Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

25 серпня 2021 року Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроніс Україна» про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, яким позовні вимоги задоволені частково. Враховуючи статтю 265 ч.7 п.5 ЦПК України судом було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 10.09.2021. Учасники справи повідомлялись належним чином про місце, дату та час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, однак в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Кузьменко Є.А. надійшло клопотання про розгляд заяву без участі позивача та адвоката, вимоги підтримують, просять задовольнити. Від відповідача та третьої особи будь-яких заяв до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляну на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 270 ЦПК України, передбачає, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроніс Україна» про стягнення шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, яким позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 19273,14грн та моральну шкоду в розмірі 2000,00грн, і судовий збір в розмірі 1681,60грн. 31.08.2021 представником позивача була подана заява про стягнення з відповідача понесених позивачем затрат на надання правової допомоги в розмірі 20000,00грн, яка була прийнята судом. До заяви додані Договір № 7/02/19-к від 12.02.2019 про надання правничої допомоги; додаток до договору від 01.10.2020; Акт наданих послуг від 25.08.2021; квитанція до прибуткового касового ордеру №40 від 25.08.2021 на суму 20000,00грн. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] в суді здійснював адвокат Кузьменко Є.А. на підставі Договір №7/02/19-к від 12.02.2019 про надання правничої допомоги, додатку до договору від 01.10.2020, повноваження якого було підтверджено Ордером на надання правової допомоги серії АІ №1060323 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4705/10. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 20000,00грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат. Однак, беручі до уваги, що рішенням суду позов частково задоволено, чим відновило порушене право позивача, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу з ціною позову і вважає, що необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 5000,00грн, яка відповідає розумному розміру.

Outcome: approved