Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 5420 грн.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у сумі 100000 грн.;3) стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивовано тим, що його брат [PERSON] у результаті дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень помер, інший учасник дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області був визнаний у цьому винним. Позивач зазначає, що правові відносини між відповідачем, третьою особою та померлим [PERSON] регулюються полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0857385 від 24.01.2013 року та що, він звернувся до відповідача письмово з заявою щодо виплати страхового відшкодування, але листом відповідача у задоволенні вимог відмовлено. Відповідачем було подано заперечення на позовну заяву, де він просить суду відмовити в задоволенні позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Про причини неявки не повідомив. Заяву про розгляд справи без його відсутності не надав. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 30.10.13 р. близько 15 год. 15 хв., водій [PERSON], керуючи технічно справним транспортним засобом марки ВАЗ 11174, д.н.з. [NUMBER], рухався автодорогою «Васильків-Залізне» у напрямку до с. Залізне, неподалік вулиці Народної в с. Залізне, Васильківського району, Київської області. Під час руху водій [PERSON] невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, що позбавило його змоги постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, невірно обрав швидкість руху і на заокругленні дороги праворуч не впорався з керуванням, що призвело до виїзду транспортного засобу на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21065, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]/а.с.10-15/. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] загинув, а потерпілим згідно вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2014 р. було визнано позивача, як брата померлого. Між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було укладено договір страхування щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АЕ/0857385 від 24.01.2013 року,відповідно до якого страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю складає 100000 грн. за шкоду, заподіяну майну 50000 грн. /а.с.27/. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконується у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до вимог ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується страховиком лише у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я потерпілого. Статтею 1168 ЦК України відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України у справі № 6-208цс14 право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю особи, виникає у чоловіка (дружини), батьків (усиновлювачів), дітей (усиновлених), а також осіб, які проживали з нею однією сім'єю, з моменту смерті цієї особи. Позивач просить відшкодувати моральну шкоду посилаючись на те, що загинув його брат, натомість законодавством України права на відшкодування такої шкоди не передбачена. Крім того, позивач не проживав разом із загиблим братом однією сім'єю. Відповідно до 27.4., 27.5. ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Як вбачається із матеріалів справи позивач звертався до відповідача лише із заявою про відшкодування моральної шкоди, заяви про виплату страхового відшкодування витрат на поховання, він до відповідача не надав, а тому право позивача відповідачем щодо відшкодування витрат на поховання не порушено, та звернення до суду щодо задоволення цієї позовної вимоги є передчасним. Виходячи з викладеного, позов є необґрунтованим, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed