Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

КНЗ «Вінницький обласний дитячий будинок змішаного типу «Гніздечко» звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON] записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст.135 СК України. Малолітня [PERSON], [INFO] згідно з розпорядженням Вінницької РДА від 19.06. 2001 року №378 була направлена у Вінницький будинок дитини «Малятко», де перебувала на повному державному утриманні. Згідно з путівкою управління освіти Вінницької облдержадміністрації від 22.06.2005 року №173 [PERSON], [INFO] була переведена до Вінницького обласного дитячого будинку змішаного типу "Гніздечко", де перебуває на повному державному утриманні. За час перебування в закладі, мати дитину не відвідувала, участі у навчанні та вихованні дитини не приймала, письмових чи усних заяв від неї не надходило. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини: [PERSON], [INFO], а також стягнути із [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 14 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня реєстрації заяви в суді і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини. В судовому засіданні 02.09.2014 року представник позивача Щербина Л.А. позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 02.09.2014 року щодо задоволення позовної заяви про позбавлення її батьківських прав відносно її дитини [PERSON] не заперечувала та пояснила, що є матірю [PERSON] яку народила [INFO] та зареєструвала як мати одиначка. В судовому засіданні 02.09.2014 року представник служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Сас Т.Г. не заперечувала щодо задоволення позову, підтримала висновок Вінницької районної державної адміністрації щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини, оскільки вона не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини. Прокурор Гантимурова Н.В. в судовому засіданні 02.09.2014 року просила суд врахувати те, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки відносно дитини, просила позов задовольнити. В судове засідання представник позивача Щербина Л.А. не з'явилася, однак попередньо подала через канцелярію суду заяву, згідно якої справу просить розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та врахувати пояснення, надані в судовому засіданні 02.09.2014 року. Аліменти просила стягувати на особовий рахунок дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак попередньо через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Справу просить розглядати у її відсутність та врахувати її пояснення, надані в судовому засіданні 02.09.2014 року. Представник служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Сас Т.Г. в судове засідання не з'явилася, однак попередньо через канцелярію суду подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, також зазначила, що проти позбавлення батьківських прав відповідача не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін, надані у судовому засіданні02.09.2014 року, думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 23.05.2001 року зроблено відповідний запис №1166, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого 23.05.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області. Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками [PERSON] є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.4). 26.04.1988 року відповідач зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 01.04.2011 року (а.с.10). З відповіді завідуючого Вінницького РС УДМС України у вінницькі області від 27.09.2014 року №1638, наданої на запит суду, вбачається, що [PERSON] [INFO] було змінено прізвище із "[PERSON]" на підставі наданого заявницею свідоцтва про шлюб (а.с.51). З відповіді головного лікаря Вінницької ЦРКЛ від 31.10.2014 року №859, наданої на запит суду, вбачається, що згідно медичної документації історії пологів №185, мати була зареєстрована як [PERSON] (на момент госпіталізації надала паспорт серії [NUMBER]). Згідно записів в історії пологів зазначається, що мати була інвалідом з дитинства і дитину народила не перебуваючи в шлюбі. Згідно корінця медичного свідоцтва про народження (ф. 103/у - 84) за №159 заповненого старшою акушеркою відділення [PERSON] та лікарем [PERSON], медичне свідоцтво про народження живої доношеної дівчинки, яку народила [PERSON], [INFO] було направлено для реєстрації і видачі свідоцтва про народження в відділ РАГСу. Відомості про батька дитини були вписані зі слів породіллі, [PERSON], яка згідно запису в історії пологів на той час не перебувала в шлюбі. Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.04.2011 року на момент народження дитини не існувало, а в часі народження вказаної дівчинки її мама проживала в с. Великі Крушлинці у співмешканця [PERSON], [INFO], від якого з її слів народила [PERSON], [INFO] (а.с.64). Також дана інформація підтверджується поясненнями відповідача [PERSON], наданими в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Вінницької районної державної адміністрації від 19.06.2001 року №378, неповнолітню [PERSON], [INFO] направлено в дитячий будинок терміном на 1 рік (а.с.5). [PERSON], [INFO] виховується в Вінницькому обласному дитячому будинку змішаного типу "Гніздечко", про що свідчить довідка від 23.10.2013 року №164 (а.с.9). З акту від 28.02.2014 року, затвердженого директором Вінницького обласного дитячого будинку змішаного типу «Гніздечко» вбачається, що [PERSON], [INFO] з 22.06.2005 року по даний час виховується в Вінницькому обласному дитячому будинку змішаного типу "Гніздечко". За час перебування дитини в закладі мати дитину не відвідувала, участі в вихованні не приймала, письмових чи усних заяв від неї не поступало (а.с.3). Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов, відповідач проживає у будинку, який потребує капітального ремонту та відключений від електроенергії за несплату, вона є інвалідом 2 групи, підсобного господарства не веде, проживає за рахунок пенсії (а.с. 8). Як вбачається з висновку Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 01.09.2014 року №01-25/1862, [PERSON], [INFO] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки вона не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені Сімейним Кодексом України ( а.с.38). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Відповідно до п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, проживає окремо від дитини, де санітарно - гігієнічні умови проживання незадовільні, дитина виховується у дитячому будинку, відповідач безвідповідально ставиться до свої материнських обов'язків, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не приймає участі у її вихованні не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отриманню нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини матір'ю, внаслідок її поведінки та свідомого нехтування нею своїми обов'язками. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що негативно впливає на фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, а тому наявні передбачені ст. 164 СК України підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, враховуючи положення ч. 2 ст. 166 СК України та обставини, визначені ст. 182 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/43 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Outcome: approved