Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду та просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянин України, є батьком [PERSON], що народився [INFO] року у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису №627 від 26.06.2008 року про народження [PERSON], зазначивши батьком дитини [PERSON], [INFO], а також просить суд змінити прізвище дитини на „[PERSON]". В обґрунтування позову послалась на те, що її син [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON]. В фактичних шлюбних відносинах у них [INFO] року народився син [PERSON]. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] померла [INFO] року. Позивач зазначає, що вона є опікуном малолітнього [PERSON] гідно з рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 10.02.2016 року №90, оскільки є рідною бабусею [PERSON]. [PERSON], мати [PERSON], проти того, що [PERSON] є сином [PERSON] не заперечує та його батьківство визнає. За життя сина малолітній [PERSON] завжди називав його татом і [PERSON] завжди за життя визнавав його своїм сином, що можуть підтвердити свідки . Звернувшись до відповідача із заявою про внесення змін у свідоцтво про народження [PERSON] та зазначення в графі батько [PERSON] їй було відмовлено та роз'яснено, що слід звернутись із заявою про встановлення факту батьківства до суду. Встановлення факту батьківства має для неї юридичне значення, оскільки необхідно вирішити питання про призначення дитині пенсії по втраті годувальника. Також вважає, що слід внести зміни до свідоцтва про народження дитини та змінити прізвище [PERSON] з „[PERSON]" на „[PERSON]", оскільки дитина є сиротою, інакше ніж через рішення суду змінити прізвище дитини не може і до того ж вона бажає бути з дитиною на одному прізвищі ( а.с.19-20). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не відомі, заперечень проти позову суду відповідач не надала. ( а.с. 66) Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Така заява може бути подана матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. При розгляді справи про встановлення факту батьківства може виникнути питання про наявність спору про право. Зокрема, якщо факт батьківства надає право на спадкування за законом, то до участі в справі мають бути залучені усі заінтересовані особи (спадкоємці). Якщо хтось із заінтересованих осіб заперечувати встановлення факту, мотивуючи свої заперечення наявністю спору про право, то заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 (зі змінами і доповненнями) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" факт батьківства встановлюється в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення факту батьківства тягне для особи, яка звертається з такою заявою відповідні юридичні наслідки. Причому ці наслідки можуть надати заявникові можливість реалізації після встановлення такого факту своїх прав у сфері спадкових, житлових, соціальних та інших правовідносин. В п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Пленум Верховного Суду України в п. 15постанови N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п. 13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року народився [PERSON] ( а.с.10). Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Матір'ю записана [PERSON], яка померла [INFO] року.( а.с.10-12) 28.01.2016 року [PERSON] згідно з рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради №53 надано статус „дитина-сирота" ( а.с.8) 10.02.2016 року над малолітнім [PERSON] призначено опікуном [PERSON] ( а.с. 7) [PERSON] є сином [PERSON]( а.с.9) та помер [INFO] року ( а.с.11) За свого життя [PERSON] проживав однією сім'ю з [PERSON], що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] За час їх спільного проживання [PERSON] народила [INFO] року сина [PERSON]. В судовому засіданні позивач та свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] завжди називав [PERSON] своїм батьком, [PERSON] за життя завжди визнавав [PERSON] своїм сином. Свідки показали, що їм навіть не було відомо, що [PERSON] не записаний у свідоцтві про народження дитини батьком і що [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі, оскільки вони проживали разом, вели спільне господарство, разом виховували сина. Згідно матеріалів справи, показань свідків, матеріалів спадкових справ ( а.с. 27-55) спору про право на спадщину, житло тощо між сторонами на час розгляду справи не встановлено. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що [PERSON] є батьком [PERSON], народженого [PERSON] та мають бути внесені відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] у графі "Батько". Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання права на матеріальну допомогу у зв'язку з втратою годувальника. В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому вимога позивача про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню. Статтею 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 148СК України визначено, що у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Як вбачається з вище викладеного зміна прізвища дитини за заявою опікуна не передбачена чинним законодавством, а тому в задоволенні цих вимог слід позивачу відмовити у зв'язку з безпідставністю. Оскільки спору про право на спадщину, житло тощо між сторонами на час розгляду справи не встановлено, то підстав для стягнення судових витрат з відповідачів понесених позивачем при зверненні з цим позовом до суду немає.

Outcome: partial