Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства Страхова компанія «Уніка» - ( далі ПАТ СК «Уніка»), за участі третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] й просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його (позивача) користь компенсацію витрат на відшкодування матеріальної шкоди на лікування потерпілого в розмірі 27\~677,75 грн. та моральну шкоду на суму 1 383,90 грн. У подальшому, сторона позивача уточнила та фактично зменшила свої позовні вимоги, просила суд постановити судове рішення, яким стягнути на користь позивача із відповідача компенсацію витрат на відшкодування матеріальної шкоди на лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 20\~537,97 грн. та моральної шкоди на суму 1\~026,90 гривень. В обґрунтування, як первинних, так і уточнених позовних вимог сторона позивача послалася на те, що 31 грудня 2015 року позивач, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Шевченка, с. Куряни, Бережанського району, Тернопільська область, здійснив наїзд на [PERSON], внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими його було доставлено в Бережанську ЦРКЛ. За даним фактом було проведено досудове розслідування та кримінальне провадження із обвинувальним актом направлено до Бережанського районного суду Тернопільської області. На час проведення досудового розслідування та розгляду справи в суді ним (позивачем), як винною особою було відшкодовано потерпілому (третій особі) [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 27 677,75 гривень та моральну шкоду в розмірі 16\~000,00 гривень. Таке відшкодування було обумовлено тим, що потерпілому [PERSON] необхідно було невідкладне дороговартісне лікування, на що у нього не було коштів. Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 13 червня 2016 року його ( позивача) звільнено від кримінальної відповідальності за ч.І ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у звязку із примиренням із потерпілим та повним відшкодуванням заподіяної шкоди потерпілому [PERSON] Також зазначає, що його (позивача) цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ СК «Уніка» (надалі за текстом Відповідач) згідно страхового полісу АЕ/3171607 від 01.04.2015 року. Про настання ДТП, тобто страхового випадку, відповідача було повідомлено належним чином. При спілкуванні із працівниками відповідача йому та родичам потерпілого ( третьої особи) [PERSON], який на той час знаходився на стаціонарному лікуванні, було повідомлено, що страхову виплату потерпілому виплатять після подачі усіх документів, в тому числі рішення суду, яким буде його ( позивача) визнано винним. У звязку із такими обставинами та необхідністю негайної оплати за лікування потерпілого, ним (позивачем) було оплачено фактичні витрати за лікування (матеріальну шкоду) та під час розгляду справи в суді, було відшкодовано моральну шкоду в розмірі 16\~000,00 гривень. Так, на лікування третьої особи (потерпілого) [PERSON] та на вчинення інших дій, повязаних із транспортуванням, обстеженням потерпілого, які були необхідними по причині настання згаданого страхового випадку, ним (позивачем) загалом було витрачено 20 537,97 гривень. Вважаючи, що ним самостійно відшкодовано потерпілому заподіяну йому внаслідок згаданого ДТП матеріальну та моральну шкоду, в порядку ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до відповідача з заявою про проведення компенсації йому понесених витрат для задоволення його власних майнових інтересів, як страхувальника. На таку подану заяву відповідач дав відповідь №839 від 06 лютого 2017 року про відмову у виплаті страхового відшкодування у звязку із тим, що питання про здійснення відшкодування витрат потерпілому попередньо не було із ним погоджене. Таку відмовою у виплаті компенсації позивач вважає незаконною, оскільки законодавство, яке регулює спірні правовідносини не визначає та не встановлює спосіб у який здійснюється погодження страхувальника із страховиком про відшкодування збитків потерпілим. Вважає, що сама по собі відсутність згоди страховика на здійснення особою відповідальність якої застрахована, витрат по відшкодуванню шкоди потерпілому, не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки обовязковою умовою для такої відмови є відсутність підстав для виплати страхового відшкодування. Вважає, що у даному випадку ним були виконані свої зобовязання, визначені згаданим законом, умов договору страхування не порушено, необхідні документи були подані своєчасно. Також, враховуючи розмір матеріальної шкоди пов'язаний із лікуванням потерпілого третьої особи [PERSON], - 20 537,97 гривень, у відповідності до ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) й зважаючи на те, що ним проведено виплату потерпілому моральної шкоди на суму 16000,00 гривень, вважає, що має право на виплату такої компенсації з сторони відповідача на суму 1 026,90 грн., що складає 5 відсотків від 20\~537,97 гривень. Судові витрати просить покласти на сторону відповідача. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не з»явилися, останнім подано до суду заяву, у якій він просить суд проводити такий розгляд за відсутності сторони позивача за наявними матеріалами справи із врахуванням поданої заяви про зміну та уточнення розміру позовних вимог, яку підтримують та просять задовольнити по суті. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання також не з»явилися. [PERSON] подано суду заяву про проведення розгляду даної справи за його відсутності, із змістом заяви про зміну та уточнення позовних вимог він ознайомився, не заперечує проти їх задоволення, зазначив, що наведені позивачем обставини дійсно мали місце та відповідають дійсності. У судове засіданні представник відповідача ПАТ СК «Уніка» не з»явився, був належним чином повідомленим, попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, також подано письмові заперечення про невизнання первинно заявлених позовних вимог в цілому, обґрунтування яких фактично зводиться до твердження про недотримання позивачем п.36.4 ст. 36 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо погодження із страховиком витрат, виплачених позивачем третій особі, як компенсації за отриману шкоду внаслідок ДТП, оскільки позивач не звертався до відповідача за погодженням таких витрат і вони здійснені без погодження із Страховиком. Також сторона відповідача оспорила й не погодилася із обґрунтованістю фактично здійснених витрат на лікування третьої особи, а також оспорила належність і допустимість поданих позивачем в обґрунтування здійснення згаданих витрат доказів товарних та фіскальних чеків. У подальшому, отримавши заяву позивача про зміну та уточнення позовних вимог, сторона відповідача відзиву на неї не подала й у судове засідання її представник не з»явився, як і не подав суду з цього приводу жодних заяв іншого змісту. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності згаданих вище учасників процесу, за наявними доказами у справі, без фіксації перебігу судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, враховуючи подані учасниками процесу заяви, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2\~ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року N 1961-IV (далі Закон України N 1961-IV), визначено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 3 Закону України N 1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Положеннями ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 6 Закону України N 1961-IV\~визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України N 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 24 Закону України N 1961-IV\~визначено особливості відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого. Пунктом 24.1 даної статті передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані\~\~витрати,\~\~пов'язані\~\~з\~\~доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою,\~\~ лікуванням,\~\~ протезуванням\~\~ та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. У відповідності до п. 34.1\~ст. 34 Закону України N 1961-IV, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно положень п. 36.1\~ст. 36 Закону України N 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону,\~\~-\~\~МТСБУ),

Outcome: partial