Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 листопада 2012 року відбулося ДТП за участю відповідача [PERSON], який в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, при відкритті передньої лівої дверки свого автомобіля [NUMBER], не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] в наслідок чого частково були пошкоджені автомобілі, за що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАп на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 гривень. Вказує на те, що після ДТП провів ремонт власного автомобіля, вартість відновлювальних робіт по якому згідно оцінки вартості матеріального збитку складає 29 118,00 гривень. Посилається на те, що окрім матеріальних збитків, поніс і моральні збитки, що зазнав у звязку із протиправною поведінкою відповідача, а також у звязку із знищенням та пошкодженням його майна, що порушило його життєві звязки та звиклий йому ритм життя, оскільки доводилося просити інших осіб, щоб надали йому транспортні засоби, або платити значні кошти за дані послуги. Дану моральну шкоду він оцінює в розмірі 5 000,00 грн. Враховуючи те, що цивільно правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована, про що свідчить поліс АА/7742069 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 листопада 2011 року, який був виданий НАСК «Оранта», просить стягнути в солідарному порядку із відповідачів завдану йому моральну шкоду в сумі 5 000,00 гривень, витрати на проведення експертизи в розмірі 700,00 гривень та матеріальну шкоду по відновлювальному ремонту його автомобіля 29 118,00 гривень та судові витрати, а також стягнути із відповідача [PERSON] франшизу в розмірі 510,00 гривень. Зважаючи на викладене просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні змінені позов підтримав повністю та надав аналогічні пояснення викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково в частині стягнення з відповідача суми 510,00 гривень франшизи, передбаченої договором, в іншій частині позовних вимог у задоволенні просили суд відмовити, посилаючись на його безпідставність, оскільки цивільно правова відповідальність останнього була застрахована, тому саме страхова компанія повинна відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду. Вважали, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що позивач до страхової компанії після настання ДТП не звертався, машину для огляду не представив, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди на підставі страхового полісу. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, відповідно до суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. У ч.22.1 ст.22 вказаного Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та (або) майну третьої особи. За змістом положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»та ст.1194 ЦК питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Судом встановлено, що 04 листопада 2012 року біля 15 години 00 хвилин на автодорозі сполученням «Чернівці - Тереблече» в населеному пункті с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області біля АЗС «АМР» сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON] в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, при відкритті передньої лівої дверки свого автомобіля [NUMBER], не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] внаслідок чого автомобілі частково пошкоджені. По даному факту відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень, що підтверджується постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2012 року. Розмір завданої позивачеві матеріальної шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту в сумі 21 281,72 грн. в тому числі 3 546,95 грн. ПДВ визначений звітом № 42-508 від 15 грудня 2012 року про визначення вартості матеріального збитку. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована НАСК «Оранта» згідно страхового полісу № АА/7742069 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого у 50 000,00 грн. на одну особу і франшизою у 510,00 грн. Відповідно до Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року №85/96-ВР (статті 8, 17, 25) право на страхові виплати за договором страхування виникає у страхувальника з настанням страхового випадку за умови дотримання ним положень таких правил та умов договору. Страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі, а здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування. За приписами статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обов'язок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку визначений пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України. При цьому страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Отже, при настанні страхового випадку правовідносини між сторонами регулюються виключно умовами укладеного між ними договору страхування, а страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 1 липня 2004 року, який набрав чинності з 01 липня 2005 року (далі-Закон), передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином обов'язок з відшкодування завданої страхувальником третій особі майнової шкоди покладається на страховика в межах прямої дійсної шкоди, але не більше встановленого законом та (або) договором ліміту відповідальності. Вказаним Законом також визначений порядок нарахування, обчислення та сплати страховиком страхових платежів, при цьому відшкодуванню підлягають витрати, які зазначені у статті 29 вказаного Закону, у тому числі пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу . Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обовязки водія транспортного засобу, причетного до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; проінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Судом встановлено, що [PERSON], як страхувальник, повідомив НАСК «Оранта» про дорожньо - транспорту пригоду, яка мала місце 04 листопада 2012 року за участю [PERSON], що підтверджується повідомленням № 168 від 05 листопада 2012 року. Після чого страховик, в даному випадку НАСК «Оранта», в силу вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов'язаний був протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування та протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. З огляду на наведене, суд вважає встановленим підстави для покладення на страховика НАСК «Оранта» обов'язку відшкодувати позивачеві матеріальну шкоду, пов'язану з ушкодженням автомобіля. Тому вимога про стягнення в солідарному порядку матеріальної шкоди із відповідачів задоволенню не підлягає. Однак, суд не погоджується із розміром шкоди, яку просить стягнути відповідач виходячи із того, що нормою ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у випадку відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Як вбачається із матеріалів справи, розмір шкоди встановлено звітом про визначення вартості матеріального збитку і становить 21 281,72 грн. в тому числі 3546,95 грн. Однак позивачем не надано підтвердження, що ним було сплачено ПДВ, а тому суд приходить до висновку, що розмір шкоди необхідно зменшити на суму ПДВ. Також, в силу ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір заподіяної шкоди необхідно зменшити на суму франшизи 510,00 гривень, яка підлягає стягненою із відповідача [PERSON] Враховуючи наведене сума матеріального збитку, яка підлягає стягненню із страхової компанії становить 17 224,77 гривень. Суд відхиляє доводи представника відповідача НАСК «Оранта» про відсутність підстав для стягнення матеріального збитку із страховика на тій підставі, що [PERSON] не надав транспортний засіб для огляду страховій компанії, виходячи із того, що в силу ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язаний сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб. Відповідачем НАСК «Оранта» не доведено, що позивач не виконав даного обовязку, оскільки на надано підтвердження того, що НАСК «Оранта» вчиняв будь які дії на виконання своїх обовязків передбачених ст. 34 даного Закону. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 34.3 вказаного Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, у такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Тому дані витрати слід стягнути із НАСК «Оранта», а не солідарно із обох відповідачів. На думку суду підлягають частковому задоволенню також вимоги позивача про стягнення моральної шкоди із відповідачів виходячи із наступного. Стаття 26-1 вищевказаного Закону передбачає, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. оскільки позивач під час ДТП не зазнав ушкодження здоровя моральна шкода має відшкодуватися відповідачем [PERSON] За вимогами закону питання про відшкодування моральної шкоди вирішується судом відповідно до положень чинного законодавства. Зокрема, за наявності заподіяння особі моральної шкоди її розмір визначається судом з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших істотних обставин, вимог розумності та справедливості, як того вимагає частина 3 статті 23 ЦК України. Відповідно до роз'яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди обґрунтовані завданими йому моральним стражданнями внаслідок протиправних дій [PERSON] щодо ушкодження машини позивача, ухилення відповідача від добровільної компенсації заподіяних матеріальних збитків, неможливості використовувати транспортний засіб у повсякденному житті. Атому, суд вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 1 000,00 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем предявлено позов майнового характеру, за подання якого до суду відповідно до Закону України «Про судовий збір» справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на день звернення до суду становило 229,40 грн. Позивачем сплачено 384,19 грн. судового збору, враховуючи те, що позов задоволено частково, 1% від ціни розміру задоволеної майнової вимоги становить менше, ніж 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому суд вважає, що з відповідача НАСК «Оранта» необхідно стягнути мінімальний розмір судового збору в сумі 229,40 грн. на користь позивача у відшкодування сплачених ним судових витрат. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позовні заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову до 5 розмірів мінімальної заробітної плати справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на день звернення до суду становило 229,40 грн. Враховуючи те, що даний судовий збір було не доплачено позивачем на думку суду його слід стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави. Виходячи із наведеного, на підставі ст. 23, 979, 988, ЦК України, ст.12, 22, 26-1, 29, 33-36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст.8, 17,25 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року №85/96-ВР, та

Outcome: partial