Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зміну предмета позову (а. с. 155-157), просив: - визнати його батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ; - виключити з актового запису про народження № 375 від 07 квітня 2015 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] ; - внести зміни до актового запису про народження № 375 від 07 квітня 2015 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про народження [PERSON] , [INFO] , зміни щодо батька, прізвища та по батькові дитини, зазначивши його, [PERSON] , батьком дитини, змінивши прізвище дитини на " [PERSON] ", по батькові на " [PERSON] ". В обґрунтування позову зазначав, що весною 2013 року він познайомився з відповідачем у справі, на той час [PERSON] , після чого вони стали зустрічатися, мали інтимні стосунки. Влітку 2014 року внаслідок конфлікту між ними вони припинили відносини. Через деякий час відповідач [PERSON] повідомила його про те, що вона вагітна, він запропонував їй зареєструвати шлюб, однак вона відмовилася. [INFO] відповідач [PERSON] народила хлопчика [PERSON] , реєстрація народження якого проведена згідно із ч. 1 ст. 135 СК України, запис про батька дитини зроблений за вказівкою матері. Побачивши дитину, він переконався у тому, що дійсно є батьком цього хлопчика, оскільки той був дуже схожим на нього. На його (позивача) вимогу записати його, [PERSON] , батьком цієї дитини відповідач відмовилася, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду. Походження дитини [PERSON] , [INFO] , від нього, [PERSON] , підтверджується близькими стосунками між ним та відповідачем [PERSON] , їхніми спільними фотографіями, показаннями свідків. У разі заперечення його біологічного батьківства матір`ю вказаної дитини, воно також може бути підтверджене висновком судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, призначеної судом у ході розгляду цієї справи. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що біологічне батьківство позивача [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджується висновком судово-медичної генетичної експертизи від 13 грудня 2019 року, відповідно до якого вірогідність біологічного батьківства позивача [PERSON] щодо дитини [PERSON] становить величину не менш ніж 99,99 %, цей висновок має вирішальне значення у вирішення даного спору, оскільки кровне споріднення між позивачем і дитиною фактично доведено. Просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги повністю. Що стосується вимоги про внесення в актовий запис про народження дитини змін щодо відомостей про батька, прізвища і по батькові дитини, вказували на те, що у разі неможливості зміни прізвища дитини на " [PERSON] ", просили суд відновити їй отримане при народженні прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за їхньої відсутності, проти задоволення позову заперечують повністю, із висновком судово-медичної експертизи не згодні, проти зміни прізвища дитини категорично заперечують, мати дитини своєї згоди на це не надає, оскільки батьком народженого нею хлопчика позивача не вважає. Просили суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов зазначала, що весною 2013 року вона познайомилася з позивачем [PERSON] та у них зав`язалися відносини, у тому числі й інтимні. Їхні зустрічі були не частими, в основному на вихідні дні, оскільки вона є студенткою денної форми навчання, а позивач працював. Причиною розриву їхніх відносин стала агресивна поведінка [PERSON] , постійні погрози, сварки, вживання останнім наркотичних засобів (марихуани), його постійна зневага до її рідних. Через деякий час після розриву відноси вона дізналася про те, що вагітна, про що повідомила позивача, який запропонував їй зробити аборт, однак вона відмовилася. У період її вагітності та після пологів [PERSON] жодної допомоги, ні моральної, ні матеріальної, їй не надавав, оскільки вважав, що це не його дитина. Весь час її підтримували, допомагали та опікувалися нею їй батьки. У спілкуванні з дитиною відповідачу перешкод ніхто не чинив, проте [PERSON] цікавив лише контроль за її особистим життям. Крім того, вказувала, що відповідно до ч. 2 ст. 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Порядок визнання батьківства визначений ст. ст. 128, 129 СК України, положення ч. 2 ст. 129 СК України розповсюджуються й на вимоги про визнання батьківства на підставі ст. 128 СК України. Оскільки від часу, коли позивач дізнався про народження дитини минуло більше одного року, просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову з цих підстав повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень проти позову до суду він не подавав. Третя особа: Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності його представника за наявними у матеріалах справи доказами, самостійних вимог на предмет спору не заявляє та прав позивача не оспорює. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 1 ст. 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Із змісту актового запису про народження № 375 від 07 квітня 2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06 квітня 2018 року № 00019907870 видно, що [INFO] у місті Бровари Київської області народився хлопчик [PERSON] , матір`ю цієї дитини є [PERSON] , [INFO] , яка на момент народження дитини у шлюбі не перебувала. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] записані за вказівкою матері згідно із її заявою від 07 квітня 2015 року. На підставі вказаного актового запису про народження того ж дня, 07 квітня 2015 року, зазначеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 08 грудня 2018 року в ході розгляду судом даної справи Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області до актового запису про народження № 375 від 07 квітня 2015 року про народження [INFO] [PERSON] , на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , про визнання ним батьківства щодо вказаної дитини внесено наступні зміни, зокрема, змінено прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] "; по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] "; відомості про батька з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 13 квітня 2019 року № 00022614925. Також змінено підставу державної реєстрації народження дитини із ч. 1 ст. 135 СК України на ст. 126 СК України. 18 грудня 2018 року відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". 03 травня 2019 року, враховуючи наведені вище обставини щодо визнання батьківства, ухвалою суду за клопотанням сторони позивача до участі у справі як співвідповідача судом було залучено [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ч. 1 ст. 80 ЦПК України д остатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом на підставі ст. 128 СК України, у якому просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що саме він є біологічним батьком цієї дитини, оскільки з відповідачем [PERSON] вони тривалий час зустрічалися, мали інтимні стосунки, чого остання у поданому нею до суду відзиві на позов не заперечувала. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. В абз. 2 п. 9 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України щодо оцінки доказів, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Верховний Суд у постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 зазначив, що доказами у категорії справ про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved