Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління "Аерошляхбуд" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди ,вказуючи ,що він з 05липня 2013 року по 12 грудня 2014 року працював у ТОВ „Дорожньо-будівельне управління "Аерошляхбуд" на посаді інженера виробничо-технічного відділу , 12 грудня 2014 року був звільнений за угодою сторін. На день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок, як того вимагає ст.47 КЗпП України. За період роботи з липня 2013 року по грудень 2014 року не проведений розрахунок по заробітній платі, а також з незрозумілих причин не видано трудову книжку. Під час укладання трудового договору сторонами було досягнуто домовленості відносно основного пункту договору, який стосується розміру заробітної плати. Роботодавець брав на себе зобов'язання виплачувати щомісячно заробітну плату у розмірі 8000 гривень. Заробітна плата, як визначено частиною першою статті 115 Кодексу законів України про працю та статтею 24 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. При укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці. Ігноруючи норми закону, ТОВ "ДБУ "Аерошляхбуд" фактично не виплачувало заробітну плату, а лише періодично перераховувало кошти, які не відповідали розміру встановленої договором заробітної плати, на мій розрахунковий рахунок та декілька разів видавали по розрахунковій відомості. Так за весь період роботи йому було виплачено 26796 гривень. Залишок невиплачених коштів, виходячи з встановленої заробітної плати, на день звільнення складає 84403 грн.16 коп. На його вимогу бухгалтерією підприємства були підготовлені довідки про розмір нарахованої заробітної плати за період його роботи у товаристві. Суми, проставлені в довідках абсолютно не відповідають розміру заробітної плати, яку було обумовлено трудовим договором. На його прохання надати пояснення виявленій невідповідності керівництво підприємства відмовилося. У зв'язку з тим, що він працював у день звільнення, повний розрахунок підприємство повинно було здійснити 12 грудня 2014 року. Невиплата з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 цього Кодексу. Середньоденний заробіток позивача складає 372грн.09 коп. (16000: 43 дня), визначений згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до пункту 2 Постанови KM України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані, протягом двох місяців, робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) - пункт 8 вказаного Порядку. Згідно з абзацом п'ятим пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення 12 грудня 2014 року по 05 лютого 2015 року складає 20465 грн.12 коп. = (372 грн. 09 коп. х 55 днів затримки ), податок з доходів фізичних осіб х 15% = 3069 грн.77 коп. і з урахуванням податку з доходів фізичних осіб складає 17395грн. 35 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Його середньоденний заробіток за час затримки розрахунку складає 316 грн.28 коп.(17395.35:55) Згідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами та доповненнями, де вказано, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень. Достовірність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З вини роботодавця - ТОВ " ДБУ "Аерошляхбуд" порушені гарантовані Конституцією України та законодавством про працю, його право на оплату праці, що призвело його до морального та матеріального дискомфорту, так як заробітна плата є єдиним джерелом існування. Він був вимушений долучати додаткові зусилля для організації свого життя та членів сім'ї (маю на утриманні неповнолітнього сина, [INFO]). Відсутність засобів для проживання та задоволення своїх щоденних потреб, завдавало йому суттєвих душевних страждань, призводило до конфліктів у сім'ї. Завдану мені моральну шкоду оцінює в 50000(п'ятьдесят тисяч) гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ТОВ " ДБУ "Аерошляхбуд" на його користь складає 84403грн. 16 коп (основний борг), 9438 грн. 20 коп. компенсація за невикористану відпустку, 17395 грн.35 коп. -компенсація за час затримки розрахунку, 50000 - моральна шкода,а всього 161236 гривень 71 коп. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління "Аерошляхбуд" на користь [PERSON] Васильовичакошти в сумі 161236 гривень 71 коп. , що включають в себе заборгованість із заробітної плати у розмірі 84403 гривні 16 коп., компенсація за період затримки розрахунку 17395 грн.35 коп, компенсації за період невикористаної відпустки у сумі 9438 гривень 20 коп.,моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала заяву про слухання справи в відсутності представника позивача та наполягала в заяві на розгляді справи,позовні вимоги підтримує в повному обсязі ,проти заочного рішення не заперечує. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельне управління "Аерошляхбуд" в судове засідання не з"явився ,справа призначалася на 20.02.2015 року 0 10год,відповідач надав заяву про відкладення справи ,оскільки необхідно зібрати великий об"єм всіх необхідних доказів з метою об"єктивного дослідження обставин справи та відповідач не встигає зібрати докази в обґрунтування заперечення проти позову,справу було відкладено на 16 березня 2015 року 0 14год.10хв. відповідач надає заяву про відкладення справи ,справи в зв"язку з хворобою директора та неможливістю представляти інтереси в суді та неможливістю представити іншого представника ,який надає допомогу,просять справу відкласти ,справа відкладена на 27 березня 2015 року на 10год.30хв.,відповідач знову надає заяву про відкладення розгляду справи в зв"язку з хворобою директора та підтвердили листком непрацездатності ,що ,що є доказом неявки за минуле судове засідання та у зв"язку з продовження хвороби та неможливістю представляти інтереси ним та неможливістю представити іншого представника,який надає правову допомогу,просять справу відкласти ,справу відкладено на 06 квітня 2015 року на 11год30хв. , відповідач надає заяву знову про відкладення справи ,оскільки директор продовжує хворіти до 15 квітня 2015 року та неможливістю представлення ним інтересів та неможливістю представити іншого представника ,який надає допомогу, доказів що хворіє не надали ,але як вбачається з копії листка непрацездатності Серія АГР №202343 лікарняного [PERSON] стати до роботи зазначено в листку непрацездатності 24 березня 2015 року. А тому суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи ,суд приходить до висновку ,що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено та як вбачається з позовної заяви що,05липня 2013 року по 12 грудня 2014 року працював у ТОВ „Дорожньо-будівельне управління "Аерошляхбуд" на посаді інженера виробничо-технічного відділу , 12 грудня 2014 року був звільнений за угодою сторін,що підтвержується копією наказу №105 про припинення трудового договору(контракту) з посади інженера виробничо-технічнрого відділу на підставі його заяви. На день звільнення з позивачем не було проведено повний розрахунок, як того вимагає ст.47 КЗпП України. За період роботи з липня 2013 року по грудень 2014 року не проведений розрахунок по заробітній платі, а також з незрозумілих причин не видано трудову книжку. Під час укладання трудового договору сторонами було досягнуто домовленості відносно основного пункту договору, який стосується розміру заробітної плати. Роботодавець брав на себе зобов'язання виплачувати щомісячно заробітну плату у розмірі 8000 гривень. Заробітна плата, як визначено частиною першою статті 115 Кодексу законів України про працю та статтею 24 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. При укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці. ТОВ "ДБУ "Аерошляхбуд" фактично не виплачувало заробітну плату, а лише періодично перераховувало кошти, які не відповідали розміру встановленої договором заробітної плати, на позивача розрахунковий рахунок та декілька разів видавали по розрахунковій відомості. Так за весь період роботи йому було виплачено 26796 гривень. Залишок невиплачених коштів, виходячи з встановленої заробітної плати, на день звільнення складає 84403 грн.16 коп. На його вимогу бухгалтерією підприємства були підготовлені довідки про розмір нарахованої заробітної плати за період його роботи у товаристві. Суми, проставлені в довідках абсолютно не відповідають розміру заробітної плати, яку було обумовлено трудовим договором. На його прохання надати пояснення виявленій невідповідності керівництво підприємства відмовилося. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 дійсного Кодексу, яка передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У зв'язку з тим, що він працював у день звільнення, повний розрахунок підприємство повинно було здійснити 12 грудня 2014 року. Невиплата з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 цього Кодексу. Середньоденний заробіток позивача складає 372грн.09 коп. (16000: 43 дня), визначений згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами та доповненнями. Відповідно до пункту 2 Постанови KM України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані, протягом двох місяців, робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) - пункт 8 вказаного Порядку. Згідно з абзацом п'ятим пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення 12 грудня 2014 року по 05 лютого 2015 року складає 20465 грн.12 коп. = (372 грн. 09 коп. х 55 днів затримки ), податок з доходів фізичних осіб х 15% = 3069 грн.77 коп. і з урахуванням податку з доходів фізичних осіб складає 17395грн. 35 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Позивача середньоденний заробіток за час затримки розрахунку складає 316 грн.28 коп.(17395.35:55). Відповідно до ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористанні ним щорічні відпустки,а тому підлягає до стягнення компенсація за невикористану відпустку [PERSON] за період роботи з 05.07.2013 року по 12.12.2014 року,кількість днів відпустки : 24 дні - за період роботи з 05.07.2013 по 04.07.2014 року;11 днів - за період роботи з 05.07.2014 року по 12.12.2014 року.(8000,00грн.х12міс.=96000,00грн.; 96000,00грн.:355 робочих днів=270,42грн.; 270,42грн.х 35 днів відпустки=9465грн. Щодо заявлених позивачем [PERSON] стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., то вони на думку суду підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з послідуючими змінами і доповненнями "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. А тому суд вважає ,що з вини відповідача порушені гарантовані Конституцією України та законодавством про працю, його право на оплату праці, що призвело його до морального та матеріального дискомфорту, так як заробітна плата є єдиним джерелом існування. Позивач був вимушений долучати додаткові зусилля для організації свого життя та членів сім'ї (має на утриманні неповнолітнього сина, [INFO]). Відсутність засобів для проживання та задоволення своїх щоденних потреб, завдавало позивачеві суттєвих душевних страждань . Суд приходить до висновку про те, що такі доводи позивача заслуговують на увагу, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, є думку суду завищеною та вважає за можливе стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,00грн. На підставі ст.ст.47,83,115,233 , 237-1 КЗпП України, Постанова пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" ,

Outcome: partial