Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом та вказала, що її батьку [PERSON] н алежала земельна ділянка розміром 2,8303 р. цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області. На цю земельну ділянку батьку був виданий державний акт, однак у встановленому законом порядку право власності він не зареєстрував, а державний акт було втрачено. [INFO] р. батько помер, залишивши на її ім'я заповіт. У встановлений законом строк вона звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 03.03.2013 р. державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів. Вона звернулась до Держземагенства з приводу отримання дубліката втраченого державного акту, однак отримала відмову у зв'язку з тим, що з такою заявою може звернутись тільки власник земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю, підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач та третя особа - Узинська міська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи у відсутності її представника, проти позову не заперечувала. Третя особа [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], у судове засідання не прибула, заяви про відкладення розгляду справи не подала, про місце та час розгляду справи повідомлена належно. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, на підставі такого. З відповідних свідоцтв судом встановлено, що дівоче прізвище позивача було [PERSON], її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]; після укладення шлюбу з [PERSON] прізвище позивача змінене на "[PERSON]"; Згідно з заповітом, укладеним 19.04.2013 р. та посвідченим державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори за р.н. 1288, а також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №33820198 від 19.04.2013 р., [PERSON] заповідав все своє майно позивачу. Зі свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] р. у м.Узин. Відповідно до неналежно посвідченої копії Державного акту на право власності на земельну ділянку .серія [NUMBER], [PERSON] на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області належала земельна ділянка площею 2,8303 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Узинської міської ради від 18.11.2008 р. №22-225. Та обставина, що [PERSON] видавався Державний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області площею 2,8303 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва підтверджується довідкою від 02.07.2014 р. №06-15/3371 Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області. Згідно з витягом з газети "Гриф" №07(1053) за 12.02.2014 р., державний акт серія [NUMBER] був втрачений, у зв'язку з чим він був визнаний недійсним, про що було повідомлено в пресі. Судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріуса у встановлений законом строк. Як вбачається з постанови від 03.03.2013 р., державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області, розглянувши подану позивачем заяву про прийняття спадщини, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на 5/6 часток зазначеної земельної ділянки у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на майно, оскільки державний акт не був зареєстрований у встановленому законом порядку. З цієї ж постанови вбачається, що спадкоємцем на 1/6 частку спадкового майна [PERSON] є його малолітній син [PERSON] на підставі ст.1241 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1217,1222, 1258 того ж Кодексу, спадкування здійснюється за законом або за заповітом, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до ст.1218 того ж Кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, до нього переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини; для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Беручи до уваги, що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] його право на реєстрацію права власності на земельну ділянку залишилось, а його дочка - [PERSON] спадщину фактично прийняла, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню у тому обсязі, який відповідає обсягу прав спадкодавця, у тому числі, на вчинення дій щодо реєстрації права власності на вказане нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. Як вбачається з заяви відповідача - Узинської міської ради, позов вона визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, визнання відповідачем позову є підставою для ухвалення рішення про його задоволення, якщо це не суперечить законодавству та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що заявлені позивачем вимоги не суперечать законодавству та не порушить права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд задовольняє позов у повному обсязі.

Outcome: partial