Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищенаведеними позовами. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 14.06.2014 року близько 03 год. 10 хв. на 722 км + 210,7 м. автодороги «Київ-Чоп» на «Абранському» перевалі між населеними пунктами с. Нижні Ворота - с. Абранка Воловецького району Закарпатської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме відбулося зіткнення вантажного автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом до нього марки «TRAILOR», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], з автомобілем марки «MERSEDES-BENZ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті даного ДТП загинули [PERSON], дружина [PERSON], та [PERSON], дружина [PERSON], а сам [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком апеляційного суду Закарпатської області від 16.11.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання - вісім років позбавлення волі. [PERSON] зазначив, що являється власником автомобіля марки «MERSEDES-BENZ», реєстраційний номер [NUMBER], однак після ДТП відновлення його є неможливим, а вартість заподіяної йому матеріальної шкоди становить 166 342,00 гривень. Так як цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAF» була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», [PERSON] просить стягнути із страховика 50 000,00 грн. шкоди, заподіяної майну, а також 100 000,00 гривень шкоди, заподіяної смертю дружини [PERSON], а також 15 540,00 гривень моральної шкоди. [PERSON] просить стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 6000,00 гривень витрат на лікування, 100 000,00 гривень шкоди, заподіяної смертю дружини [PERSON], та 15 540,00 гривень моральної шкоди. Також позивачі зазначили, що [PERSON] працював водієм транспортних засобів у фізичної особи-підприємця [PERSON] згідно трудового договору, а власником транспортного засобу, яким керував [PERSON], є [PERSON] Позивачі вважають, що дані особи несуть солідарний обов'язок по відшкодуванню їм завданої ДТП шкоди. Тому [PERSON] просить стягнути з них в солідарному порядку 116 342,00 грн. матеріальної шкоди, завданої майну. [PERSON] просить стягнути з даних відповідачів 55 000,00 витрат на поховання та встановлення пам'ятника, а також 500 000,00 гривень моральної шкоди. В подальшому [PERSON] збільшив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 40 000,00 гривень витрат на поховання та встановлення пам'ятника, а також 1 500 000,00 гривень моральної шкоди та витрати за надання правової допомоги в кримінальній справі.. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, вважають позови підставними та просять їх задоволити. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання в Крюківській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області, та приймав участь в судовому засіданні режимі відеоконференцзв'язку, позов визнав, однак ствердив, що немає можливості проводити відшкодування позивачам, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі. Після відбуття покарання по мірі можливості буде проводити виплати. Представник ПАТ «УСК» Гарант Авто» та ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явились , хоча завчасно повідомлялись про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно вантажний автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом до нього марки «TRAILOR», реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] Однак даним автомобілем 14.06.2014 року керував [PERSON], який знаходився в трудових відносинах з ФОП [PERSON] і який визнаний Воловецьким районним судом Закарпатської області від 22.04.2015 року та вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 16.11.2015 року винним у скоєнні ДТП. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи те, що [PERSON] шкоди позивачам не завдав, а автомобіль був переданий в оренду ФОП [PERSON] і працівник підприємця вчинив ДТП, тому власник автомобіля [PERSON] не може нести відповідальність перед позивачами, просить в позові відносно [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Вироком Воловецьким районним судом Закарпатської області від 22.04.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки (а.с. 5-7). Даним вироком встановлено, що [PERSON] 14.06.2014 року близько 03год. 10хв., керуючи автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом до нього марки «TRAILOR», реєстраційний номер [NUMBER], на 722 км + 210,7 м. автодороги «Київ-Чоп» на «Абранському» перевалі між населеними пунктами с. Нижні Ворота - с. Абранка Воловецького району Закарпатської області порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «MERSEDES-BENZ», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та з вантажним автомобілем марки «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом до нього марки «SCHWARZMULLER S-1» реєстраційний номер [NUMBER]. В результаті даного ДТП потерпілі [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили їхню смерть, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 16.11.2015 року вказаний вирок було скасовано в частині призначення покарання та призначено [PERSON] покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки (а.с. 8-10). Судом встановлено,що власником автомобіля марки «MERSEDES-BENZ», реєстраційний номер [NUMBER] являється [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З висновку експерта від 20.06.2014 року №23/341 вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику даного автомобіля внаслідок ДТП становить 166 342,00 гривень (а.с. 115-118). ФОП [PERSON] на підставі договору оренди вантажного автомобіля від 26.06.2013 року користувалася автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом до нього марки «TRAILOR», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 105-106), що згідно копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу належать на праві власності [PERSON] (а.с. 16). [PERSON] перебував з фізичною особою-підприємцем [PERSON] у трудових відносинах та згідно трудового договору виконував обов'язки водія транспортних засобів (а.с. 114). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто», що підтверджується копією поліса № АС/ 5353696 (а.с. 15). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю складає 100 000,00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 гривень. Після смерті дружини [PERSON] на утриманні позивача [PERSON] залишилася неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с. 135). Судом встановлено, що [PERSON] внаслідок даного ДТП поніс наступні витрати: -18 500,00 гривень на придбання пам'ятника згідно видаткової накладної № 1 від 21.01.2015 року (а.с. 132); -2800,00 гривень за ритуальні товари та 392,80 гривень за перевезення трун (а.с. 134). [PERSON] поніс наступні витрати: -24800,00 гривень на придбання пам'ятника згідно видаткової накладної № 5 від 15.10.2014 року, а також 2400,00 гривень за ритуальні товари (а.с. 121); -6000,00 гривень витрат на лікування згідно фіскальних чеків (а.с. 127). Крім того, [PERSON] витратив на проведення поминок 15 579,00 гривень (а.с. 124). [PERSON] витратив - 18 249,50 гривень (а.с. 133). Разом з тим, суд вважає, що дані витрати, понесені позивачами на проведення поминок не підлягають відшкодуванню, оскільки не відносяться до шкоди, завданої даною дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи,стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 даного Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди,а п. 27.3. ст. 27 цього Закону передбачає, що Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як передбачено абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи . З огляду на вищенаведене, суд вважає підставними позовні вимоги позивачів в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в їхню користь матеріальної та моральної шкоди, та приходить до висновку про їх задоволення в повному обсязі. Суд вважає за необхідне стягнути з ФОП [PERSON] в користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 110 000,00 гривень, оскільки останній внаслідок даного ДТП втратив дружину, на утриманні залишилось двоє дітей, з яких одна дитина в даний час є неповнолітня, поніс душевні страждання та один змушений виховувати її. З ФОП [PERSON] також слід стягнути в користь [PERSON] 80 000,00 гривень моральної шкоди, оскільки він теж втратив дружину внаслідок ДТП та поніс моральні страждання. Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про відшкодування йому витрат за надання правової допомоги у кримінальному процесі, оскільки він не надав жодних підтверджень понесених ним витрат. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути в користь держави з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 3938,00 гривень, а з ФОП [PERSON] - 3557,75 судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved