Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

06 грудня 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до ДП "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01 січня 1991 року перебував у трудових відносинах із відповідачем. Внаслідок шкідливих підземних умов праці він отримав професійне захворювання, а також отримав трудове каліцтво. За висновком МСЕК від 14 лютого 2014 року йому було встановлено 85% втрати професійної працездатності довічно, з яких 70% у зв`язку з хронічним профзахворюванням та 15% у зв`язку з трудовим каліцтвом. Згідно акту форми Н-1 №6 від 11 лютого 2006 року причиною його трудового каліцтва стало підвищення гірничого тиску в нижній частині лави, що приводить до раптових вивалів породи з покрівлі. Оскільки він отримав захворювання та каліцтво при виконанні своїх трудових обов`язків і заподіяна йому шкода випливає з трудових відносин, тому вважає, що вона має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок професійного захворювання та каліцтва на виробництві та переносить і по сьогоднішній день. У зв`язку з професійним захворюванням він відчуває себе обмеженим у реалізації своїх життєвих планів та забезпечення своєї сім`ї необхідними засобами для існування, отримане захворювання вимагає від нього додаткових зусиль для організації повноцінного життя. Беручи до уваги характер та ступінь моральних страждань заподіяних йому внаслідок професійного захворювання та каліцтва на виробництві, просить присудити до стягнення з відповідача в свою користь моральну шкоду в сумі 354 705 грн., з розрахунку 85% (ступінь втрати працездатності) х 4173 (розмір мінімальної заробітної плати). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просив його задоволити (а.с.27) У судове засідання представник відповідача ДП "Волиньвугілля" не з`явився, представник Марчук Н.Є. в заяві від 09 січня 2020 року просила справу розглядати за відсутності представника ДП "Волиньвугілля". Просила при винесенні рішення врахувати скрутне матеріальне становище ДП "Волиньвугілля" (а.с.25). Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення у зв`язку з наступним. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 01 січня 1991 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП "Волиньвугілля". Звільнений 04 квітня 2008 року за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи 24 роки 4 місяці, в умовах впливу шкідливих факторів 21 рік 4 місяці (а.с.7-9). Згідно копії акту розслідування хронічного професійного захворювання №3-2008 від 16 січня 2008 року у [PERSON] діагностовно: хронічну двобічну попереково-крижову радикулопатію, ст. загострення, стійкий виражений болевий синдром і виражені в значній мірі статикодинамічні порушення, ускладнена дегенеративно-трофічними порушеннями. Причиною професійного захворювання стала: важка фізична праця у вимушеній позі, в несприятливих метеоумовах. По гігієнічній оцінці умов праці робота відноситься до робіт ІІІ класу по факторам шкідливості, в тому числі по основному - важкість праці (а.с.16-17). Рішенням профпатологічної ЛКК від 19 грудня 2007 року комісія визначила, що захворювання [PERSON] є професійним. Останньому протипоказана робота в підземних, неблагоприємних умовах і важка фізична праця (а.с.15). Згідно копії акту №6 розслідування нещасного випадку, що стався 09 лютого 2006 року на ВСП "Шахта №9 "Нововолинська" ДП "Волиньвугілля" (за формою Н-5) МГВМ [PERSON] та [PERSON] виконували виданий їм наряд на розворот комбайна в лаві 456 в н/ніші. Під час виконання наряду, між рамками кріплення випав кусок породи і травмував руку МГВМ [PERSON] . У вищевказаному документі причиною нещасного випадку зазначено підвищення гірничого тиску (а.с.13-14). Згідно копії акту №6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-І, що стався на підприємстві 09 лютого 2006 року, комісія дійшла висновку, що нещасний випадок стався внаслідок: підвищеного гірничого тиску, в нижній частині лави, що приводить до раптових вивалів породи з покрівлі (а.с.12). З копій довідки до акту МСЕК серії АВ №0050748 від 14 лютого 2014 року та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії ВЛН №0004934 від 14 лютого 2014 року (а.с.5-6) судом встановлено, що [PERSON] втратив 85% професійної працездатності з 18 лютого 2014 року в тому числі 70% по радикулопатії та 15% по травмуванню на виробництві. Позивачу [PERSON] була встановлена друга група інвалідності довічно. Нормами Конституції України, зокрема ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] під час роботи в ВП "Шахта №9 "Нововолинська" ДП "Волиньвугілля" отримав професійне захворювання, та трудове каліцтво, у зв`язку з чим втратив 85 відсотків професійної працездатності. У судовому засіданні також встановлено, що останньому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок професійного захворювання, каліцтва та переносить і по сьогоднішній день. [PERSON] відчуває себе неповноцінною людиною, обмеженим у реалізації своїх життєвих планів, забезпечення своєї сім`ї. Стан здоров`я позивача вимагає додаткових зусиль в організації його повноцінного життя. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням та каліцтвом, позивачу рекомендовано спостереження, лікування (амбулаторне та стаціонарне), медикаментозне забезпечення, ВМП, ендопротезування суглобів, санітарно-курортне лікування та психіатрична допомога, а також протипоказана важка фізична робота (а.с.6,10). Представником відповідача суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вину [PERSON] в порушенні вимог нормативних актів про охорону праці. Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Вищенаведені обставини дають суду підстави вважати, що діями відповідача ДП "Волиньвугілля", який не забезпечив безпечні умови праці, заподіяно позивачу [PERSON] моральну шкоду, яка виразилась у наступному. Позивач отримав професійне захворювання та каліцтво, зазнав фізичний біль та страждання, які переносить і по теперішній час. Професійне захворювання, травма та їх наслідки викликали емоційні страждання у [PERSON] , зокрема: душевний біль, постійне почуття неповноцінності, пригнічення. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які вона зазнає. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Той факт, що моральна шкода у зв`язку з одержаним професійним захворюванням та каліцтвом на теперішній час не відшкодована позивачу підтверджено в судовому засіданні дослідженими матеріалами справи. Отже, спір з приводу відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди раніше не був предметом судового розгляду. Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань позивача, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що з відповідача ДП "Волиньвугілля" в користь позивача [PERSON] слід стягнути 175 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід державни 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved