Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказує, що 22 серпня 2017 року, о 12 годині 30 хвилин, на вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], на належний їй автомобіль Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], який був припаркований на стоянці для автомобілів, та не рухався. Вона в цей час перебувала у приміщенні контори державного нотаріуса, що розташована у будинку Новомиколаївського відділу статистики, по вулиці Космічній в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. В Новомиколаївському районному суді Запорізької області знаходиться справа № 322/937/17 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Момент пошкодження її автомобіля є на відеозапису, який знаходиться в матеріалах вказаної адміністративної справи. Також стан машин безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди зафіксований на фотознімках. Крім того, в провадженні суду перебуває справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за створення аварійної обстановки, у зв'язку з чим позивач просила залучити останнього до участі у справі в якості третьої особи. Внаслідок наїзду автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], на її автомобіль Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], автомобілю Volvo XC60, були завдані технічні пошкодження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків від 08 вересня 2017 року № 08/09, розмір матеріального збитку, завданого володільцю Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], з технічної точки зору, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в цінах, станом на час завершення виконання експертизи, складав 78124 гривні 24 копійки. Також, позивач оплатила вартість експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків, в розмірі 2500 гривень. Крім того, з вини відповідача [PERSON] їй було завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що позивач сильно переживала та зазнала нервового стресу у зв'язку з пошкодженням її автомобіля, який випущено в 2015 році, тобто є майже новим. У зв'язку з тим, що вона працює в іншому населеному пункті, вказаний автомобіль вона щоденно використовувала для прибуття на роботу, а також у сімейних справах. До цього часу вона їздить на пошкодженому автомобілі, через що відчуває моральний дискомфорт і стрес. Також вона була змушена змінити і порушити хід свого звичного життя, ходити по юридичних консультаціях, додатково організовувати свою трудову діяльність. Розмір компенсації моральної шкоди вона оцінює в 10000 гривень. Відповідач добровільно відшкодувати збитки відмовляється. В позові [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму відшкодування матеріальної шкоди, в розмірі 78124 гривні 24 копійки, суму компенсації моральної шкоди, в розмірі 10000 гривень та 2500 гривень в якості компенсації витрат по оплаті експертного дослідження. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, в якому позов не визнав у зв'язку з наступним. Як зазначив відповідач в позовній заяві та доданих до неї документах будь-які належні, допустимі та достовірні докази, які б достеменно свідчили про заподіяння ним позивачці майнової та моральної шкоди, відсутні. В позові не зазначено в чому полягає заподіяна позивачу моральна шкода, а також не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт заподіяння моральної шкоди та її розмір. З позовної заяви не зрозуміло, з яких міркувань виходила позивач, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди. В момент заподіяння позивачу матеріальної шкоди вона керувала забезпеченим транспортним засобом. Його автомобіль, згідно вимог ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" забезпеченим не був. Підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 вищезазначеного закону передбачено, що майнову шкоду, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну правову відповідальність, відшкодовує МТСБУ. Статтею 2 вищезазначеного Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього Закону. Тобто діючим законодавством передбачений інший порядок відшкодування майнової шкоди, ніж той, що зазначено в позові. В справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП відносно [PERSON], яка розглядається Новомиколаївським районним судом Запорізької області, була призначена автотехнічна експертиза, на вирішення якої ставилось питання, щодо відповідності дій [PERSON], яка залишила автомобіль, технічним вимогам правил дорожнього руху. З матеріалами експертизи він не був ознайомлений, оскільки з 21 листопада 2017 року матеріали вищезазначеної адміністративної справи знаходяться в Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз, який проводить у вищезазначеній справі комплексну експертизу. В матеріалах вищезазначеної адміністративної справи знаходяться оригінали доказів, які мають безпосереднє відношення до предмету доказування у цивільній справі (схема ДТП, відео механізму ДТП, висновки автотехнічної та комплексної експертиз), які він долучити до відзиву не може, оскільки їх отримати в суді неможливо, у зв'язку з відсутністю вищезазначеної справи в суді. У відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що докази заподіяння відповідачем [PERSON] їй матеріальної шкоди, надані нею суду, і знаходяться в матеріалах справи, це, зокрема, відеозапис вчинення автомобілем Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди - наїзду на належний їй автомобіль Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], висновок експертного дослідження, а також, у разі необхідності, показання свідків. Також нею обґрунтовано в позовній заяві в чому полягає завдана їй моральна шкода, а також розмір її компенсації. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 33.1.4 вказаного Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ). повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Невиконання обов'язку щодо своєчасного повідомлення страховика або МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідач [PERSON] МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду не повідомляв. Крім того, у постанові від 20 січня 2016 року, Верховний Суд України висловив правовий висновок, згідно якого потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також позивач вказує, що відсутність у відповідача доказів, які знаходяться в іншій справі, не являється підставою для відмови в позові. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Третя особа [PERSON] пояснив, що 22 серпня 2017 року, близько 12 години 30 хвилин, він, керуючи автомобілем ЗАЗ 110206, реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вул. Українській в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, та повернув на вул. Соборності. Під час руху по вул. Соборності він не бачив ніяких перешкод, які б могли заважати руху його автомобіля. Проїздивши повз стоянку, розташовану навпроти магазину "Світанок" на вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, він помітив, що з неї раптово почав рух автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], за кермом якого був [PERSON] Сигналу лівого повороту на автомобілі Ford Focus ввімкнено не було. Помітивши рух автомобіля Ford Focus, він, з метою уникнення зіткнення, повернув руль ліворуч, і продовжив подальший рух до місця роботи, а саме повернув праворуч на вул. Космічну, та в ту саму мить почув звук удару. Зупинившись за поворотом на вул. Космічній, він побачив, що автомобіль Ford Focus своєю правою частиною зіткнувся із задньою лівою частиною припаркованого автомобіля Volvo ХС60, реєстраційний номер [NUMBER], поставив автомобіль на зупинку, а сам пішов до місця дорожньо-транспортної пригоди. Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 22 серпня 2017 року, о 12 годині 30 хвилин, на вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], на належний позивачу [PERSON] автомобіль Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], який був припаркований на стоянці для автомобілів, та не рухався. Факт наїзду автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], на автомобіль Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], був підтверджений в судовому засіданні наступними доказами: - показаннями допитаного в якості свідка [PERSON], який пояснив суду, що 22 серпня 2017 року, близько 12 години 30 хвилин, він, керуючи автомобілем ЗАЗ 110206, реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вул. Українській в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, та повернув на вул. Соборності. Під час руху по вул. Соборності він не бачив ніяких перешкод, які б могли заважати руху його автомобіля. Проїздивши повз стоянку, розташовану навпроти магазину "Світанок" на вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, він помітив, що з неї раптово почав рух автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], за кермом якого був [PERSON] Сигналу лівого повороту на автомобілі Ford Focus ввімкнено не було. Помітивши рух автомобіля Ford Focus, він, з метою уникнення зіткнення, повернув руль ліворуч, і продовжив подальший рух до місця роботи, а саме повернув праворуч на вул. Космічну, та в ту саму мить почув звук удару. Зупинившись за поворотом на вул. Космічній, він побачив, що автомобіль Ford Focus своєю правою частиною зіткнувся із задньою лівою частиною припаркованого автомобіля Volvo ХС60, реєстраційний номер [NUMBER], поставив автомобіль на зупинку, а сам пішов до місця дорожньо-транспортної пригоди; - показаннями допитаної в якості свідка [PERSON], яка пояснила суду, що 22 серпня 2017 року вона припаркувала належний їй автомобіль Volvo ХС60, реєстраційний номер [NUMBER], на стоянку для автомобілів, розташовану на вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, навпроти магазину "Світанок", а сама в особистих справах пішла до державного нотаріуса, який був у приміщенні Новомиколаївського відділу статистики, на вулиці Космічній в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області. Саму дорожньо-транспортну пригоду вона не бачила. Коли вона підійшла до свого автомобіля, то побачила, що із задньої лівої сторони впритул до нього стояв автомобіль Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER]. Біля автомобілів стояв [PERSON], який пояснив, що він був за кермом автомобіля Ford Focus, і його автомобіль підрізав інший автомобіль, і він, з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди, змінив напрямок руху, та скоїв наїзд на її автомобіль. Вона сфотографувала автомобілі, а також пошкодження. Після оформлення поліцейськими матеріалів, [PERSON] сів за кермо автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], та поїхав. Вона свій автомобіль Volvo ХС60 відігнала додому, поставила в гараж, та не користувалася ним до моменту огляду його експертом; - відеозаписом із камери спостереження, встановленої на перехресті вул. Української та Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, з якого вбачається, що автомобіль Ford Focus, виконуючи маневр - виїзд зі стоянки автомобілів, зрівнявшись із іншим автомобілем, різко змінив напрямок руху, повернув праворуч, та зіткнувся із припаркованим автомобілем Volvo ХС60; - схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 серпня 2017 року, на якій зазначені автомобілі - учасники дорожньо-транспортної пригоди: Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], та Volvo ХС60, реєстраційний номер [NUMBER]. Також на схемі зазначено про пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди заднього бампера автомобіля Volvo ХС60, реєстраційний номер [NUMBER]; - фотознімками з місця дорожньо-транспортної пригоди, з яких вбачаються, що в ній були задіяні автомобілі Ford Focus, реєстраційний номер [NUMBER], та Volvo ХС60, реєстраційний номер [NUMBER]. У автомобіля Volvo ХС60, реєстраційний номер [NUMBER], були пошкодження заднього бамперу зліва. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобільVolvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], було пошкоджено. Згідно висновку експерта з автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків від 27 квітня 2018 року № 27/04, вартість матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], з технічної точки зору, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в цінах, станом на час завершення виконання висновку експерта, становить 84472 гривні 52 копійки. Пошкодження, які зазначені експертом у вказаному висновку, повністю співпадають із пошкодженнями, зазначеними на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 серпня 2017 року, яка була підписана всіма учасниками, в тому числі [PERSON], без будь-яких заперечень, пошкодження автомобіля, зафіксовані на фотознімках, зроблених експертом, і які додані до висновку, повністю співпадають із пошкодженнями, зафіксованими на фотознімках, зроблених на місці дорожньо-транспортної пригоди. При цьому позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків 78124 гривні 24 копійки, що не виходить за межі завданої їй шкоди. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином законодавством встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] доказів, які б підтверджували, що шкоди позивачу було завдано не з його вини, внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, суду надано не було. Навпаки, згідно висновку комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису № 23692/23693 від 27 червня 2018 року, проведеної експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ford Focus [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду для водія автомобіля Ford Focus [PERSON] визначалася шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Ford Focus [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля ЗАЗ 110206 [PERSON] не визначалися його діями, а цілком залежала від дій водія автомобіля Ford Focus [PERSON], по виконанню ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля ЗАЗ 110206 [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. На підставі вищевказаних доказів, суд доходить висновку, що збитки, спричинені [PERSON] пошкодженням автомобіля Volvo XC60, реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 84472 гривні 52 копійки, завдані з вини [PERSON] Також судом встановлено, що за проведення експертного дослідження від 08 вересня 2017 року № 08/09 позивачем було сплачено 2500 гривень, які підлягають стягненню на її користь із відповідача. При вирішенні питання про компенсацію завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного. Відповідно до cт. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 вищевказаної постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, кожній фізичній або юридичній особі гарантоване право мирно володіти своїм майном. Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто, в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча, на протиправну, щодо неї, поведінку, людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини, завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Справа Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого королівства" (Case ofABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI), з огляду на її природу, моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та глибину страждань, яких зазнала позивач [PERSON], те, що вона переживала та зазнала нервового стресу у зв'язку із пошкодженням її автомобіля, що являється нормальною реакцією людини на пошкодження її майна, пошкоджений автомобіль було випущено в 2015 році, тобто він був майже новим, позивач [PERSON] працює в ТОВ "Софіївка", яке розташоване в іншому населеному пункті, а тому вказаний автомобіль вона щоденно використовувала для прибуття на роботу, а також у сімейних справах, а також те, що позивач їздить на пошкодженому автомобілі, через що щоденно відчуває моральний дискомфорт і стрес. У зв'язку з цим, суд доходить висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої [PERSON] у зв'язку із пошкодженням майна, в 10000 гривень повністю співвідноситься із завданою шкодою. Що стосується пояснень відповідача [PERSON] в частині того, що за завдану ним шкоду має відповідати МТСБУ, так як його цивільно-правова відповідальність застрахована не була, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 33.1.4 вищезазначеного Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Невиконання обов'язку щодо своєчасного повідомлення страховика або МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповідачем [PERSON] доказів повідомлення ним МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду суду надано не було. Крім того, у постанові від 20 січня 2016 року, Верховний Суд України висловив правовий висновок, згідно якого потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином суд доходить до висновку, що [PERSON] є належним відповідачем у справі. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved