Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування вимог в заяві зазначив, що відповідачка є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батько дитини помер 29.07.2013 року. Відповідач разом із чоловіком [PERSON] (вітчим дитини) зареєстрована та проживає в [INFO]. Відповідач не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, злісно та систематично ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно свого малолітнього сина [PERSON], та раніше була позбавлена батьківських прав по відношенню до іншої дитини [PERSON] Протягом тривалого часу відповідач не піклується про фізичний, психічний та моральний розвиток сина. Дитина часто залишалася вдома сама, була голодною, дошкільний навчальний заклад відвідувала несистематично. Відповідачка неодноразово забувала забрати сина з дитячого садочка. З 10.11.2016 року малолітній [PERSON] проживає у своєї бабусі [PERSON] в с. Новомалин Острозького району Рівненської області, яка піклується про його фізичний та духовний розвиток. За час перебування сина у бабусі відповідач його долею не цікавилася та не приїздила до нього. З відповідачем систематично проводилися службою у справах дітей та Баштанським відділом поліції профілактично-розяснювальні бесіди та здійснювалися попередження про можливі наслідки невиконання батьківських обовязків, однак остання на шлях виправлення не стає. [PERSON] повністю самоусунулася від забезпечення дитини продуктами харчування, одягом, взуттям, речами першої необхідності, медичним оглядом та лікуванням, а також періодично залишала його без нагляду чи на сторонніх осіб, не цікавилася його життям та здоровям. На підставі викладеного позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина на користь закладу, де він буде утримуватися в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивача до суду не зявився, надійшла заява про слухання справи у відсутність представника та підтримання заявлених вимог ,поти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлена вчасно\~та належним чином (рекомендованим повідомленням). Про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Дослідивши письмові докази (копію свідоцтва про народження [PERSON]; характеристику [PERSON]; довідку виконкому Новоолександрівської сільської ради Баштанського району від 02.12.2016 року; довідку управління соціального захисту населення Баштанської райдержадміністрації від 01.12.2016 року; повідомлення Баштанського відділу поліції від 13.12.2016 року; характеристику на [PERSON]; акти обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 25.08.2016 року, 07.10.2016 року, 02.11.2016 року, 30.11.2015 року; копії паспортів [PERSON] та [PERSON]; довідку Новомалинської сільської ради Острозького району Рівненської області від 04.11.2016 року; довідки УПФУ в Острозькому районі від 08.11.2016 року; акт обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] від 04.11.2016 року; характеристику на [PERSON]; пояснення [PERSON] від 11.11.2016 року; копію свідоцтва про смерть [PERSON]; витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 07.11.2016 року; висновок органу опіки та піклування Баштанської райдержадміністрації про доцільністьпозбавленн батьківських прав від 26.12.2016 року; копію паспорту [PERSON]П.), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно\~ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України\~"Про охорону дитинства"\~№-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них\~та на піклування батьків. Право дитини на отримання\~належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Судом встановлено, що відповідач є матірю\~малолітньої дитини\~[PERSON], [INFO], але свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по\~вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. Відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проводить підготовку до\~самостійного життя,\~в тому числі:\~не забезпечує необхідного харчування,\~медичного догляду, що негативно впливає на розвиток як\~складову виховання;\~не спілкується\~в достатній мірі з дитиною;\~не\~надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього\~світу. Мати не підтримує родинних стосунків з дитиною взагалі та не приймає\~участь в її матеріальному забезпеченні уже тривалий час\~та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки\~зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини,\~фізичний, духовний та моральний розвиток останньої,\~що є\~найважливішими обов'язками матері і батька, а також\~повинні\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Відповідно до\~ст.12\~Закону України\~"Про охорону\~дитинства"\~від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова\~відповідальність\~за виховання, навчання\~і розвиток дитини. Батьки\~або особи,\~які їх замінюють, мають\~право і\~зобов'язані\~виховувати дитину,\~піклуватися\~про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний\~розвиток, навчання, створювати\~належні умови для розвитку\~її природних здібностей, поважати гідність\~дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4\~ст.155 СК України\~ухилення батьків від\~виконання\~батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання [PERSON]\~обов'язків щодо виховання її малолітньої дитини.\~ Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку матері [PERSON], суд розцінює як ухилення від виховання її малолітньої дитини. На думку суду, діями відповідача тривалий час порушуються права її дитини\~на отримання\~належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, мати дитини може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи\~зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що факт ухилення\~відповідача [PERSON]\~без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження\~в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано. За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам її дитини. У відповідності до\~ст.180 СК України\~обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідачка в добровільному порядку усувається від обовязку утримувати дитину, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходів на користь закладу, де буде утримуватися дитина. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1600,00 грн., оскільки позивачем по справі є юридична особа - судовий збір лише, якщо стягуються аліменти.

Outcome: approved