Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У лютому 2016 року, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю " Рада 2 " Лепех Л.Л . звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] третя особа ПАТ " Позняки - Жил - Буд " про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, свої вимоги мотивувавши, тим, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Загальна площа квартири складає 132, 3 м2. Між ТОВ « РАДА 2 » та боржниками не було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території. Станом на грудень 2015 року в результаті несплати за належним чином надані послуги, за Боржниками утворився борг в розмірі 29 278,50 грн. Відповідно до Договору на участь у будівництві об'єкту нерухомості інвестори(власники) [ADDRESS] взяли на себе зобов'язання нести витрати на утримання будинку, споруд та при будинкової території з моменту введення будинку в експлуатацію, а саме з 27 травня 2011 року. Даний Договір зберігається у ПАТ « Позняки - Жил - Буд ». ТОВ « Рада 2 » звернулося з листом № « 02 - 0048 від 09 лютого 2016 року з проханням надати копію вищезазначеного договору з метою підтвердити момент, з якого інвестори ( власники ) вказаної квартири взяли на себе зобов'язання нести витрати на утримання будинку, споруд та при будинкової території і засвідчити дану інформацію, але відповіді не надійшло. У зв"язку з чим позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ « РАДА 2 » заборгованості за надані житлово - комунальні послуги в розмірі 29 278, 50 грн.- основного боргу, інфляційної складової боргу - 11 239, 71 грн. 3 % річних - 1 766, 35 грн., судового збору - 1 378, 00 грн. В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю " Рада 2 " за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги № 28/11/2016 від 28 листопада 2016 року [PERSON], проти заявленого позову заперечила та просила суд відмовити у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] проти заявленого позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності Судом встановлено, у відповідачів відсутній борг за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою В. о. Генерального директора та Головним бухгалтером ТОВ « Рада 2 » вих. № 02 - 0557 від 20 жовтня 2016 року. Відсутність боргу у відповідачів за період підтверджується квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг по квартирі [ADDRESS]. Зокрема, згідно квитанції позивача за лютий 2016 року ( 16 лютого 2016 року звернення з позовом ) № 2 від 01 березня 2016 року по квартирі [ADDRESS] вказується борг станом на 01 березня 2016 року у сумі 348, 81грн. Інформація про борг у розмірі 18 648, 43 грн. вперше з'являється лише у квитанції № 10 за жовтень 2016 року від 01 листопада 2016 року. Обов'язок сплати житлово-комунальних послуг у власників виник з моменту реєстрації права власності на квартиру, ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки._У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на квартиру [ADDRESS] набули з 16.11.2012р., а саме з моменту державної реєстрації в Комунальному підприємстві Київське міське БТІ. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно пункту 1.4. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (чинного на дату набуття права власності) обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (чинного на дату набуття права власності), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572). Відповідно до ч.І ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, п.З 4.2 ст.21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Статтею 1 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що - виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Згідно з Наказом Держжитлокомунгоспу України «Про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді» від 25 квітня 2005 року № 60 відповідно до цього Порядку органами місцевого самоврядування, власниками житлових будинків визначаються виконавці таких житлово-комунальних послуг: з управління будинком, спорудою або групою будинків; з утримання будинків, споруд та при будинкових територій; п. 3.1. Виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій може бути виконавець послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків чи інший суб'єкт господарювання, з яким дійшли домовленості про надання таких послуг, та який відповідає вимогам пункту 1.3 Порядку. п. 3.3. З виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій укладається договір на надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій згідно з вимогами статей 21, 25, 26, 28, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ( 1875-15 ) Таким чином, виконавець житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти із споживачем договір « Про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій », згідно з типовим договором, затвердженим Постановою КМУ № 529 від 20 травня 2009 року « Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій ». Відповідного договору між Відповідачами та Позивачем не укладено. Належних та передбачених законодавством дій з боку Позивача, спрямованих на укладення такого договору не відбулося. Відповідачі не отримували пропозиції укласти договір, який відповідає типовому, як цього вимагає ст. 638 Цивільного Кодексу України та п.З ч.2 ст.21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». А саме, згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а згідно ч. 2 ст. 638 Цивільного Кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. По-четверте, в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував статус Позивача в якості балансоутримувача, чи виконавця послуги утримання житлового будинку та при будинкової території за адресою: [ADDRESS], а відтак, відсутні будь-які законні підстави для висування Позивачем претензії та задоволення судом даного позову. До того ж, відсутній перелік майна (акт прийому-передачі на баланс від власника) ж/б по [ADDRESS], яке, нібито, перебуває на балансі/в експлуатації у Позивача. Відповідно із ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає, що, в разі спільної власності кількох співвласників, рішення щодо утримання на балансі та/або управління майном приймається відповідно до закону. За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. ч. 2 ст. 382 ПК України встановлює, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Це означає, що багатоквартирний будинок та при будинкова територія належать власникам квартир та нежитлових приміщень у цьому будинку. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 24 «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками). Співвласники будинку [ADDRESS] ніколи не визначили ТОВ «Рада-2» виконавцем житлово-комунальних послуг і тим більше не приймали рішення про передачу житлового комплексу на баланс цій організації, тому ТОВ «Рада-2» не має прав ні виконавця послуг ні балансоутримувача, а тому не має права виставляти рахунки за житлово-комунальні послуги по [ADDRESS]. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови КМУ від 01.06.2011р. №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Кабінет Міністрів України постановив затвердити: - порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води; - порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення; - порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем); - порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій; - порядок розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію; - порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому, у разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше аніж за 15 днів до введення їх в дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. В силу ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» питання встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 14 цього ж Закону ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. А, згідно положень ст. 21 цього ж Закону, виконавець має право, зокрема, розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги в порядку встановленому законодавством; пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги та інше. При цьому, порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг визначає КМ України а Виконавці та виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Пунктом 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, затвердженого постановою КМ України від 1.06.2011 року №869, визначено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. З власниками (наймачами) квартир укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід»ємною частиною договору про надання послуг. Відповідно до п.2.1. Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 року №390. зареєстрованого в Мін"юсті України 16.08.2012 року за №1380/21692 суб'єкти господарювання здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. В матеріалах справи є розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги, на підставі якого Позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості з Відповідача, за нібито, надані послуги з утримання будинку та при будинкової території, та опалення. До позовної заяви Позивачем надано складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій, розрахованих, нібито, згідно з Постановою КМУ від 01.06.2011р. № 869 для будинку за адресою: [ADDRESS], проте Розпорядженням КММА (як цього вимагає законодавство) такий тариф у розмірі 4,42 гри. за 1 кв.м. не встановлювався. Єдиний тариф, який встановлювався КМДА для будинку за адресою: [ADDRESS] це тариф 4,97 грн./кв.м. з ПДВ та прибутком, затверджений органом місцевого самоврядування лише з 19.06.2015р. розпорядженням КМДА №591 від 19-06- 2015. Крім того, в матеріалах справи відсутні копії договорів з постачальниками послуг, які б підтверджували факт надання Позивачем кожної складової послуги на утримання будинку та при будинкової території та опалення послуг безпосередньо в житловому будинку по [ADDRESS]. Відсутні договори та щомісячні акти виконаних робіт, укладені між постачальниками житлово-комунальних послуг та Позивачем. Також, в судовому засіданні встановлено і той факт, що за заявою гр. [PERSON] від 13.11.2013р. щодо порушення ТОВ «РАДА-2» законодавства про захист економічної конкуренції при наданні житлово-комунальних послуг мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS], - адміністративною колегією Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України було визнано, що ТОВ «РАДА-2» (код ЄДРПОУ 32070519) протягом періоду з 01.01.2012р. по 30.01.2014р. займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з утримання будинків, споруд та при будинкових територій в межах будинку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ «РАДА-2», з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у ТОВ «РАДА-2» немає жодного конкурента. До того ж, було визнано дії ТОВ «РАДА-2», які полягають в укладенні із споживачами (власниками (наймачами) квартир у будинках) договорів «Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та при будинкових територій», редакція яких не відповідає типовому договору, затвердженому Постановою КМУ №529, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50 та ч.І ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинку, споруд та при будинкових територій в межах будинку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ «РАДА-2», що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції. Рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09 квітня 2014 року № 20 / 01 - р / к по справі № 10 - 01 /02 . 14, - ТОВ « РАДА - 2 » було зобов'язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення договорів « Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та при будинкових територій » у відповідність до Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та при будинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та при будинкових територій » у двомісячний термін з дня отримання рішення. Проте, знову ж таки, повторюсь, що жодних дій з боку Позивача, спрямованих на укладення такого договору не відбувалося, ніяких пропозицій від Позивача щодо подальшого укладення відповідного договору до відповідача як мешканця будинку не надходило. Рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24 квітня 2014 року № 36 / 01 - р / к по справі № 13 -01 / 02 . 14, - визнано незаконними дії ТОВ « РАДА - 2 », які полягають у нарахуванні власникам ( наймачам ) квартир у будинку по вул. Ревуцького в м. Київ плати за надані послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій за тарифом, розмір яких не встановлено ( погодженні ) розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ) для цього будинку. Та зобов'язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом здійснення нарахування власникам (наймачам) однак, зазначене рішення по сьогоднішній день не виконано. У зв'язку з вищенаведеним та з огляду на те, що позивачем не підтверджено доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України позовні вимоги не підлягають задоволенню. У відповідності до ч.2, ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поскільки суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення вказаної заборгованості, тому і не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 11 239 грн. 71 коп. інфляційної складової боргу, 1 766 грн.35 коп. 3%-річних. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому і не підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 378 гривень. Разом з тим, відповідачем-1 понесені витрати по захисту своїх прав, шляхом укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом, які вона просить відшкодувати шляхом стягнення їх з позивача. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною. Окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі ( наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів ). Враховуючи категорію складності справи, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу, надану адвокатом 1 900 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved