Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач 29.11.2019 р. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором № 94600772000 від 18.07.2018 року у сумі 64384,33 грн., з яких: -46308,87 грн. заборгованість за кредитом; -15151,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -273,69 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін; -1500,00 грн. заборгованість по комісії; -114,00 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; -972,03 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; -64,40 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії та судовий збір в сумі 1921 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 94600772000 від 18.07.2018 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 49900,00 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого у нього перед позивачем станом на 14.11.2019 р. виникла заборгованість за цим договором у сумі 64384,33 грн., яка складається з наступного: 46308,87 грн. заборгованість за кредитом; 15151,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 273,69 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін; 1500,00 грн. заборгованість по комісії; 114,00 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 972,03 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 64,40 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 21 січня 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 40-41). \~ \~ \~ \~ Позивач, представник позивача повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання представник не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позов визнав повністю та беззаперечно, підтвердив обставини викладені позивачем в позовній заяві. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ На підставі наданих позивачем суду доказів встановлено наступне: Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~від 23.02.2006\~N\~3477-IV\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 18.07.2018 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (на цей час АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК") і [PERSON] укладено договір № 94600772000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідач, підписавши договір, погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку та у газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 09.06.2017 року (а.с.13-20). За умовами договору банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті у розмірі 49900,00 грн. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 18-го числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 3055,00 грн, відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, у повному обсязі не пізніше 18.07.2022 року (п.п.3.4, 3.5, 3.6 договору) (а.с.21-23). Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 68,3% річних та, відповідно до п. 3.9 за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 75,30% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу, встановленого у кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Нарахування процентів здійснюється в порядку, передбаченому п.1.3 Правил. Згідно п.1.3.5 Правил, п.3.11 договору, позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та додатку № 1 до нього. Пунктом 4.1 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» за порушення відповідачем термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач направляв відповідачу вимогу від 23.09.2019 року № 21-1-01/958 про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі не погашення простроченої заборгованості. Однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив (а.с. 24-25). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14.11.2019 року становить 64384,33 грн, з яких: -46308,87 грн. заборгованість за кредитом; -15151,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -273,69 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін; -1500,00 грн. заборгованість по комісії; -114,00 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; -972,03 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; -64,40 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії (а.с. 26-29). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання грошових коштів внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved