Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

04 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради в якому просить визнати противоправними та скасувати рішення державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Тулба О.О. щодо внесення рішення індексний номер 18703519, про скасування запису про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, форма власності приватна, спільна часткова, розмір частки: 1/2 за номером 3607, яким було скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON], а саме на інші нежилі приміщення санації технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; встановити порядок виконання рішення суду, після набрання законної сили є підставою для скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про скасування запису про скасування права власності. Позивач мотивує свої вимоги тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № [NUMBER] від 03.08.2016 р., 19.01.2015 р. державний реєстратор Одеського міського управління юстиції Тулба О.О. винесла рішення індексний номер 18703519, яким в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснила реєстраційний запис про скасування права власності [PERSON] на нежиле приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 к.м. за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає зазначені реєстраційні дії по скасуванню реєстрації вказаного права власності протиправним та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони суперечать чинному законодавству України, прийняті без відповідної правової підстави, в непередбаченому законодавством порядку, та порушують цивільні права та охоронювані законом інтереси позивача. Позивач зазначає, що рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-3077/08 від 10.04.2008 р. за позивачем було визнано право власності на нежиле приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 к.м. за адресою: [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07.11.2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2008 року скасоване, а [PERSON] відмовлено у позові про визнання права власності на нежиле приміщення станції технічного обслуговування автомобілів. У вказаному рішенні апеляційного суду, не вирішувалося питання про скасування запису права власності Позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що прямо вимагає закон. Однак, на підставі вказаних рішень, реєстратор Тулба О.О. 19.01.2015 року приймає рішення №18703519, в якому зазначила, що на підставі розгляду заяви [PERSON] про скасування запису про нерухоме майно, право власності та субєктів цього права, форма власності: приватна спільна часткова, розмір частки Ѕ, вирішив: скасувати запис про нерухоме майно, право власності та суб'єктів цього права, форма власності: приватна спільна часткова, розмір частки Ѕ, за номером 3607 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером [NUMBER]. Позивач вважає, що зазначене вище рішення апеляційного суду Одеської області від 07.11.2014 року державний реєстратор не мав права брати за підставу при прийнятті оскаржуваного рішення №18703519 так як: по-перше діючим законодавством встановлено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Відтак, підставою для скасування запису про реєстрацію права власності є судове рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав. По-друге, як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру № [NUMBER] від 03.08.2016 р, за рішенням № 18703318 від 19.01.2015 року проведено державну реєстрацію за Позивачем права власності на нежиле приміщення в цілому, однак оскаржуваним рішенням № 18703519 скасовано запис про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, форма власності приватна, спільна часткова, розмір частки 1/2, що не відповідає дійсності, так як нежиле приміщення СТО ніколи не існувало у формі власності-спільна часткова. По - третє, на картці прийому заяви №18694386 на оскаржуване рішення № 18703519 від 19.01.2015 року реєстратором зазначено, що заявник діє на підставі довіреності, але не вказано від кого та довіреність, хто його уповноважував, у чиїх інтересах діє, чи є довіритель особою, яка має права подавати відповідні заяви не відомо. 06 липня 2017 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у відкритті провадження в справі за позовом [PERSON] до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання дій противоправними та скасування рішення було відмовлено у зв'язку із тим, що спір є публічно-правовим, випливає з публічних відносин і має вирішуватися судами за правилами КАС України. Позивачем було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження, в результаті чого 28.11.2017 року Апеляційний суд Одеської області постановив ухвалу якою вимоги [PERSON] задовольнив частково. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року скасував, передав питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції. 07 грудня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання дій противоправними та скасування рішення. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний - процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 26 лютого 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилається на те, що Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради не є правонаступником Одеського міського управління юстиції, а тому не несе відповідальність за дії державного реєстратора Тулба О.О., що приймав оскаржуване рішення. Також, такої дії як «скасування рішення про скасування запису» не передбачено законом. 06 березня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що згідно розпоряджень Кабміну України від 25.12.2015 р. № 1395-р Міністерство юстиції зобов'язано забезпечити припинення надання органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції, адмінпослуг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому, одночасно, що визначено п.3 вказаного розпорядження, Кабінетом Міністрів України доручено Міністерству юстиції забезпечити: «передачу у місячний строк виконавчим органам міських рад міст обласного значення, Київській міській, районним, районним у м. Києві державним адміністраціям, що діють на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, реєстраційних справ». Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952 в редакції Закону України від 26.11.2015, № 834-VIII, якій набрав чинності з 13.12.2015 р., виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення. Одеською міською радою 03.02.2016 р. прийнято рішення № 248-VII, яким створено новий підрозділ юридичного департаменту Одеської міської ради - управління державної реєстрації, на яке покладено обов'язок з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вказані законодавчі зміни, 18.08.2016 р. Одеське міське управління юстиції припинено. Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту від Одеського міського управління юстиції передані реєстраційні справи. В даному випадку має місце публічне правонаступництво, тобто факт передачі адміністративних функцій державного органу, що ліквідується, іншому органу влади, а значить Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради є належним відповідачем по справі, так як йому передані функції Одеського міського управління юстиції. Крім того, Пунктом 44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 передбачено, що порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав встановлює Мін'юст. Згідно з абз. 1,2, п. 1.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року №3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. У разі прийняття рішення державним реєстратором органу державної реєстрації прав, один примірник рішення орган державної реєстрації прав видає або надсилає рекомендованим листом заінтересованій особі особисто або уповноваженій нею особі, а другий державний реєстратор долучає до реєстраційної або облікової справи. Відповідно до п. 2.6 цього Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Тобто, вимоги позивача про скасування рішення про скасування запису ґрунтуються на законі. 04 червня 2018 року судом ухвалено залучити Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (код 32416773, адреса: м. Одеса, курорт Куяльник), у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. 26 червня 2018 року від представника Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Пирогова» надійшли письмові пояснення в яких, представник просив у позові відмовити, так як відповідно до ч. ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-ІУ (зі змінами та доповненнями № 1702-УІІ від 14.10.2014), у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2014 року по справі №2-3077/08, яким було скасовано рішення Київського районного суду від 10.04.2008 року № №2-3077/08 про визнання права власності за [PERSON] на спірний об'єкт нерухомого майна станцію технічного обслуговування автомобілів (СТО) загальною площею 199,9 кв. м. за адресою: [ADDRESS], державним реєстратором було правомірно прийнято рішення індексний номер 18703519 від 19.01.2015 року про скасування запису про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, форма власності приватна, спільна часткова, розмір частки: 1/2 за номером 3607, яким було скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності [PERSON] на об'єкт нерухомого майна - станцію технічного обслуговування автомобілів (СТО) загальною площею 199,9 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. З огляду на це, підстав для скасування рішення індексний номер 18703519 від 19.01.2015 року немає. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Свої вимоги мотивують тим, що відповідач незаконно, без жодних правових підстав, скасував реєстраційне рішення про скасування запису про нерухоме майно, оскільки для цього не було достатньо правових підстав передбачених законодавством. Позивач та його представник посилались на те, що Апеляційний суд Одеської області в своєму рішенні від 07.11.2014 року яке слугувало правовою підставою про скасування реєстрації права власності, лише відмовив у позові до [PERSON] і не вирішив питання про скасування реєстрації права власності на станцію технічного обслуговування автомобілів. Виходячи з цього [PERSON] вважає, що Відповідач прийняв рішення про скасування реєстрації за ним права власності на спірне майно незаконно, та таке рішення суперечить чинному законодавству, зокрема Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на підстави, викладені у відзиву. Представник третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Пирогова» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» [PERSON] прибула в судове засідання, однак не надала суду відповідних повноважень, а тому суд враховує письмові пояснення третьої особи при ухваленні рішення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені сторонами доводи, заслухавши пояснення представників сторін та позивача особисто, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] у 2008 році звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою про визнання права власності. 10.04.2008 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на станцію технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі цього рішення Позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на станцію технічного обслуговування автомобілів. За результатами звернення [PERSON] 19.08.2009 року державним реєстратором за ним було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме на станцію технічного обслуговування автомобілів, що розташована за адресою: [ADDRESS]. За результатами розгляду апеляційної скарги ДП «Клінічний Санаторій ім. Пирогова» Апеляційний суд Одеської області постановив рішення від 07.11.2014 року яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] було відмовлено в повному обсязі. Також, рішенням Апеляційного суду Одеської області по справі №2-3077/08 встановлено і це підтверджено матеріалами справи, а саме актом прийому-передачі основних фондів СТО-1 за 2002 рік, що нежиле приміщення, станція технічного обслуговування автомобілів, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить ДП «Клінічний Санаторій ім. Пирогова», так як спірне майно числиться на балансі Санаторію. Рішення Апеляційного суду Одеської області по справі №2-3077/08 від 07.11.2014 року залишено в силі після його перегляду Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Так відповідно до вказаного рішення Апеляційного суду Одеської області по справі №2-3077/08 від 07.11.2014 року підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, станцію технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не було. Отримавши копію рішення Апеляційного суду Одеської області по справі №2-3077/08 від 07.11.2014 року, ДП «Клінічний Санаторій ім. Пирогова» звернулось до державного реєстратора із відповідною заявою про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно, станцію технічного обслуговування автомобілів. Державний реєстратор Одеського міського управління юстиції Тулба О.О. винесла рішення індексний номер 18703519 від 19.01.2015 року, яким в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснила реєстраційний запис про скасування права власності [PERSON] на нежиле приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Із таким рішенням не погодився [PERSON] в результаті чого звернувся до суду із позовною заявою Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання дій противоправними та скасування рішення. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV в редакції чинній на момент державної реєстрації від 25.11.2014 року). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV в редакції чинній на момент державної реєстрації від 25.11.2014 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV в редакції чинній на момент державної реєстрації від 25.11.2014 року) передбачено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 7 цієї статті Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV в редакції чинній на момент державної реєстрації від 25.11.2014 року) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV в редакції чинній на момент державної реєстрації від 25.11.2014 року) встановлено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 цієї статті державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Судом встановлено, що ДП «Клінічний Санаторій ім. Пирогова» на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2014 року по справі №2-3077/08 звернувся до державного реєстратора Одеської міської ради Тулби О.О. в результаті чого було прийнято оскаржуване рішення індексний номер 18703519, про скасування запису про нерухоме майно, яким було скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності [PERSON] А саме на нежилі приміщення санації технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 199,9 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Дане рішення було прийнято на підставі заяви представника ДП «Клінічний Санаторій ім. Пирогова» [PERSON], яким було подано усі необхідні документи вимоги до яких передбачені ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (Закон № 1952-IV в редакції чинній на момент державної реєстрації від 25.11.2014 року). Так, відповідно до наданих документів,

Outcome: dismissed