Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

У листопаді 2019 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі - Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4 468,54 грн. Позов обґрунтований тим, що Товариство здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої була [PERSON] , яка самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, а відтак у Товариства виникло право вимоги до [PERSON] Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з`ясовано, що між Товариством та [PERSON] було укладено договір (поліс) від 10.12.2015 р. № АІ/9132022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого - з 11.12.2015 р. до 10.12.2016 р. включно, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mercedes-benz Vito, д.н.з. [NUMBER] (а. с. 9). 19.03.2016 р. о 06:30 [PERSON] на автостоянці, розташованої по [ADDRESS] , під час керування автомобілем Mercedes-benz Vito, д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з. [NUMBER] , при цьому обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а [PERSON] залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями [PERSON] порушила пункти 13.1, 2.10 (А) Правил дорожнього руху. Зазначені обставини встановлено постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2016 р. у справі № 274/2072/16-п, якою [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили (а. с. 11). До Товариства з заявою від 21.03.2026 р. звернувся [PERSON] , який на підставі довіреності від 07.10.2015 р. уповноважений розпоряджатись автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з. [NUMBER] (а. с. 14), у якій просив відшкодувати матеріальний збиток, отриманий в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 12). З ремонтної калькуляції від 22.07.2016 р., висновку про ринкову вартість ТЗ та величину зносу від 22.07.2016 р., аварійного сертифікату б/д, розрахунку страхового відшкодування від 25.07.2016 р. та страхового акту № 23942/1 випливає, що розмір суми страхового відшкодування, яке належить до виплати [PERSON] , становить 6 008,54 грн. (6 518,54 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 510,00 грн. (франшиза) (а. с. 17 - 22). Товариство платіжним дорученням № 107199 від 27.07.2016 р. перерахувало страхове відшкодування у розмірі 6 008,54 грн. за страховим актом № 23942/1 на рахунок [PERSON] (а. с. 23). Товариство звернулось до [PERSON] з письмовою вимогою від 13.10.2016 р. про сплату грошових коштів у розмірі 6 008,54 грн., ця вимога була отримана [PERSON] 20.10.2016 р. (а. с. 24, 25). Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] сплатила заборгованість частково, а саме - у розмірі 1 540,00 грн. Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом 38.1.1 "в" пункту 38.1 статі 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як було з`ясовано вище, [PERSON] є винуватою у дорожньо-транспортній пригоді, після якої самовільно залишала місця пригоди. Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що Товариство, виплативши [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 6 008,54 грн., набуло права подати регресний позов до [PERSON] на цю ж суму, але, як вказано вище, остання добровільно сплатила Товариству 1 540,00 грн., а відтак несплаченою залишилась суму у розмірі 4 468,54 грн. (6 008,54 грн. - 1 540,00 грн.). Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов Товариства підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Товариства підлягає стягненню у якості відшкодування судових витрат сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а. с. 3).

Outcome: approved