Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] у вересні 2010 року звернулась до суду із позовом до Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області та третьої особи [PERSON] про визнання незаконними рішення сільської ради та державного акта на право приватної власності на землю. В обгрунтування позовних вимог посилась на те, що рішенням виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області від 05 вересня 1974 року її братові [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,08 га. для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства у с.Тейсарів Жидачівського району Львівської області. Братом на вказаній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, який вона успадкувала та є його власником. Відповідно до записів у погосподарських книгах Вільховецької сільської ради за 1985-2009 роки за належним їй будинком рахується земельна ділянка загальною площею 0,49 га, яка відповідає дійсним розмірам земельної ділянки, що перебуває в її користуванні, та знаходиться поряд із земельною ділянкою [PERSON]. При її зверненні у вересні 2009 року із заявою про приватизацію земельної ділянки, що знаходиться у її користуванні, рішенням Вільховецької сільськолї ради від 02.10.2009 року №520 у неї було вилучено земельну ділянку площею 0,06 га та передано до земель запасу Вільховецької сільської ради. Рішенням Вільховецької сільської ради від 23.12.2009 року №729 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,4850 га, до складу якої увійшла і вилучена у неї земельна ділянка площею 0,06 га, та видано державний акт на право приватної власності на неї. Вважає, що вказані рішення відповідача прийняті із порушенням вимог ст.ст.12,142,159 ЗК України, а тому, уточнивши позовні вимоги, просила визнати ці рішення незаконними, а також державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,04850 га, виданий [PERSON] 07 липня 2010 року. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 8 грудня 2011 року та додатковим рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 5 листопада 2012 року, залишеними без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 7 жовтня 2013 року, позов [PERSON] задоволено. Визнано незаконними рішення Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 2 жовтня 2009 року № 520 "Про переведення земельної ділянки, якою самовільно користується [PERSON], що знаходиться у с.Тейсарів з садибою [PERSON] у землі запасу Вільховецької сільської ради", та рішення Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 23 грудня 2009 року № 720 щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,04850 га, та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON]. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014 року рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 8 грудня 2011 року, додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 5 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 7 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому суд касаційної інстанції, як на підставу скасування рішень першої та апеляційної інстанції зазначив, що ними в порушення вимог ст.ст.214-215, 315 ЦПК України не перевірено та не встановлено чи на законних підставвах спірною земельною ділянкою користувалась [PERSON] та її матір [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні при новому розгляді справи позовні вимоги підтримала із підстав, вказаних в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] за угодою про надання правової допомоги - адвокат [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав та посилаючи на те, що відповідачем Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області при розгляді її заяв про приватизацію земельної ділянки у 2009 році були порушені вимоги ст.ст.12,118,142,159 ЗК України, просив визнати незаконними рішення відповідача №520 від 02.10.2009 року та №720 від 23.12.2009 року, а також державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,04850га від 07.07.2010 року, виданий на ім"я [PERSON]. Представники відповідача - Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області за довіреністю Процан Г.А. та Соколовський І.П. в судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили у задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржувані рішення прийняті радою відповідно до вимог чинного законодавства. За цими рішеннями земельної ділянки у позивача [PERSON] ніхто не вилучав, оскільки їй вона ніколи не виділялась у встановленому законом порядку. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні подала письмові заперечення на позовну заяву, суть яких зводиться до того, що оскаржуваним рішенням відповідача №520 від 02.10.2009 року спірна земельна ділянка у [PERSON] не вилучалась, оскільки відповідачем їй не передавалась ні у користування, ні у власність. За вказаних обставин, оскажуване рішення відповідача про перевід земельної ділянки до земель запасу не вимагало від відповідача погодження даного питання з позивачем, оскільки остання не була суб"єктом прав на неї та воно прийнято відповідачем відповідно до наданої компетенції. За таких обставин позивачу [PERSON] не належить право на звернення до суду з приводу оскарження рішення відповідача №520 від 02.10.2009 року. Оскаржуване рішення відповідача №720 від 23.12.2009 року також прийняте радою в межаж компетенції, визначеної ст.ст.12, 121 ЗК України(2001р.), оскільки [PERSON] раніше зверталась із заявою про передачу у власність вказаної земельної ділянки, однак відповідачем питання по суті не було вирішено. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні висловив таку ж позицію. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на їх безпідставність Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні просила у задоволені позовних вимог позивача відмовити, оскільки позивач є неналежним позивачем і оскаржуваними рішеннями не було порушено жодних її прав. Заслухавши позивача, її представника, представників відповідача та представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області від 5 вересня 1974 року [PERSON], братові позивача [PERSON], відведено земельну ділянку, площею 0,08 га, на території с. Тейсарів Жидачівського району Жидачівського району Львівської області для будівництва житлового будинку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23 січня 1998 року [PERSON] на праві власності належить 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], а власником іншої 1/2 частини будинку була її мати - [PERSON], яка померла. Згідно із рішенням сесії Вільховецької сільської ради від 30 жовтня 2000 року [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку, площею 0,20 га, в полі для ведення особистого селянського господарства в урочищі "За додатковим". Рішенням сесії Вільховецької сільської ради від 24 листопада 2004 року [PERSON] надано земельну ділянку, площею 0,23 га для обслуговування будинку (присадибна земельна ділянка у с.Тейсарів Жидачівського району Львівської області). Відповідно до рішення сесії Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 2 жовтня 2009 року № 520 за наслідками розгляду заяви [PERSON] від 18 серпня 2009 року №173 та заяви [PERSON] від 5 вересня 2009 року № 199, вирішено перевести земельну ділянку, якою самовільно користувалась [PERSON] площею 0,06 га, що знаходиться у с.Тейсарів з садибою [PERSON] у землі запасу Вільховецької сільської ради. Рішенням Вільховецької сільської ради від 23 грудня 2009 року №720 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,04850 га, до складу якої увійшла і вилучена у [PERSON] земельна ділянка, площею 0,06 га, та видано державний акт на право приватної власності на неї. Як вбачаться із матеріалів справи, [PERSON] згідно із державним актом серії ЯК №870512, який виданий 07.07.2010 р. на підставі рішення Вільховецької сільської ради №720 від 23.12.2009 року, належить на праві приватної власності земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,0485га для ведення садівництва та ця ділянка прилягає до приватизованої [PERSON] у 1998р. земельної ділянки площею 0,5742 га для обслуговування житлового будинку за вказаною адресою та ведення селянського господарства. Вказані ділянки складають цілісну земельну ділянку прямокутної форми за адресою вул.Партицького,21, яка межує з дорогою, за якою знаходиться садиба позивачки та земельною ділянкою на якій побудовано Народний дім.. Частиною 1 статті 16 ЗК УРСР 1970 року визначено, що надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та по господарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. Відповідно до інформації Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 03.04.2014 року за [PERSON] - матір"ю позивача [PERSON] рахувалось - 0,49 га землі, в тому числі 0,39 га присадибної ділянки за адресою [ADDRESS] та 0,10га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі "За Мацюняк", яка надана згідно із рішенням сільської ради від 30.08.1991 року. Вказані земельні ділянки загальною площею 0,49 га перебували у користуванні [PERSON], та нею не приватизовані. Актом від 25.09.2009р. комісія Вільховецької сільської ради, зробивши обміри підтвердила, що біля присадиби [PERSON] рахується 0,39 га землі. Із оглянутих в судовому засіданні 06.06.2014 року господарських книг Вільховецької сільської ради по с.Тейсарів Жидачівського району Львівської області вбачається, що станом на 2000р. в користуванні [PERSON] перебувало 0,49 га землі, з них 0,39 га біля присадиби та 0,10 в урочищі "За Мацюняк". Також судом встановлено, що відповідно до книг погосподарського обліку по с.Тейсарів Жидачівського району Львівської області, земельні ділянки, якими користувалась [PERSON] загальною площею 0,49 га була умовно розділені на дві земельні ділянки, а саме 0,23 га передано позивачу [PERSON], як співвласниці будинку, а 0,26 га залишено у користуванні [PERSON]. Згідно із інформацією Вільховецької сільської ради від 03.04.2014 року вбачається, що у користуванні позивача [PERSON] на території ради перебувають наступні земельні ділянки: 0,20 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі "За Датковим", яка надана на підставі рішення Х1У сесії сільської ради від 20.10.2000 року; 0,23 га земельної ділянки біля присадиби, яка надана на підставі рішення ХІІІ сесії сільської ради від 24.11.2004 року №274 та якою користувалась до дня смерті її мати [PERSON] та 0,20 га земельної ділянки під сінокіс без правовстановлюючих документів. Вказана інформація була підтверджена даними, оглянутих в судовому засіданні 06.06.2014 року книг погосподарського обліку, відповідно до яких за позивачем [PERSON] станом на 2005 рік рахувалось 0,43га землі відповідно до рішень ради від 20.10.2000 року та 24.11.2004 року. Інші земельні ділянки за позивачем відповідно до даних книг погосподарського обліку за позивачем не обліковано і рішеннями органу місцевого самоврядування не підтверджено. Позивач [PERSON] 15.09.2009 року звернулась до Вільховецької сільської ради з заявою про приватизацію земельної ділянки площею 0,39 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS]. Виходячи зі змісту заяви, площі і місця розташування земельної ділянки, яку мала намір приватизувати позивач, заява не стосується приватизації спірної земельної ділянки площею 0,0485 га. Позивачем [PERSON] при розгляді справи не було надано жодних доказів законності користування спірною земельною ділянкою її матір"ю [PERSON], яка також жодних прав на вказану земельну ділянку за життя не заявляла. Також позивач [PERSON] не представила суду доказів прийняття відповідачем, як органом місцевого самоврядування рішень про надання їй в користування спірної земельної ділянки площею 0,0485га за адресою: [ADDRESS], оскільки чинний ЗК України пов'язує виникнення права користування та права власності на земельну ділянку з рішеннями органу місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦПК України судовому захисту підлягають не визнані або порушені права. Згідно із ст.152 ЗК України визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування, як спосіб захисту прав громадян на земельні ділянки належить власникам земельних ділянок або землекористувачам. Оскаржуване рішення Вільхівецької сільської ради №520 від 02.10.2009 року не стосується прав позивача [PERSON] на спірну земельну ділянку площею 0,06(0,0485) га, оскільки на момент його прийняття, позивач будь-яких прав на неї не набула, вона їй не передавалась відповідачем ні у користування, ні у власність. За таких обставин, позивач жодних прав на цю ділянку не має. Окрім того, прийняте відповідачем рішення про перевід земельної ділянки до земель запасу не вимагало від органу місцевого самоврядування погодження із позивачем [PERSON], оскільки остання не є суб'єктом прав на цю ділянку та при цьому відповідач, як орган місцевого самоврядування, діяв в межах наданої йому компетенції у сфері регулювання земельних правовідносин на території ради, а саме відповідно до до ст.12 ЗК України та п.34 ст.26, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Щодо позовних вимог про визнання незаконним рішення Вільхівецької сільської ради №720 від 23.12.2009 року, то суд прийшов до висновку про їх безпідставність із огляду на те, що воно прийняте відповідачем в межах компетенції, визначеної ст.ст.12,121 ЗК України( в ред.2001р.), оскільки [PERSON] раніше зверталась до відповідача із заявою про передачу у власність вказаної земельної ділянки, яка відповідачем, як уповноваженим органом, по суті не була вирішена. Щодо доводів позивача про те, що відповідачем при прийнятті вказаних рішень було порушено вимоги ст.118 ЗК України, якою визначено порядок приватизації земельних ділянок громадянами України, то суд вважає, їх безпідставними, оскільки оскарженими рішеннями питання приватизації земельної ділянки площею позивачу розміром 0,39 га, з приводу чого нею подавалась заява від 15.09.2009р. №199 до відповідача, не вирішувалось. Оскільки судом визначився із прийняттям рішення про відмову у задоволені позовної вимоги позивача про визнання незаконним рішення Вільховецької сільської ради №720 від 23.12.2009 року на підставі якого [PERSON] 07.07.2010 року було видано державний акт серії ЯК №870512 відповідно до якого останній належить на праві приватної власності земельна ділянка в [ADDRESS] площею 0,0485га для ведення садівництва, тому і у задоволені позовної вимоги про визнання незаконним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку також слід відмовити. Оскільки у задоволені позовних вимог позивача відмовлено, тому суд приходить до висновку, що судові витрати слід віднести за рахунок позивача [PERSON]. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed