікаря на суму 915,80 грн. Розмір матеріальної шкоди складає 915,80 грн. Своїми діями [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду. Суворовським районним судом м.Одеси за наслідками був винесений вирок від 12.09.2014 р. яким було визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання. Таким чином, вина [PERSON] наявна, яка полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.2.3 б, 12.1, 8.7.3 е Правил дорожнього руху України. Пунктом 1 статті 1187 ЦК України визначено поняття джерела підвищеної небезпеки, відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів, та обладнання ...тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання, якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи, що ушкодженням здоров'я трапилося внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - під час ДТП, який належав на відповідній правовій підставі [PERSON], не залежно від вини він зобовязаний відшкодувати матеріальну шкоду. За таких обставин [PERSON] повинен відшкодувати мені матеріальні витрати на придбання ліків. Відповідальність водія [PERSON] який визнаний винним у скоєнні правопорушення, була застрахована страховою компанією ПрАТ «Страхова група «ТАС», відповідно до п.22.3 ст.22 Закону України «Про обовязкове соціальне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода також повинна відшкодовувати ця страхова компанія. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.11.2015 року по справі №523/9474/15-ц позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнути з АТ «СГ «ТАС» матеріальну шкоду у звязку з лікуванням в розмірі 9325,09 грн., та стугнути з [PERSON] 60000,00 грн. моральної шкоди та 201047,00 грн. упущеної вигоди у звязку з втратою працездатності. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 06.04.2016 року змінено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.11.2015 року по справі №523/9474/15-ц в частині відмови у задоволенні моральної шкоди та стягнуто з AT «СГ «ТАС» на користь позивача 5000,00 грн. моральної шкоди та 1250,00 грн. судових витрат. Позивач вважає, що AT «СГ «ТАС» компенсувала завдану шкоду, внаслідок ДТП не в повному обсязі з наступних обставин:. Згідно ст..23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; Згідно ст.25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю, яка складає 34465,23 грн. Згідно ч.1 ч.2 ст..26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності). Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку , яка складає 68930,46 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав значної моральної шкоди, яка виразилася в моїх хвилюваннях та емоційних стражданнях моєї родини, оскільки він дуже довго лікувався, отримав III групи інвалідності, втратив роботу та його родина витрачає на моє лікування дуже багато часу. Порушення прав позивача завдало йому душевних страждань, позивача знаходить постійно в пригніченому стані, втратив спокій, моє самопочуття та психологічний стан погіршився. В звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС суму моральної шкоди у сумі 8000 грн. на користь Позивача На підставі викладеного, позивач просить: 1.Стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 915,80 грн.; 2.Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» (ЄДРПОУ 301152430) на користь [PERSON] відшкодування з тимчасовою втратою працездатності потерпілим у сумі 34465,23 грн.; 3.Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» (ЄДРПОУ 301152430) на користь [PERSON] відшкодування із стійкою втратою працездатності потерпілим у сумі 68930,46 грн.; 4.Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» (ЄДРПОУ 301152430) на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000 грн.; 5.Стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» (ЄДРПОУ 301152430) на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 2000 тисяч грн. В судове засідання представники позивача подали заяву, згідно якої просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також розглянути справу у їх відсутність. Представники ПрАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідачу [PERSON] було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідач на позов до суду не надходило. Окрім того в судове засідання відповідач не зявився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте за вищевказаними адресою судові повістки не отримує, у звязку з чим, на підставі п.2 ч.1 ст.131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON], [INFO], працював в ДП «Одеський морський порт» на посаді слюсарю-ремонтника. 16 травня 2014 року внаслідок наїзду на позивачка як на пішохода автомобілю марки «Ниссан» р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. [PERSON] рухався у автомобілі по проїжджій частині вулиці Чорноморського Казацтва в м.Одесі в напрямку від вулиці Кравцова до вулиці Гефта, в порушення правил безпеки дорожнього руху, передбаченого п.п.2.3 б, 12.1, 8.7.3 е ПДР , будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, маючи обєктивну можливість у світлий час доби завчасно побачити мене та заборонений червоний сигнал світлофора, не обрав безпечної швидкості руху, завчасно не зупинив автомобіль на такий сигнал світлофора чим допустив наїзд на мене, де я перетинав дорогу зліва на право по регульованому пішохідному переходу на дозвільний зелений сигнал світлофора, в наслідок чого я отримав травми у виді закритої черепно-мозкової травми у формі геморагічного забою головного мозку, гематоми під тверду мозкову оболонку, крововиливів під мякі мозкові оболонки та лінійного перелому лівої тім'яної кістки, віднесені висновком судово-медичної експертизи №1536 від 17 липня 2014 року до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя потерпілого, перелам 6-7 ребер. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2014р. [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вищевказаним вироком було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 19600 гривень 30 копійок, моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. (а.с. 5-7) Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.12.2014р. вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2014р. було скасовано в частині цивільного позову та залишено цивільний позов без розгляду. (а.с. 8-9) Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Судом встановлено, що позивач був вимушений додатково придбати медичні препарати на лікування. Так, згідно чеку від 11.03.2016р. ним було придбано ліків на суму у розмірі 469,76 копійок, згідно фіскального чеку від 11.03.2016р. було витрачена сума у розмірі 87 гривень 34 копійки, згідно фіскального чеку від 14.03.2016р. витрачена сума у розмірі 80 гривень, згідно чеку від 03.09.2014р. сума у розмірі 125 гривень 70 копійок, згідно чеку від 11.03.2016р. сума у розмірі 47 гривень, згідно чеку від 11.03.2016р. сума у розмірі 100 гривень, згідно чеку від 15.03.2016р. сума у розмірі 6 гривень, всього у розмірі 915,80 копійок. Суд вважає, що дані витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки вони раніше не були заявлені позивачем до відповідача. Відповідальність водія [PERSON] який визнаний винним у скоєнні правопорушення, була застрахована страховою компанією ПрАТ «Страхова група «ТАС». Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. Позивач просить стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» неотриману середню заробітну плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю, яка складає 34465,23 грн.. В той же час, позивач не уточнює за який період він просить стягнути даний заробіток. З наданих відповідачем лікарняних вбачається, що він перебував на лікарняному з 11.06.2014р. по 08.07.2014р., 18.07.2014р., з 05.08.2014р. по 04.09.2014р., 21.07.2014р., з 16.05.2014р. по 10.06.2014р.. В той же час, судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.11.2015р. було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток у розмірі 201047 грн. 00 коп., як упущену вигоду. Так, в рішенні суду вказано наступне, згідно до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» №284/к від 08.10.2014 р. на підставі ч.2 ст.40 КЗпП України 13.10.2014 р. внаслідок стану здоровя, після отриманих тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] було звільнено з ДП «Одеський морський порт». Відповідно до довідки про доходи від 09.04.2015 р. його середньомісячний заробіток складав 5744,20 грн. (68930,46:12=5744,20) Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Протиправна поведінка, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина [PERSON] позивачем доведена, збитки розраховані у встановленому порядку (розрахунок підтверджено належними доказами 5744, 20 гривень середнього заробітку Х 35 місяців = 201047 грн. 00 коп.), тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] - 201047 грн. 00 коп. упущеної вигоди, повязаної з вимушеним звільненням з місця роботи за станом здоровя. Отже суд вважає, що оскільки саме з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] не отримані доходи у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, то стягнення даних витрат з ПрАТ «Страхова група«ТАС» призведе до подвійного стягнення що є неприпустимим, а тому такі витрати не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 26.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Висновком МСЕК серія 10 ААВ №796271 від 23.03.2016 р. позивачу встановлено III група інвалідності. (а.с. 16) Судом 28.04.2017р. позивач звернувся до з ПрАТ «Страхова група«ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 68930 гривень 46 копійок. (а.с. 140-141) Однак жодної виплати позивач не отримав. Страховий випадок настав 16 травня 2014 року. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014р.», у ст. 8 встановлено, у 2014 році розмір мінімальної заробітної плати : у місячному розмірі - 1218 гривен. Отже розмірі виплат повинен встановити у розмірі 14616 гривень, які необхідно стягнути з відповідача. Суд також вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Так судом встановлено, що згідно ст. 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06.04.2016р. було стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, відповідно до вимог 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV. Згідно ч. 5 ст. 22 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV не передбачено випадків відшкодування моральної шкоди у разі затримки виплати страхового відшкодування. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 8000 гривень не підлягають задоволенню. Суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках, тобто по 1000 гривень з кожного, На підставі викладеного,

Outcome: partial