Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] \~та [PERSON] ,\~який діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , звернулися з позовом до [PERSON] , третя особа ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги обгрунтовані тим, що 27.08.2017 року приблизно о 16 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ВМW 530», держаний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі по вул. Проценко в м. Одесі, не надала дорогу автомобілю «ВАЗ 211540-110-30», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі по вул.Сергія Ядова, в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобілю «ВАЗ 211540-110-30», державний номер [NUMBER] - [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Позивач [PERSON] , посилаючись на завдання йому, як власнику майна, матеріальної шкоди при ДТП та додаткові витрати, просив стягнути з [PERSON] суму у розмірі 6458,12 грн., а на відшкодування моральної шкоди, яка полягала у неможливості користуватися майном, що вплинуло на звичайний ритм його життя, - суму у розмірі 6458,12 грн., а також судові витрати . Позивач [PERSON] після уточнення вимог просив стягнути на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди 3650 грн., що складає вартість дитячої коляски, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 20000 грн., яку він отримав за моральні переживання за стан своєї дитини, а також судові витрати. Крім того, позивач [PERSON] діючи в інтересах дитини [PERSON] , просив стягнути з відповідача моральну шкоду за моральні переживання дитини, отримані в результаті стресу та травми, яку він оцінив у розмірі 30000 грн . 27.06.2018р. ухвалою Приморського районного суду м.Одеси цивільну справу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси . 14.08.2018р. розподілено в автоматизованому порядку. 17.08.2018 р. справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання. 27.11.2018р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. 04.04.2019 року судом ухвалено заочне рішення на підставі наданих позивачами доказів. 25.02.2020 року судом скасовано заочне\~рішення Суворовського\~районного суду\~м.Одеси\~та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного провадження. Сторони, належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання, до зали судових засідань не з`явились, позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] звернувся з заявою про слухання справи в його відсутності, в якій позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явилася, викликалася до суду належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України за адресою, вказаною в заяві про перегляд заочного рішення, що підтверджується підписами в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.214-28.11.2020р, а.с.215-28.01.2021р.). Заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, подану від імені [PERSON] , суд не приймає до уваги, оскільки вона не підписана, та до неї не додано належних доказів. При цьому, суд враховує, що після скасування судом заочного рішення відповідач жодного разу не з`являлася, хоча неодноразово викликалася. Відзив на позов також не подавала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності позивача, відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27.08.2017 року приблизно о 16 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «ВМW 530», держаний номер [NUMBER] , в м. Одесі, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі по вул. Проценко, не надала дорогу автомобілю «ВАЗ 211540-110-30», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі по вул.Сергія Ядова, в результаті чого, вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобілю «ВАЗ 211540-110-30», державний номер [NUMBER] - [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.11,2017 року по справі № 523/13282/17 визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави. Згідно з нормою ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , належить автомобіль марки ВАЗ модель 211540-110-30, 2011 року випуску, з правом керування [PERSON] . На день скоєння відповідачем ДТП її відповідальність перед третіми особами була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4493141. 27.08.2017 року був складений акт огляду транспортного засобу представником страхової компанії. 03.12.2017 року, на підставі письмової заяви [PERSON] , судовий експерт [PERSON] , свідоцтво № 851 про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю п.12.2 - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу, дійне до 07 жовтня 2019 року виданого Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України, надав експертний висновок № 6093. Згідно вказаного висновку, складеного 03.12.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю «ВАЗ 211540-110-30», державний номер [NUMBER] складає 19748 (дев`ятнадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 84 копійки, а вартість матеріальної шкоди складає 17928 (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 93 копійки. 22.11.2017 року [PERSON] сплатив 1000 (одну тисячу) гривень на користь ФОП [PERSON] за проведення експертизи матеріального збитку, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.900442376.1 від 22.11.2017 року, а за повідомлення що були направлені поштою на ім`я страхової компанії та на ім`я відповідачки [PERSON] було сплачено по 74, 40 гривень, відповідно до квитанції 0000774 0000440 та 0000775 0000441 від 22.11.2017 року. 12.12.2017 року [PERSON] звернувся з двома письмовими заявами до глави правління ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» з вимогами провести розрахунок страхової виплати згідно експертного висновку № 6093 складеного судовим експертом Федотовим Ф.В. 03.12.2017 року та видати копію експертизи проведеної з боку страхової компанії. 06.02.2018 року ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» надала відповідь за № 5589/09/13 з якої вбачається, що у страховика відсутні підстави для перерахування суми страхового відшкодування на підставі наданої копії звіту про розмір матеріального збитку № 6093 ФОП [PERSON] , сума страхового відшкодування була визначена на підставі звіту № 31129170 від 30.11.2017 року ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ», згідно якої вартість відновлювального ремонту становить 14 260,48 грн., а розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта зносу складає 12619,61 грн., та було відмовлено у видачі копії звіту № № 31129170 від 30.11.2017 року ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ» у зв`язку з тим, що такого роду обов`язку страховика законодавством не передбачено. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За нормами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з нормами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. В результаті протиправних дій відповідачки, які полягали в порушенні ПДР, позивачу [PERSON] , були завдані збитки у розмірі 17928 (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) гривень 93 копійки. [PERSON] \~отримав від\~ПАТ «Страхова\~компанія «Універсальна»\~суму страхової\~виплати -\~12619\~гривень 61 копійку. При цьому, необхідно звернути увагу на те, що відповідач [PERSON] не надала суду доказів для спростування доводів позивачів. Отже, враховуючи встановлені обставини та надані докази, стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає 5309,32 грн. (17928,93- 12619,61=5309,32) в рахунок відшкодування вартості матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля позивача в результаті ДТП, а також 1148,80 грн, збитки понесені позивачем для проведення експертизи визначення матеріальної шкоди та повідомлення зацікавлених сторін, що в сумі складає 6458,12 гривень (шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень дванадцять копійок) (5309,32+1148,80= 6458,12). В задоволенні вимоги позивача [PERSON] про стягнення 3650 грн. вартості коляски необхідно відмовити, оскільки суду не було надано належного доказу, який би підтверджував її купівлю позивачем та сплачену вартість. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то необхідно зазначити наступне. Відповідно до норми ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті . Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, вважає, що розмір моральної шкоди завданої позивачу [PERSON] в 1000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем в результаті пошкодження його транспортного засобу та порушення звичайного укладу життя. Судом також встановлено, що під час ДТП в автомобілі знаходився малолітній син позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 22 березня 2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. В результаті ДТП, постраждала дитина, на фото вбачається яку травму було завдана дитині, що також підтверджується довідкою № 22351 від 27.08.2017 року виданою КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», оскільки під час огляду лікарем нейрохірургом, та проведеної ТУС, виявлені забій і садна. Згідно з нормами ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Відповідно до вимог ч.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За вимогами ст.26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Отже, вимоги позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди, зважаючи на характер переживань батька за дитину суд оцінює у розмірі 10000 грн., а вимоги заявлені в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , яка під час пригоди отримала легкі тілесні ушкодження, суд оцінює у розмірі 20000 грн. Разом з тим, враховуючи вимоги Закону, а саме, що 5% страхової виплати за шкоду мала бути сплачена страховою компанією, суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути моральну шкоду завдану малолітній дитині у розмірі 19369,01 грн. (20000- 630,98 (12619,61Х5%/100%). Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивачів по вимогам матеріальної та моральної шкоди: [PERSON] - 1410 грн., та [PERSON] - 1410 грн..

Outcome: partial