Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, обгрунтовуючі свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, але на момент подачі позовоної заяви позивач стверджує що позовна заява про розірвання їх шлюбу знаходиться в провадженні суду. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У даний час дитина проживає з позивачкою, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляду за дитиною не бере, розвитком не цікавиться. Більш того відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, так як відмовляється надати дозвіл на виїзд у її супроводі їхній дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. На її неодноразові прохання надати дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу неповнолітньої дитини відповідачем ігноруються, а тому це питання в добровільному порядку між ними не врегульовано. Оскільки відповідач, зловживаючи своїми правами, відмовляється від надання згоди на виїзд сина за кордон для відпочинку за межі України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів [PERSON], з метою захисту прав дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про надання дозволу на його тимчасовий виїзд за кордон. Позивачка просить дозволити їй без згоди батька [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України до Російської Федерації до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. У зв"язку із розірванням шлюбу позивачка просить у судовому рішенні вказувати її належне прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання 04 листопада 2014 року, 07 листопада 2014 року не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений шляхом подання оголошення у газеті "Урядовий Кур"єр", про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв"язку із хворобою судді розгляд справи було перенесено на 02 грудня 2014 року. 02.12.2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи, докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане ввіділом ДРАЦС Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області 06.01.2011 року (а.с. 7). 12 вересня 2014 року Білокуракинським районним судом Луганської області винесено заочне рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачка [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]", що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданого 15.10.2014 року Білокуракинським РС УДМС України в Луганській області (а.с. 25). Після того, як строни почали проживати окремо, неповнолітній [PERSON], залишився проживати з позивачкою в [ADDRESS] Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон без згоди батька. Суд на підставі викладеного та

Outcome: approved