Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Представник Акціонерного товариства \~Комерційний банк\~"ПриватБанк"\~(далі\~ АТ\~КБ "ПриватБанк", позивач,\~банк)\~звернувся до\~суду із вищевказаним позовом до\~ [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.12.2008 в розмірі 11667,69 грн., обґрунтовуючи підставність позову тим, що 19.12.2008 між позивачем і відповідачем було укладено вищевказаний кредитний договір, за яким позичальник отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, утім в порушення узятих на себе зобов`язань станом на 23.06.2019 допустила заборгованість за договором, в розмірі 11667,69 грн., з яких: 3899,65 грн. - заборгованість за кредитом; 6474,34 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 543,70 грн. - штраф (процентна складова), які у добровільному порядку не погашає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд присудити їх із відповідача в примусовому порядку та вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 01.08.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 19.12.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] , [INFO] , шляхом підписання заяви про відкриття рахунку та надання послуг, укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого остання отримала кредитну картку № [NUMBER] , валюта: гривня, сума кредитного ліміту: 100,00 гривень, базова процентна ставка: 2,5 % на місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (на звороті а. с. 9). На підставі вказаної заяви позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 2 ст.1046 ЦК установлює, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Це відповідає правовій природі реального договору, що прямо передбачено у ч.2 ст.640 ЦК України. Так, відповідно до цих правових норм для укладення договору необхідні передання майна або вчинення іншої дії, яка свідчить про перехід права власності на річ. При цьому договір є укладеним із часу передання майна або вчинення певної дії. Отже, кредитний договір є реальним з усіма притаманними таким договорам речовими ознаками, тому права і обов`язки сторін за договором позики не можуть виникнути до моменту реального його виконання, тобто до часу передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору з огляду на його реальний характер є доказом виключно факту укладення договору, а не передання грошей позичальнику. Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи надання йому кредитної картки з [PERSON] кодом для верифікації в платіжній системі, а не моменту підписання договору. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(стаття 13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок подання доказів визначено ст.83 ЦПК України, відповідно до частини першої вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви до суду. Документи, які додано до матеріалів цивільної справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували надання можливості позичальнику [PERSON] , мати доступ до кредитних коштів, зокрема доказів отримання нею кредитної картки з [PERSON] кодом для верифікації в платіжній системі, оскільки підписання Анкети заяви є доказом виключно факту укладення договору, а не передання грошей позичальнику. Отож підстав вважати, що у позивача виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват-Банку, у тому числі щодо сплати процентів, штрафу та пені, відсутні. Відсутність будь - яких заперечень проти позову зі сторони відповідача не має будь-якого значення при вирішенні справи, оскільки надання заперечень (відзиву) проти позову - це право особи, яким вона користуються на власний розсуд. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності та необґрунтованості. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed